Справа № 455/33/14
Головуючий у 1 інстанції: Лойзик М.В.
Провадження № 22-ц/783/5381/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді: Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинського О.А.

з участю представника позивача -
Хамуляка О.Б., відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
на рішення Старосамбріського
районного суду Львівської області від
30 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ «Альфа Банк»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. З посиланням
на ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 553, 554, 623, 624, 625 ЦК
України, просив стягнути з відповідача,
як поручителя на користь ПАТ «Альфа
Банк» заборгованість за кредитним
договором в сумі 286 753,51 грн., з яких 143 325,
60 коп. заборгованості за кредитом, 20 309,
17 - заборгованості по відсотках та 123 118,
74 грн. пені. Стягнути понесені судові
витрати.

У лютому 2014 року ОСОБА_3
звернулась в суд із зустрічною
позовною заявою про визнання поруки
такою, що припинена. Просила визнати
поруку на підставі договору поруки
№1, укладеного 11.07.2008 року між
ОСОБА_3 та поручителем ЗАТ «Альфа-Банк»
/ПАТ «Альфа Банк»/, такою, що припинена.
Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Старосамбірського
районного суду Львівської області від
30 травня 2014 року в задоволенні позову
ПАТ «Альфа Банк» відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано припиненою поруку по договору
№1 від 11.07.2008 року.

Рішення оскаржив представник ПАТ
«Альфа Банк». Вважає його незаконним,
ухваленим з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, а зроблені судом
висновки не відповідають обставинам
справи.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким первісний позов
задовольнити повністю, в задоволенні
зустрічного позову відмовити. Вирішити
питання судових витрат. Мотивує тим, що
відповідно до п.2 договору поруки
№490081783-П від 11.07.2008 року, укладеного між
ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 поручитель
поручається за виконання боржником
обов'язку повернути банку кредит
рівними частинами, у терміни, визначені
основним договором та в додатку №1 до
основного договору, але в будь-якому
випадку не пізніше 11.07.2015 року. Тобто у
договорі поруки чітко встановлено
строк для виконання основного
зобов'язання. Як вбачається з
матеріалів справи, банк звернувся в суд
з позовом до поручителя до 11.07.2015 року,
тобто в межах строку для його
виконання. Тому банком не було
пропущено, встановленого ст.559 ЦК
України строку для пред'явлення
відповідної вимоги до поручителя. Отже,
висновок суду про те, що в договорі
поруки не встановлено строку виконання
його зобов'язання не відповідає
дійсності. Не відповідає дійсності
висновок суду про те, що з позичальника
достроково стягнуто всю суму боргу,
оскільки рішення третейського суду не
виконано і таким стягнуто суму
заборгованості станом на момент його
прийняття. Помилковим є висновок суду
про те, що рішенням третейського суду
змінений строк виконання основного
зобов'язання за кредитним договором із
11.07.2015 року на 10.10.2011 року. Кредитний
договір №490081783 від 11.07.2008 року є чинний
і продовжує свою дію до 11.07.2015 року,
оскільки питання про його розірвання
не ставилось. Відповідно до
зазначеного продовжує свою дію і
договір поруки №490081783-П від 11.07.2008 року,
в якому встановлений строк його
виконання. Звертає вагу на те, що
рішення постійно діючого третейського
суду від 10.10.2011 року не виконане і
заборгованість, яка мала місце на
момент прийняття рішення не погашена
ані позичальником, ані поручителем.

При розгляді справи представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 підтримала письмові
заперечення проти апеляційної скарги,
зміст яких узгоджується з мотивами її
зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що
11.07.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено
Кредитний договір №490081783, за умовами
якого банк надав позичальнику 27 447,08
дол. США із сплатою 16,99% річних з
остаточним терміном повернення 11.07.2015
року для придбання транспортного
засобу - «Мазда 3» згідно Договору
купівлі-продажу, укладеного між
позичальником та ДП «Авто Інтернешнл»
№КМ/47/08/08 від 27.05.2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним
договором, останній допустив
заборгованість, яка за обрахунком
банку станом на 11.12.2013 року становить 17
931,39 дол. США заборгованості за
кредитом, що за курсом НБУ становить 143
325,60 грн., 2 540,87 дол. США заборгованості
по відсотках, що за курсом НБУ
становить 20 309, 17 та 15 943,17 дол. США пені,
що за курсом НБУ становить 127 433, 76 грн.

