Справа №493/1194/14-ц
Провадження № 2/493/378/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2014 року Балтський районний суд
Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ
ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

ПРИ СЕКРЕТАРІ ПОГРЕБНЮК Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Балті
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
кредитної спілки «Афіна» про визнання
угоди про відступлення права вимоги
(цесії) недійсною,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Балтського районного суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу.

04.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
Кредитної спілки «Афіна» про визнання
угоди про відступлення права вимоги
(цесії) недійсною.

Ухвалою суду від 09.09.2014 року
зустрічна позовна заява об'єднана в
одне провадження з первісним позовом
ОСОБА_1

На обґрунтування вимог позивач
ОСОБА_1 зазначив, що 19.08.2013 року між ним
та Кредитною спілкою «Афіна» укладено
угоду про відступлення права вимоги за
кредитними договорами П №2/66 від 11.05.2007
року та П №2/67 від 11.05.2007 року, які були
укладені між КС «Афіна» та ОСОБА_2

Відповідно до угоди № 1 про
відступлення права вимоги від 19.08.2013
року КС «Афіна» на користь нього
відступає право вимоги від відповідача
ОСОБА_2 боргу з урахуванням
передбаченого ст. 625 ЦК України індексу
інфляції, включаючи суму непогашеного
займу (кредиту) та несплачених
відсотків, передбачених кредитними
договорами П №2/66 від 11.05.2007 року та П
№2/67 від 11.05.2007 року. Згідно розрахунків
по заборгованості у ОСОБА_2 за
вказаними кредитними договорами
виникла заборгованість в загальній
сумі 84039,56 грн, яку він просив стягнути з
відповідача на свою користь.

Відповідач - позивач ОСОБА_2 позов
ОСОБА_1 не визнав, а на обґрунтування
свого позову зазначив, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 13.12.2010 року у повному обсязі
задоволені позовні вимоги КС «Афіна»
про стягнення з нього заборгованості
за вказаними кредитними договорами в
розмірі 51997, 28 грн. Зазначене рішення
він виконав у повному обсязі, що
підтверджується довідкою, виданою КС
«Афіна» від 03.02.2011 року.

Угоду № 1 про відступлення права
вимоги від 19.08.2013 року, за якою КС
«Афіна» на користь ОСОБА_1 відступає
право вимоги від нього боргу з
урахуванням передбаченого ст. 625 ЦК
України індексу інфляції, включаючи
суму непогашеного займу (кредиту) та
несплачених відсотків, передбачених
зазначеними кредитними договорами,
вважає недійсною, оскільки кредитні
спілки з огляду на особливості їх
правового статусу не мають права
переводити борг чи відступати правові
вимоги за кредитним договором. Тому
просив суд визнати зазначену угоду про
відступлення права вимоги (цесії)
недійсною.

Представник позивача - відповідача
ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, надавши заяву про розгляд
справи за його відсутності, зазначивши
що первісний позов підтримує, надав
заперечення, у якому зустрічний позов
не визнає, оскільки розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 06.03.2007
року №6896 Кредитну спілку «Афіна» було
виключено з Державного реєстру
фінансових установ з анулюванням
відповідного свідоцтва та ліцензії на
провадження діяльності з надання
фінансових кредитів. Тому КС «Афіна» на
момент укладення угоди про
відступлення права вимоги не мала
статусу фінансової установи. Отже,
вважає угоду про відступлення права
вимоги дійсною.

Відповідач - позивач ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явився, надавши
заяву про розгляд справи за його
відсутності, зустрічний позов
підтримав.

Представник відповідача за
зустрічним позовом Кредитної спілки
«Афіна» в судове засідання не з'явився,
надавши заяву про розгляд справи за
його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що первісний позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, а зустрічний
позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.05.2007 року між
КС «Афіна» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір П № 2/66, відповідно до
умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 50000 грн. зі строком повернення
до 11.09.2008 року. Також між ним та КС
«Афіна» укладено ще один кредитний
договір П № 2/67 від 11.05.2007 року, за
умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 50000 грн. зі строком повернення
до 11.09.2008 року.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 13.12.2010 року у повному
обсязі задоволені позовні вимоги КС
«Афіна» про стягнення з нього
заборгованості за вказаними
кредитними договорами в розмірі 51997, 28
грн. Зазначене рішення ОСОБА_2 виконав у
повному обсязі, що підтверджується
довідкою, виданою КС «Афіна» від 03.02.2011
року.

19.08.2013 року між первісним позивачем
ОСОБА_1 та КС «Афіна» укладено угоду № 1
про відступлення права вимоги за
кредитними договорами П №2/66 від 11.05.2007
року та П №2/67 від 11.05.2007 року, які були
укладені між КС «Афіна» та
відповідачем - позивачем ОСОБА_2

Відповідно до угоди № 1 про
відступлення права вимоги від 19.08.2013
року КС «Афіна» на користь ОСОБА_1
відступає право вимоги від ОСОБА_2
боргу з урахуванням передбаченого ст.
625 ЦК України індексу інфляції,
включаючи суму непогашеного займу
(кредиту) та несплачених відсотків,
передбачених кредитними договорами П
№2/66 від 11.05.2007 року та П №2/67 від 11.05.2007
року.

Суд приходить до висновку, що
зазначену угоду про відступлення права
вимоги належить визнати недійсною,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
що встановлені частинами 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК
України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам, особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Організаційні, правові та
економічні засади створення та
діяльності кредитних спілок, їх
об'єднань, права та обов'язки членів
кредитних спілок та їх об'єднань
визначає ЗУ «Про кредитні спілки».

Ст. 1 ч. 2 Закону «Про кредитні спілки»
передбачено, що кредитна спілка є
фінансовою установою, виключним видом
діяльності якої є надання фінансових
послуг, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про кредитні
спілки» кредитна спілка відповідно до
свого статуту приймає вступні та
обов'язкові пайові та інші внески від
членів спілки; надає кредити своїм
членам на умовах їх платності,
строковості та забезпеченості в
готівковій та безготівковій формі;
виступає поручителем виконання членом
спілки зобов'язань перед третіми
особами; розміщує тимчасово вільні
кошти на депозитних рахунках в
установах банків, які мають ліцензію на
право роботи з вкладами громадян,
об'єднаній кредитній спілці, а також
придбаває державні цінні папери,
перелік яких встановлюється
Уповноваженим органом, та паї
кооперативних банків; залучає на
договірних умовах кредити банків,
кредити об'єднаної кредитної спілки,
кошти інших установ та організацій
виключно для надання кредитів своїм
членам, якщо інше не встановлено
рішенням Уповноваженого органу; надає
кредити іншим кредитним спілкам,
якщо інше не встановлено рішенням
Уповноваженого органу; виступає членом
платіжних систем; оплачує за
дорученням своїх членів вартість
товарів, робіт і послуг у межах
наданого йому кредиту; провадить
благодійну діяльність за рахунок
коштів спеціально створених для цього
фондів.

Частиною 2 вказаної статті
визначено, що провадження кредитною
спілкою іншої діяльності, крім
передбаченої цим Законом, не
допускається.

Згідно аналізу Верховного Суду
України судової практики розгляду
цивільних справ, що виникають з
кредитних правовідносин, вбачається,
що кредитні спілки з огляду на
особливості їх правового статусу не
мають права переводити борг чи
відступати правові вимоги за кредитним
договором.

Як зазначено в запереченні
представника відповідача за
зустрічним позовом ОСОБА_3,
розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 06.03.2007 року №6896 КС «Афіна»
було виключено з Державного реєстру
фінансових установ з анулюванням
відповідного свідоцтва та ліцензії на
провадження діяльності з надання
фінансових кредитів. Тому КС «Афіна» на
момент укладення угоди про
відступлення права вимоги не мала
статусу фінансової установи. Отже,
вважає угоду про відступлення права
вимоги дійсною.

Зазначене заперечення суд знаходить
неспроможним, оскільки в порушення ст.
60 ЦПК України представником
відповідача за зустрічним позовом не
надано доказів, які б підтверджували,
що Кредитну спілку «Афіна» було
виключено з Державного реєстру
фінансових установ.

Крім того, у випадку виключення КС
«Афіна» з Державного реєстру
фінансових установ з анулюванням
відповідного свідоцтва та ліцензії на
провадження діяльності з надання
фінансових кредитів 06.03.2007 року
первісним позивачем не обґрунтована
правомочність КС «Афіна» при укладені
кредитних договорів з
відповідачем-позивачем ОСОБА_2 11.05.2007
року.

Таким чином, суд вважає, що
зустрічний позов належить
задовольнити та визнати угоду про
відступлення права вимоги (цесії)
недійсною, оскільки Кредитна спілка
«Афіна» не мала права відступати
правові вимоги за кредитним договором.

Враховуючи, що угода, на якій
ґрунтується первісний позов,
визнається судом недійсною, підстав
для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. 21
ЗУ «Про кредитні спілки», ст. ст. 10, 11, 60,
88, 123, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
кредитної спілки «Афіна» про визнання
угоди про відступлення права вимоги
недійсною задовольнити.

Визнати недійсною угоду № 1 про
відступлення права вимоги від 19.08.2013
року, укладену між Кредитною спілкою
«Афіна» та ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів.

СУДДЯ