Справа № 513/1357/14-ц
Провадження № 2/513/539/14
Саратський районний суд Одеської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року Саратський
районний суд Одеської області у складі:
судді Бучацької А.І., при секретарі
Златіній О.І., за участю позивача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
смт.Сарата цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета
спору ОСОБА_2, до Зорянської сільської
ради Саратського району Одеської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,

В С Т
А Н О В И В:

16 вересня 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача, в якому просить
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, розташований
по АДРЕСА_1, що належав на праві
приватної власності його батькові
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що в
установлений законом строк звернувся
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, але нотаріус відмовив йому у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів.

Під час розгляду справи позивач
підтримав позов та просив його
задовольнити.

Представник Зорянської сільської
ради, якого належним чином повідомили
про дату, час та місце розгляду справи,
до суду не з'явися, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позов визнав, не заперечував проти
задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_2 позов визнала, не
заперечувала проти його задоволення.

Заслухавши пояснення позивача та
третьої особи, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку про
задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих
та перехідних положень діючого ЦК
України цей кодекс застосовується до
цивільних правовідносин, що виникли
після набрання ним чинності, тобто
після 1 січня 2004 року.

Згідно до статті 2 Закону України від 1
липня 2004 року № 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до статті 3 зазначеного
Закону право власності та інші речові
права на нерухоме майно, набуті згідно
з діючими нормативно-правовими актами
до набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Тобто право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час його спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення.

Таким чином, час і підстави виникнення
права власності на житловий будинок у
спадкодавця визначаються відповідно
до законодавства України, чинного на
час виникнення права власності, а
підстави спадкування зазначеного
майна визначаються законом, який діяв
на час відкриття спадщини, тобто
згідно з положеннями книги шостої ЦК
України (в редакції 16 січня 2003 року).

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття спадкодавцем
права власності на житловий будинок.

Інструкція про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затверджена наказом Міністерства
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
р. N 45/5, яка діяла на час виникнення
правовідносин щодо права власності на
спірний будинок, та втратила чинність
згідно з наказом Міністерства юстиції
України від 14 червня 1994 року N 18/5),
визначала, що підтвердженням
належності житлового будинку (частки
будинку) відчужувачу, розмір будинку та
земельної ділянки, на який він
розташований, можуть бути відповідні
довідки виконавчого комітету
сільської, селищної сільської ради
народних депутатів.

Спірний будинок був збудований в 1969
році до введення в дію діючого ЦК
України, що підтверджено його
технічним паспортом (а.с.11-15). Згідно
довідки Зорянської сільської ради
Саратського району Одеської області та
витягу з погосподарської книги
Зорянської сільської ради, власником
житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3,
будинок відповідає технічним та
санітарним нормам (а.с.18).

Дійсна вартість будинку в даний час
складає 33395 гривень.

Ст.1216 ЦК України визначає, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи (спадкодавця), яка померла, до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Частина 1 ст.1223 ЦК України передбачає,
що право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

З копії свідоцтва про народження
позивача вбачається, що він є сином
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.48).

23 листопада 2010 року ОСОБА_3 склав
заповіт, посвідчений секретарем
Зорянської сільської ради Саратського
району Одеської області за реєстровим
№ 200, згідно з яким позивача призначено
спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.7). Даний заповіт не змінено та не
скасовано, що підтверджено
інформаційною довідкою зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) (а.с.34).

ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживав в
АДРЕСА_1, та помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказані
обставини підтверджуються довідкою
Зорянської сільської ради та
свідоцтвом про смерть (а.с. 8, 17).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на належне йому майно, в тому
числі: на належний йому житловий
будинок під АДРЕСА_1 (а.с.11-15).

Позивач, як спадкоємець за заповітом у
встановлений законом строк подав
нотаріусу заяву про прийняття спадщин,
що підтверджується копією спадкової
справи (а.с. 32-50).

Вдова спадкодавця ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є непрацездатною за
віком, а тому відповідно до ст.1241 ЦК
України має право на обов'язкову
частку у спадщині ( а.с.46-47). Однак, вона
відмовилась від застосування цього
права і на спадщину не претендує, що
підтверджено іі поясненнями в судовому
засіданні та нотаріально
засвідченою заявою (а.с.37).

З відповіді нотаріуса вбачається, що
він відмовив позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 через відсутність
правовстановлюючих документів (а.с.16).

Оскільки позивач, як спадкоємець за
заповітом, прийняв спадщину, що
відкрилась після смерті його батька
ОСОБА_3, тому суд вважає необхідним
позов задовольнити, визнавши за
позивачем право власності на належний
спадкодавцеві житловий будинок з
господарськими будівлями.

Керуючись ст.ст.3-8, 10, 11, ч.1-2 ст.209, ст. ст.
212-215 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, ч.1 ст. 1223,
ст.ст. 1233, 1268- 1270 ЦК України, суд

В И
Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1
право власності в порядку спадкування
за заповітом на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
під номером АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Саратський районний суд Одеської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів після
проголошення рішення, а особами. які не
були присутніми під час проголошення
рішення - у той же строк з дня отримання
копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А. І. Бучацька