Провадження № 2/344/4369/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 30.05.2009 року, актовий
запис №634, неповнолітню доньку ОСОБА_4
залишити на проживання з матір'ю,
прізвище позивача не змінювати на
дошлюбне, стягнення судових витрат.

25 листопада 2014 року позивач подала до
суду заяву про розгляд справи без її
участі, позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідач 25 листопада 2014 року подав
заяву, в якій не заперечував проти
розірвання шлюбу, вказавши на
відсутність наміру подальшого
збереження сім'ї, просив розглянути
справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_1 від 30.05.2009 року, виданого
відділом РАЦСу Івано-Франківського
міського управління юстиції, про що в
Книзі реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 634
(а.с.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи Свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2 від 10.11.2009 року.

Судом встановлено, що позивач з
відповідачем останній період сімейні
відносини не підтримують, постійно
виникало в них непорозуміння, шлюб
існує формально.

Згідно з ч. 2 ст.104 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України
зазначено, що позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного
кодексу України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК
вжиття судом заходів щодо примирення
подружжя застосовується у випадку
відсутності згоди одного з них на
розірвання шлюбу за ініціативою однієї
зі сторін або суду у формі відкладення
розгляду справи слуханням та надання
сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191
ЦПК).

В позовній заяві та поданих до суду
заявах сторони заперечили проти
надання їм часу для примирення,
посилаючись на його недоцільність та
неможливість їх примирення через
фактичне небажання продовжувати
сімейні відносини.

Таким чином, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що шлюб між
сторонами носить формальний характер,
збереження їх сім'ї є неможливим,
миритися вони не бажають, а тому є усі
підстави для розірвання шлюбу,
оскільки подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу буде
суперечити їхнім інтересам, а
збереження шлюбу є недоцільним.

З огляду на викладене та з урахуванням
положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу
України, суд дійшов висновку, що позов
слід задовольнити.

Сторони в поданих до суду заявах
вказували, що неповнолітню дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід залишити із
матір'ю ОСОБА_2.

При реєстрації розірвання шлюбу
позивач просила не змінювати її
прізвище «ОСОБА_2» на дошлюбне.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,
керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
зареєстрований 30.05.2009 року у відділі
РАЦСу Івано-Франківського міського
управління юстиції, актовий запис №634.

Неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу
залишити проживати з матір'ю ОСОБА_2.

При реєстрації розірвання шлюбу в
органах РАЦСу прізвище позивача
«ОСОБА_2» не змінювати на дошлюбне.

Після набрання законної сили рішення
суду надіслати до органу РАЦС за місцем
ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставляння відмітки в актовому
записі про шлюб

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового засідання, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 26 листопада 2014 року.

Суддя:
Польська
М.В.