Згідно п.6.1 Кредитного договору банк
має право вимагати (в тому числі
досудовому порядку) від позичальника
дострокового виконання зобов'язань з
повернення Кредиту за Договором в
будь-якому випадку істотного порушення
позичальником зобов'язань за
договором, зокрема у разі затримання
сплати частини Кредиту та/або
процентів за його користування,
щонайменше на один календарний місяць,
а позичальник зобов'язується в повному
обсязі виконувати свої зобов'язання та
на вимогу банку достроково повернути
кредит, нараховані проценти та інші
платежі. / п. 8.6, розділ 10/

З метою забезпечення виконання
зобов'язань по Кредитному договору,
11.07.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_3 укладено Договір поруки
№490081783-П.

У відповідності до п.2.1 ст.2 Договору
поруки поручитель поручається за
виконання Боржником обов'язків, що
виникли на підставі основного
договору або можуть виникнути на
підставі нього у майбутньому, а саме
повертати Банку кредит рівними
частинами, у терміни, визначені
основним договором та Додатком №1 до
Основного договору, але в будь-якому
випадку не пізніше 11.07.2015 року,
щомісячно сплачувати Банку проценти за
користування кредитом у терміни,
визначені Основним договором та
Додатком №1 до Основного договору, у
випадках, передбачених Основним
договором або законодавством України,
у строк не пізніше 10 днів з дати
пред'явлення відповідної вимоги
достроково (до настання термінів або
строків повернення/сплати, зазначених
вище у цьому пункті), повернути Банку
Кредит, сплатити проценти за
користування ним і виконати інші
обов'язки, що виникають із Основного
договору, сплатити Банку неустойку
(пеню, штраф) та понад суму неустойки
(пені, штрафів) відшкодувати збитки,
заподіяні банку невиконанням або
неналежним виконанням боржником своїх
зобов'язань за Основним договором.

Згідно п. 3.1, 3.2, боржник і поручитель
відповідають перед Банком за порушення
обов'язків, перелічених у ст.2 цього
Договору, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед Банком у
тому ж обсязі, що і Боржник. Передбачена
ст. 3.1. цього Договору відповідальність
Поручителя наступає у випадку, якщо
Боржник допустить прострочення
виконання будь-якого зобов'язання,
зазначених у п.2.1 цього Договору.

У зв'язку з невиконанням позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором перед ПАТ «Альфа-Банк» та на
підставі умов Кредитного договору
банк звернувся до Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
Громадській організації
«Всеукраїнський Фінансовий Союз» з
позовом про стягнення заборгованості
за Кредитним договором №490081783 від
11.07.2008 року з позичальника ОСОБА_4

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
Громадській Організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
10.10.2011 року у справі №3135-12/220/11 позов
задоволено, стягнуто із ОСОБА_4 178 777,30
грн. заборгованості за Кредитним
договором, яка розрахована станом на
11.08.2011 року за 92 дні.

29 липня 2013 року Новозаводським
районним судом м. Чернігова за заявою
ПАТ «Альфа-Банк» видано виконавчий
лист на виконання даного рішення. Дане
рішення, як вказує представник
позивача, залишається невиконаним, у
зв'язку з чим на підставі ст. 554 ЦК
України 10.01.2014 року заявлено вимогу про
стягнення кредитної заборгованості з
ОСОБА_3, як поручителя за зобов'язаннями
ОСОБА_4, обрахованої станом на 11.12.2013
року.

Звертаючись до суду із зустрічним
позовом ОСОБА_3 вказувала на те, що
порука вважається припиненою, оскільки
термін виконання основного
зобов'язання наступив з моменту
винесення рішення третейського суду.

П.5.1 ст.5 передбачено, що договір поруки
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та скріплення
печаткою Банку і діє до повного
виконання зобов'язання Боржника за
Основним договором, а також не
зазначенням у договорі поруки строку
припинення поруки, яка в силу ч.4 ст. 559
ЦК України припинилась зі спливом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання. Банк
звернувся до суду з позовом з пропуском
встановленого цією нормою строку, у
зв'язку з чим просила визнати поруку
такою, що припинена та відмовити в
задоволенні первісного позову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про визнання поруки такою, що припинена
суд першої інстанції вірно виходив з
положень норма матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого у договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Зокрема вірно встановлено, що у
Договорі поруки не встановлено строку,
після якого порука припиняється, а сама
умова Договору поруки про його дію до
повного виконання боржником своїх
зобов'язань перед банком за кредитним
договором не є встановленням сторонами
строку припинення поруки, оскільки
суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1ст. 252 ЦК
України, згідно з якими строком є
певний період в часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення, строк визначається роками,
місяцями, тижнями або годинами;
настання певної події, яка має юридичне
значення, визначається календарною
датою або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати, тому підлягає
обов'язковому застосуванню норма ч.4 ст.
559 ЦК України, яка передбачає, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічне роз'яснення міститься у п. 24
постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
зокрема зазначено, що якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватись з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як
направлення /вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутись до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Строк виконання осново зобов'язання
ОСОБА_4 настав у зв'язку зі зверненням
банку до Постійно діючого третейського
суду при Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» з позовом про
стягнення заборгованості за Кредитним
договором з позичальника, тобто раніше
10.10.2011 року, а тому строк договору
поруки припинився на наступний день
після спливу шестимісячного строку від
дня звернення банку з позовом до
третейського суду.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги суд виходив з того, що даним
рішення змінено строк виконання
основного зобов'язання із 11.07.2015 року на
10.10.2011 року - момент ухвалення рішення
третейського суду.

В цілому з таким висновком колегія не
погоджується, проте враховує, що таке
непогодження не впливає на
правильність його висновків, оскільки
саме з наступного дня звернення до
третейського суду у кредитора виникло
право пред'явлення вимоги до
поручителя, який відповідає за
зобов'язання боржника, а не з моменту
ухвалення рішення третейського суду. А
відтак, направлення вимоги боржнику та
поручителю лише 18 грудня 2013 року та
звернення банку до суду лише 10 січня 2014
року свідчить про пропуск строків,
передбачених ст. 559 ЦК України.

Мотиви апеляційної скарги банку про те,
що за рішенням третейського суджу з
боржника стягнуто лише суму
несплачених поточний платежів по
кредиту не відповідає дійсності і
повністю спростовується матеріалами
справи. Згідно наданої банком
розрахунку заборгованості за кредитом,
на час звернення банку до третейського
суду боржником протерміновано було
платежі за три попередніх місяці. З
врахуванням зазначених у розрахунку
сум проплат по тілу кредиту та по
відсотках, розмір поточної
заборгованості становив значно меншу
суму, оскільки згідно графіку становив
по 561 долар США по тілу кредиту та
процентів і визначення позивачем до
стягнення при звернені до третейського
суду включала в тому числі і суму
дострокового кредиту, що визнав
представник банку при розгляді справи
в суді апеляційної інстанції. Саме про
вирішення питання дострокового
стягнення суми всього кредиту - 161 479, 98
гр. зазначено і у мотивувальній частині
рішення третейскького суду і така
стягнута означеним рішенням як і сума
нарахованих відсотків та пені. За
даними розрахунку - рішення частково
виконане боржником. /20-21/50-54/.

Оскільки порука визнана такою, що
припинена, тому підстав для стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості ОСОБА_4 за
кредитним договором немає.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, оскільки суд правильно
застосував правові норми та ухвалив
правильне по суті рішення, дійшовши на
його основі повно з'ясованих обставин,
на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими у судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1
п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
відхилити.

Рішення Старосамбірського
районного суду Львівської області від
30 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді