АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7123/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В.В. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу комунального
підприємства "Коменергосервіс"
Дніпропетровської міської ради на
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 липня 2014 року по справі за позовом
комунального підприємства
"Коменергосервіс" Дніпропетровської
міської ради до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за теплопостачання,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача,
посилаючись на те, що з 01.11.2009 року по
17.08.2012 року відповідач був споживачем
теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1,
де був головним квартиронаймачем, та на
підставі особового рахунку НОМЕР_1
повинен оплачувати надані послуги
щомісячно. Проте оплату за ці послуги
відповідач не здійснював, тому
утворилася заборгованість перед
позивачем у розмірі 10 208грн. 69 коп.

Позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість по оплаті
послуг з теплопостачання за період з
01.11.2009 року по 17.08.2012 року в сумі 10 208 грн.
69 коп., а також інфляційні витрати у
сумі 410,77 грн., 3% річних у сумі 606,61 грн., а
також судовий збір.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 липня 2014 року частково задоволенні
позовні вимоги позивача. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь КП «Коменергосервіс»
ДМР суму заборгованості за
теплопостачання з 01.11.2009 року по 17.08.2012
року в розмірі 7935,37 грн., а також судові
витрати по справі у сумі 229,40 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
відповідачу за адресою: АДРЕСА_1,
транспортував та постачав теплову
енергію. Для оплати даних послуг
позивачем відкрито особовий рахунок
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, який з 01.11.2009 р. по
17.08.2012 р. не сплачував за послуги з
теплопостачання, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість перед
позивачем у розмірі 10 208грн. 69коп.
Добровільно та на вимогу позивача
відповідач суму заборгованості не
сплачує.

Керуючись положеннями ст.ст. 257, ч. 3 ст.
267 ЦК України, 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ч.
6 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
заборгованості по оплаті за
теплопостачання за період з 01.04.2010 року
по 17.08.2012 рік у розмірі 7935,37 грн.
Застосовуючи строк позовної давності,
суд виходив з того, що позивач
звернувся до суду із заявою про видачу
судового наказу 01.04.2013 року.

Відмовляючи у частині стягнення з
відповідача на користь позивача
інфляційних витрат у сумі 410,77 грн., 3%
річних у сумі 606,61 грн., суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
позивачем суду належними та
допустимими доказами відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджені
інфляційні процеси в Україні за
спірний період, а також стягнення 3%
річних умовами будь-якого договору не
передбачено.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Апелянт не погоджується з такими
висновками суду, вважає їх
безпідставними та такими, що не
відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач вказує на те, що з відповідачем
не було укладено письмовий договір, що
призвело до неможливості встановлення
особи боржника, яку було встановлено
лише під час судового розгляду справи,
що ставить під сумнів твердження суду
про пропуск строків позовної давності.

Однак, з такими доводами апелянта
погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Представником позивача не
заперечується, що також встановлено
судом першої інстанції та
підтверджується матеріалами цивільної
справи, що відповідачу, на ім'я якого
позивачем відкрито особовий рахунок
НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, надавалася
теплова енергія. Таким чином,
безпідставними є доводи апелянта щодо
неможливості встановлення особи
боржника без укладення письмового
договору, оскільки позивачем
надавалася теплова енергія за вказаною
адресою, де головним квартиронаймачем
був ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не доведено
тих обставини, на які він посилався як
на підставу своїх вимог щодо
поважності пропуску строку, суд
обґрунтовано за заявою представника
відповідача застосував строк позовної
давності та дійшов правильного
висновку, що строки позовної давності
необхідно рахувати з часу звернення
позивача до суду із заявою про видачу
судового наказу, а саме з 01 квітня 2013
року та з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за період з 01.04.2010 року
по 17.08.2012 р., враховуючи положення ч. 3 ст.
118 ЦПК України, згідно якого
передбачений спеціальний порядок
звернення до суду із вимогами про
стягнення заборгованості за надані
комунальні послуги.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не є суттєвими і не дають підстав для
скасування чи зміни рішення суду. Крім
того, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства "Коменергосервіс"
Дніпропетровської міської ради -
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

Лаченкова О.В.