Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" листопада 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі
Івіній М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Київпастранс» Автобусний парк №2 про
відшкодування за затримку кінцевого
розрахунку при звільнені, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відповідача - Комунального
підприємства «Київпастранс»
Автобусний парк №2 про відшкодування
за затримку кінцевого розрахунку при
звільненні та зобов'язання виплатити
інфляцію із суми 7 651,66 грн. за час
затримки розрахунку, за час обстеження
медиками та виплату середнього
заробітку за час затримки по день
фактичного розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04
квітня 2014 року позивач був звільнений з
посади водія в Автобусному парку №2 за
власним бажання згідно наказу №66 від
03.04.20014 року.

У період часу з 25.03.2014 року по 02.04.2014 р.
позивача було направлено на медичне
обстеження і на цей час було вимушено
відсторонено від роботи.

За вказаний період з позивачем
відповідні розрахунки не були
проведені.

На момент звільнення відповідач, за
розрахунком позивача, повинен був
виплатити 7 651,66 грн.

Проте, грошові кошти в розмірі 7 651,66
грн. позивач отримав лише 19 травня 2014
року.

Тому позивача просить стягнути з
відповідача середні заробіток за
затримку кінцевого розрахунку при
звільненні та інфляційні втрати із
суми 7 651,66 грн. за час затримки
розрахунку.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив суд задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі, не
заперечував проти заочного розгляду
справи.

Представник відповідача - Пономаренко
М.А., в судовому засідання 18.09.2014 року
проти позовних вимог заперечував,
пояснивши, що у зв'язку із станом
здоров'я відповідача було направлено
до Інституту кардіології ім. Стражеска,
де було встановлено, що позивачу
рекомендована робота, яка не пов'язана
з керуванням транспорту.

Розмір виплачених коштів позивачу
повністю відповідає вимогам
законодавства, а затримка розрахунку
пов'язана зі зміною керівництва та
підприємстві та передачею справ.

В наступні судові засідання: 03.10.2014,
28.10.2014 , 28.10.2014 та 17.11.2014 року представник
відповідача не з'явився, про час та
місце судових засідань у справі
розгляду справи згідно вимог ст. 74 ЦПК
України відповідач вважається
повідомленим належним чином, причини
своєї неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За згодою позивача суд ухвалив про
заочний розгляд справи, на підставі
наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки ЛКК №9 від 02.04.2014 року ОСОБА_1
за рішенням відповідача знаходився на
медичному обстеженні з 25.03 по 02.04.2014
року в Інституті кардіології імені
Стражеска та КМКЛ №7.

04.04.2014 року позивач ОСОБА_1 звільнений
за власним бажанням відповідно ст.38
КЗпП України на підставі наказу №66 від
03.04.2014 року та власної заяви, про що
зроблений відповідний запис в трудовій
книжці.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
роботодавець зобов'язаний виплатити
працівникові при звільненні всі суми,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, а
саме в день звільнення або не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Не проведення з вини
власника або уповноваженого ним органу
розрахунку з працівником у зазначені
строки є підставою для
відповідальності, передбаченої
статтею 117 КЗпП України, тобто, виплати
працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Згідно до Постанови Кабінету міністрів
України від 08.02.1996 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати», -
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Відповідно до довідки №174, позивачу
нарахована заробітна плата останні два
місяця роботи (з лютого по березень 2014
року) в розмірі 7 864,68 грн.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 убачається,
що зарахування йому заробітної плати
проводилося 08.04.2014 року - у розмірі 3 476,00
грн., 28.04.2014 року - у розмірі 1 849,26 грн., та
29.05.2014 року - у розмірі 7 651,66 грн.

Згідно вказаного розрахунку, позивачу
виплачені грошові кошти за час
вимушеного відсторонення від
виконання роботи на час проведення
медичного обстеження, тому вимоги
позивача в цій частині задоволенню не
підлягають.

Оскільки ОСОБА_1 був звільнений 04.04.2014
року, всі належні йому при звільненні
до виплати суми бути виплачені в той
самий день, однак, мала місце затримка у
їх виплаті на 35 робочих днів (у період з
лютого по березень 2014 року кількість
робочих днів складає 42 дні з
урахуванням розпорядження Кабінету
міністрів України від 21 листопада 2013 р.
№ 920-р «Про перенесення робочих днів у
2014 році»), середньоденна заробітна
плата складає 187,25 грн. (7 864,68 грн. : 42
(дні) = 187,25 грн.), а середньомісячний
заробіток за 35 робочих днів затримки по
день фактичного розрахунку становить 6
553,75 грн., то з відповідача на користь
позивача належить стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 6 553,75 грн.

Згідно ст. 34 Закону України «Про
оплату праці» компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.
Індекс інфляції нараховується за
порушення строків виплати заробітної
плати невиплаченої працівникам.

Оскільки позивачу заробітна плата
нарахована вчасно, проте, виплачена з
затримкою, а суд дійшов до висновку про
задоволення позовної вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, захистивши право
позивача на своєчасний розрахунок при
звільненні, то позовна вимога про
стягнення інфляційних втрат
задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач
звільнений від сплати судового збору,
отже, судовий збір має бути стягнений з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог, що згідно Закону
України «Про судовий збір» відповідає
243, 60 грн.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.ст. 26, 27, 28 КЗпП України, ,
ст.ст. 10, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 224-226, 294
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Київпастранс» Автобусний парк №2 про
відшкодування за затримку кінцевого
розрахунку при звільнені -
задовольнити частково.

Стягнути з Комунального
підприємства «Київпастранс»
Автобусний парк №2 на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 6
553,75 грн.

Стягнути з Комунального підприємства
«Київпастранс» Автобусний парк №2 в
дохід держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів після його проголошення в
судовому засіданні.

СУДДЯ: