Справа № 367/8386/13-ц Головуючий у І
інстанції Оладько С.І.Провадження №
22-ц/780/6423/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 12
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Коцюбинської
селищної ради, Публічного акціонерного
товариства "Білецький завод
"Теплозвукоізоляція" про відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду із вказаним вище позовом, який
обґрунтовувала тим, що на підставі
спільного рішення адміністрації і
профспілки ЗАТ «Теплозвукоізоляція»
їй було видано ордер № 55 на кімнату
АДРЕСА_1 в м. Ірпені Київської області.
Проте, на підставі свідоцтва про право
власності до її кімнати вселився
ОСОБА_2 разом з сім'єю. Зазначила, що під
час вселення ОСОБА_2 з кімнати були
винесені її особисті речі, які вона
оцінила в розмірі 650 гривень. Рішенням
Ірпінського міського суду Київської
області від 27 червня 2013 року визнано
незаконними і скасовано розпорядження
виконкому Коцюбинської селищної ради
Київської області № 37 від 26 квітня 2012
року щодо передачі безкоштовно у
приватну власність ОСОБА_2 кімнати
АДРЕСА_1 та видане останньому свідоцтво
про право власності № 81 від 26 квітня 2012
року, а також виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 із кімнати №7. Додатковим
рішенням Ірпінського міського суду від
10 жовтня 2013 року у задоволенні її заяви
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовлено. Вказувала,
що вона разом з донькою понесла
матеріальні збитки пов'язані із явкою
до суду в розмірі 11200 грн., витрати на
правову допомогу в розмірі 6300 грн. Крім
того, неправомірними діями
відповідачів їй було завдано моральну
шкоду, яку вона оцінила в розмірі 50000
грн. Посилаючись на те, що відповідачі
своїми неправомірними діями, завдали
їй матеріальну та моральну шкоду,
просила стягнути з відповідачів 18161
грн. матеріальної та 50000 грн. моральної
шкоди, а також судові витрати по справі.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 12 вересня 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто із Публічного акціонерного
товариства "Білецький завод
"Теплозвукоізоляція» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у сумі 7000 грн. та судові
витрати у розмірі 100 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що позивачка надала суду усі необхідні
докази, які підтверджують факт
заподіяння їй моральної та
матеріальної шкоди, зокрема, медичну
документацію, однак суд не врахував їх
при ухваленні рішення. Крім того,
позивачка зазначила, що невідомо
скільки часу і коштів ще піде на
відновлення її втрачених сил та
здоров'я.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1
25 травня 2004 року житлово-комунальним
відділом ВАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція» видано ордер № 55
на житлову площу в гуртожитку ЗАТ «БЗ
«Теплозвукоізоляція» на право
вселення й проживання із сім'єю, а саме
на кімнату АДРЕСА_1 в подальшому
спірній кімнаті № 2 було присвоєно №7.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 27 червня 2013 року
було визнано незаконним розпорядження
виконкому Коцюбинської селищної ради
Київської області щодо передачі ОСОБА_2
у приватну власність кімнати ОСОБА_1 у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1,
визнано незаконним та скасовано
свідоцтво про право власності, видане
ОСОБА_2 на дану кімнату.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовлено. Ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року зазначене рішення
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
та ухвала Апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2014 року скасовані
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди та в цій частині справа
передана на новий розгляд до суду
першої інстанції. Скасовуючи в
цій частині рішення суду Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
зазначив, що встановивши факт
позбавлення позивачки житлового
приміщення, місцевий суд не перевірив
доводи позивачки про те що, вказане
приміщення є у неї єдиним і позбавлення
її цього житла їй були завдані моральні
страждання.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог про
стягнення з ВАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція» 7000 грн., в якості
відшкодування за спричинену моральну
шкоду, суд першої інстанції зазначив,
що позивачкою не було надано доказів
тих обставин, що винними
діямивідповідачів ОСОБА_2 та
Коцюбинської селищної ради було
заподіяно моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає в фізичному болі та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншими ушкодженнями здоров'я; у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням майна.

Відповідно до.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно довідки від 18 червня 2010 року
ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку з
діагнозом ішемічна хвороба серця.(а.с.
49)

Відповідно до довідки від 08.01.2013 року
ОСОБА_1 була оглянута терапевтом та
зазначено діагноз ішемічна хвороба
серця. (а.с. 50).

Будь-яких інших доказів в
обґрунтування моральної шкоди
позивачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив обставини справи та прийшов
до вірного висновку про стягнення
моральної шкоди лише з відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Білецький завод "Тепло звукоізоляція»,
оскільки його незаконні дії
перебувають у причинно-наслідковому
зв'язку з завданням позивачці
моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотримання норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи та доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 12 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.