Справа № 481/1753/13-ц
Провадж.№ 2/481/594/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді: Васильченко
Н.О.,

при секретарі: Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про часткове визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним та визнання права на ?
частину житлового будинку

ВСТАНОВИВ:

16.09.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з вказаним позовом до
відповідача ОСОБА_2, в якому зазначила,
що вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 починаючи з 22.09.1963 року і
до дня його смерті, що мала місце
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
залишилося спадкове майно у вигляді
житлового будинку з господарськими та
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.
На час смерті чоловіка, у спадковому
будинку постійно проживала вона та її
син - відповідач по справі ОСОБА_4 зі
своєю родиною, з яким вони дійшли згоди
про те, що відповідач приймає вказане
спадкове майно у повному обсязі і буде
доглядати за нею до смерті, натомість,
вона відмовляється від своєї частки у
спадщині і на видачу свідоцтва на право
власності на ? частину спадщини не
претендуватиме. Відповідач отримавши
свідоцтво про право на вищевказану
спадщину, оформив на своє ім'я
вищезазначений житловий будинок, а
вона продовжила проживати у родині
відповідача у цьому будинку. Однак, з 2010
року між нею та родиною відповідача
почали виникати сварки, в ході однієї з
яких відповідач погрожував їй
убивством і одного разу навіть побив,
внаслідок чого вона лікувалася в
Новобузькій ЦРЛ з 26.06.2013 року по 02.07.2013
рік. Відповідач постійно погрожує
вигнати її з будинку, тому, посилаючись
на те, що відповідач не дотримався
досягнутих між ними домовленостей щодо
її утримання, просила ухвалити судове
рішення про визнання свідоцтва про
право на спадщину, виданого
Новобузькою державною нотаріальною
конторою 28.09.2006 року на ім'я відповідача
ОСОБА_2 частково недійсним та визнати
за нею право власності на ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
посилаючись на обставини викладені нею
в позовній заяві, заявлені позовні
вимоги підтримала і просила їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 при судовому
розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1
не визнав і пояснив, що позивачка
жодним чином не сприяла у прийнятті ним
всієї частини спадщини батька ОСОБА_3,
оскільки приймав він її за заповітом,
посвідченим за бажанням батька ще
05.02.2003 року. В успадкованому будинку він
власним коштом зробив капітальний
ремонт. З 2011 року дійсно інколи почали
виникати конфлікти між ним та
позивачкою, однак жодного разу він її
не бив і з будинку не виганяв,
наголосив, що позивачка лікувалася в
лікарні у вказаний нею період у зв'язку
із старістю, а не побиттям, факт, якого
невстановлений також і
правоохоронними органами, які
виїжджали на виклик позивачки. Вважає
вимоги позивачки необґрунтованими та
безпідставними, а тому просив залишити
їх без задоволення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
приходе такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років, в м. Новий
Буг Миколаївської області, помер
громадянин ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
19.12.2005 року.

Після його смерті відкрилася спадщина
на житловий будинок з господарськими
та спорудами, розташований по АДРЕСА_1.
Ще за життя ОСОБА_3 залишив заповіт,
посвідчений секретарем виконкому
Новомихайлівської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області 05 лютого 2003 року, за яким ОСОБА_3
заповів вказане майно своєму сину,
відповідачу у справі ОСОБА_2. У
визначений законодавством строк
відповідач прийняв спадщину отримаши
відповідне свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 28.09.2006 року.

При цьому, 16 травня 2006 року позивачка,
склала у державного нотаріуса
Новобузьбкої районної державної
нотаріальної кантори Миколаївської
області ОСОБА_5 заяву про те, що від
отримання обов'язкової частки у
спадщині, яка залишилася після смерті
її чоловіка ОСОБА_3, вона відмовляється,
на видачу свідоцтва про право на
спадщину на ? частку майна, набутого під
час шлюбу, не претендує. Підпис
позивачки ОСОБА_1 на поданій заяві
засвідчив відповідний нотаріус.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно з вимогами статті 1273 ЦК України,
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу.

Відмова від прийняття спадщини є
безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може
бути відкликана протягом строку,
встановленого для її прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка не зробила ніяких дій
протягом шести місяців, для того щоб
відкликати свою заяву, що є
підтвердженням того, що вона дійсно з
власної ініціативи відмовилася від
спадщини.

Крім того, посилання в позовній заяві
позивачки, про те, що між нею та
відповідачем була укладена угода або
правочин, згідно якої вона
відмовляється від спадщини, а
відповідач повинен був належним чином
утримувати її до смерті є
безпідставними, оскільки у поданій до
нотаріальної контори заяві про відмову
від прийняття спадщини немає жодного
слова про будь-яку умову такої відмови.

Так, згідно до ч. 5 ст. 1273 ЦК України
відмова від прийняття спадщини є
безумовною і беззастережною, тобто
одностороннім правочином і не є
оплатною угодою, та не передбачає
надання будь-якого зустрічного
еквіваленту. Позивач сама вчиняла дію
щодо відмови від спадщини у нотаріуса,
який таку дію посвідчив. Тому посилання
на обман є безпідставним.

Відповідно до ст.1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видано, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом. Відповідач
ОСОБА_2 мав право на спадкування.

Згідно з роз'ясненням
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року в п. 27
такими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушенням у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

При судовому розгляді справи
жодних обставин, які б вказували на
наявність примусу з боку відповідача
чи інших осіб, обману, тощо, при
написанні заяви про відмову від
спадщини, а рівно і підстав для
визнання частково недійсним
оскаржуваного свідоцтва про право на
спадщину, встановлено не було.

В силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

В той же час, посилання позивачки на
вчинення з боку відповідача
протиправних дій відносно неї не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, так як, надана в судове
засідання копія постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи від
19.04.2012 року засвідчила на відсутність
події та складу злочину, за фактом
звернення ОСОБА_1, при цьому відносно
відповідача не складався навіть
протокол про адміністративне
правопорушення. Відповідач визнав, що
між ними інколи виникали сварки. Однак,
позивачкою не доведено, що внаслідок
саме якихось протиправних дій
відповідача вона отримала фізичну чи
психологічну шкоду здоров'я і
перебувала на стаціонарному лікуванні
в Новобузькій ЦРЛ з 26.06.2013 року по 02.07.2013
рік.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 28.09.2006 року
виданого на ім'я ОСОБА_2, при цьому,
оскільки відсутні підстави для
визнання спірного свідоцтва про право
на спадщину недійсним, відповідно,
відсутні також підстави для визнання
за позивачкою права власності на ?
частину спадкового майна.

Таким чином, в задоволенні позову
ОСОБА_1 належить відмовити в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України
судові витрати, понесені позивачем у
зв'язку з розглядом справи, слід
віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про часткове визнання свідоцтва про
право на спадщину недійсним та
визнання права на 1/2 частину житлового
будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду,
відповідно до ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко