Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4061/14
Головуючий у 1 інстанції: Гашук
Суддя-доповідач: Боєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко
А.І., Кочеткової І.В.,

При секретарі: Хомяк
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 07 серпня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промислові граніти» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану
відпустку та витребування трудової
книжки,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Промислові
граніти» про стягнення заборгованості
по заробітній платі, компенсації за
невикористану відпустку та
витребування трудової книжки .

Позивач зазначала, що вона 01.12.2011
року була прийнята на роботу до

ТОВ «Промислові граніти» на посаду
головного бухгалтера з окладом згідно
штатного розпису у розмірі 2 200 грн. З
01.02.2012 року оклад було збільшено на 10
грн. і відповідно він склав 2210 грн. За
лютий 2012 року їй було виплачено
заробітну плату не в повному обсязі, в
розмірі 353 грн.

16.03.2012 року нею було подано заяву про
звільнення згідно ст. 38 КЗпП України та
проведення повного розрахунку по
заробітній платі за лютий та берФезень
2012 року, проте директор ТОВ «Промислові
граніти» відмовила їй у прийнятті
вказаної заяви, у зв'язку з чим вона
направила її поштою. 19.03.2012 року вона
знову звернулася до директора
відповідача Медведєвої О.М. для
вирішення питання про її звільнення та
отримання трудової книжки, проте
остання повідомила, що віддасть
трудову книжку лише у випадку, якщо
напише заяву на відпустку за особистий
рахунок та про переведення на неповний
3-х годинний робочий день на 11 робочих
днів лютого 2012 року, а також, якщо
підпише документи про те, що
заборгованість із заробітної плати та
компенсацію за невикористану
відпустку вона вже отримала.

Станом на день звільнення
заборгованість відповідача перед нею
становить 1 457 грн. - заробітна плата за
лютий 2012 року, 1499 грн. - заборгованість
по заробітній платі за березень 2012 року
(11 робочих днів та 9 днів компенсації за
невикористану відпустку).

Посилаючись на ці обставини, просила
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по заробітній платі та
компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 2 956 грн., компенсацію
за затримку розрахунку у розмірі
середньоденного заробітку по день
фактичного розрахунку в сумі 100 грн. 45
коп. за кожен день затримки, моральну
шкоду в сумі 5 000 грн. та витребувати у
ТОВ «Промислові граніти» трудову
книжку.

05.06.2014 року ОСОБА_2 подала зміни та
доповнення до позовної заяви, в яких
просила суд зобов'язати ТОВ
«Промислові граніти» здійснити
перерахунок її заробітної плати за
лютий 2012 року, стягнути з відповідача
на її користь заборгованість по
заробітній платі та компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 2 956 грн.,
стягнути з ТОВ «Промислові граніти» на
її користь середню заробітну плату у
сумі 100 грн. 45 коп. за кожен день
вимушеного прогулу, днем її звільнення
з ТОВ «Промислові граніти» визнати
день видачі трудової книжки,
зобов'язати ТОВ «Промислові граніти»
нарахувати та виплатити їй компенсацію
за невикористану відпустку за всі дні
до дня її звільнення (дня видачі
трудової книжки), зобов'язати ТОВ
«Промислові граніти» видати наказ про
новий день звільнення і внести запис до
її трудової книжки, визнавши раніше
внесений запис про день звільнення
позивача недійсним.

06.08.2014 року ОСОБА_2 подала заяву про
збільшення позовних вимог, в яких вона
просила суд зобов'язати відповідача
днем її звільнення вважати день видачі
трудової книжки, про новий день
звільнення видати наказ і внести запис
до її трудової книжки, раніше внесений
запис про день звільнення визнати
недійсним у порядку, встановленому п.
2.10. Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, визнати
всі робочі дні за весь час, за який їй не
було видано трудову книжку вимушеним
прогулом та стягнути з відповідача на
її користь середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу в 100 грн. 45 коп.
за кожен робочий день та здійснити
перерахунок даної суми з урахуванням
індексу інфляції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 07.08.2014 року
відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті до
розгляду її заяв від 05.06.2014 року про
зміни та доповнення до позовної заяви
та від 06.08.2014 року. Позовні вимоги
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислові граніти»
про стягнення компенсації за
несвоєчасно виплачену заробітну плату
та про відшкодуванні моральної шкоди -
залишено без розгляду.

Продовжено розгляд справи лише за
позовними вимогами ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислові граніти»
про стягнення невиплаченої заробітної
плати та компенсації за невикористану
відпустку, витребування трудової
книжки (а. с. 188).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07
серпня 2014 року позов залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно до вимог статті 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Частиною 2 статті 314 ЦПК України
визначено, що апеляційний суд ухвалює
рішення у випадках скасування судового
рішення і ухвалення нового або зміни
рішення.

При вирішенні спору суд першої
інстанції посилався на положення
статті 116 КЗпП України, якою визначено
строки розрахунку при звільненні.

Відмовивши в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач в день
звільнення не працювала, та не довела
суду, що згодом зверталася до
керівництва підприємства з вимогою
виплатити їй розрахункові та видати
трудову книжку.

Основні доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 полягають в тому, що судом
першої інстанції допущено неповне
з'ясування фактичних обставин справи,
дана помилкова оцінка доказам, що
призвело до неправильних висновків
суду.

Такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
заслуговують на увагу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах з
«Промислові граніти». Наказом від
01.12.2011 року її прийнято на посаду
головного бухгалтера ТОВ «Промислові
граніти».

16.03.2012 року позивач написала заяву про
звільнення її з роботи за власним
бажанням, відправивши вказану заяву
поштою 17.03.2012 року. Наказом ТОВ
«Промислові граніти» № 16/03-ВК від 16.03.2012
року головного бухгалтера ОСОБА_2
звільнено з роботи за власним бажанням
з 16.03.2012 року.

Згідно статті 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в
разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

З матеріалів справи видно, що ТОВ
«Промислові граніти» нарахувало
невиплачену позивачу заробітну плату
за березень 2012 року - за 11 робочих днів
та компенсацію за 9 днів невикористаної
відпустки - у загальному розмірі 1640
грн. 96 коп. За вирахуванням податку на
доходи фізичних осіб, єдиного
соціального внеску, позивачу до
виплати належало 1344 грн. 61 коп.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 направила
заяву про звільнення поштою та з 16.03.2012
року на роботі не з'являлася,
підприємство було позбавлено
можливості виплатити позивачу
нараховану заробітну плату та
компенсацію за невикористану
відпустку в день її звільнення.

Належних та допустимих доказів
стосовно того, що вона зверталася до
керівництва підприємства з вимогою
про виплату розрахунку та про видачу
трудової книжки, позивач не надала, а
тому суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Натомість, з наданих відповідачем
копій листів вбачається 23.03.2012 року,
28,03.2012 року ТОВ «Промислові граніти» на
ім'я ОСОБА_2 направлялися листи про
необхідність з'явитися для отримання
розрахункових коштів та трудової
книжки. Згодом у листах також
повідомлялося, що у зв'язку з неявкою
позивача на підприємство для отримання
розрахункових коштів, вони депоновані
до банку. Зазначені листи повернулися
не врученими із відміткою поштового
відділення «за закінченням терміну
зберігання» (а. с. 44, 46).

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник ТОВ «Промислові граніти»
пояснив, що підприємством визнається
сума невиплаченої ОСОБА_2 заробітної
плати за березень 2012 року - за 11 робочих
днів та компенсацію за 9 днів
невикористаної відпустки - у
загальному розмірі 1640 грн. 96 коп. За
вирахуванням податку на доходи
фізичних осіб, єдиного соціального
внеску, ОСОБА_2 до виплати належить 1344
грн. 61 коп.

Також в засіданні суду апеляційної
інстанції представник відповідача,
пояснила, що натепер у неї знаходиться
необхідна для видачі ОСОБА_2 сума
грошових коштів та трудова книжка
позивача.

Від пропозиції суду укласти мирову
угоду та отримати зазначену грошову
суму та трудову книжку ОСОБА_2
відмовилась, пояснивши суду, що ця сума
нарахована за неповні робочі дні, а
вона вважає, що розрахунок повинен
здійснюватися за всі дні.

За таких обставин судова колегія
вважає, що відмовляючи ОСОБА_2 в
задоволенні позову в повному обсязі,
суд першої інстанції помилково не
застосував положення частини 2 статті
116 КЗпП України - в тій частині, якою
встановлено, що в разі спору про розмір
сум, належних працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган в усякому випадку повинен в
зазначений у цій статті строк
виплатити не оспорювану ним суму.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
стосуються незгоди з нарахованим
відповідачем розміром розрахунку при
звільненні, оскільки вона не надавала
згоду на роботу в умовах неповного
робочого дня. Апелянт вважає відомості
про роботу на підприємстві неповний
робочий день недостовірними, а
послідуюче виправлення помилок у
табелі робочого часу і нарахуванні їй
заробітної плати та подання цих даних
до Управління пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя також вважає
неправильними.

Ці доводи апеляційної скарги не
знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді.

Таким чином, довід апеляційної скарги
про невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
права знайшов часткове підтвердження
під час апеляційного розгляду. За
таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 -
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача не оспорюваної суми
та зобов'язання ТОВ «Промислові
граніти» видати ОСОБА_2 трудову книжку.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення: Позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути
з товариства з обмеженою
відповідальністю «Промислові граніти»
на користь ОСОБА_2 невиплачену
заробітну плату та компенсацію за
невикористану відпустку у сумі 1640 грн.
96 коп. - без урахування обов'язкових
платежів. Зобов'язати товариство з
обмеженою відповідальністю
«Промислові граніти» видати ОСОБА_2
трудову книжку.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: