АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5171/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т. О. Доповідач -
Ткаченко І.Ю.Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

07 жовтня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі:
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 25 лютого
2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2013 року позивачка звернулася
до суду із вказаним позовом до
відповідача. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивачка в позовній
заяві посилається на те, що з 1985 року по
11 березня 1999 року вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем, 12.03.1999 року між ними був
зареєстрований шлюб. 01.11.1999 року вона з
відповідачем за спільні кошти
відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
придбали домоволодіння АДРЕСА_1, яке в
цілому складається з житлового будинку
літ.А-1, житловою площею 29,9 кв.м.,
загальною площею 60,7 кв.м., навісу літ.В1,
сараю літ.В, уборної літ.Д, погрібу
літ.Е, огородження літ.№1-4, 6, споруд літ.
№ 5, 1, мостіння. Будинок розташований на
земельній ділянці, розміром 600,00 кв.м. за
вказаною адресою. В подальшому спільне
подружнє життя з відповідачем не
склалося, вони то сходилися, то
проживали окремо. Останні декілька
років вони проживали окремо один від
одного за різними адресами і тільки в
вересні 2012 року вона випадково
дізналася, що шлюб між ними розірвано.
Після цього 13.09.2012 року вона звернулася
до Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з заявою про видачу
рішення, але його копію не отримала.
Тому, оскільки вона про розірвання
шлюбу з відповідачем вона дізналася у
вересні 2012 року, перебіг строку
позовної давності, тривалістю три роки,
починає для неї діяти з 13.09.2012 року.
Посилаючись на те, що спірне
домоволодіння є спільним майном
подружжя, позивач просить поділити між
нею та відповідачем вказане
домоволодіння, визнавши за нею право
власності на його ? частину.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 25 лютого
2014 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя - відмолено в повному обсязі.
(а.с.72-75)

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалите нове яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
(а.с.84-85).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що
позивачка з 1985 року по 11 березня 1999 року
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем. 12.03.1999 року
між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_3 був укладений шлюб,
зареєстрований 12.03.1999 року у відділі
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Бабушкінської районної ради
м. Дніпропетровська, про що здійснено
актовий запис за № 127 та видано
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1.
Від сумісного життя сторони мають двох
повнолітніх доньок.

01.11.1999 року між ОСОБА_2, діючої по
дорученню від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_5
був укладений та нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу,
за яким ОСОБА_5 придбав жилий будинок №5
з відповідною частиною господарчих та
побутових будівель та споруд,
розташованих на земельній ділянці
розміром 600 кв.м. по АДРЕСА_1. Відповідно
до договору купівлі-продажу на
вказаній земельній ділянці
розташовані: житловий будинок літ.А-1,
житловою площею 29,9 кв.м., загальною
площею 60,7 кв.м., навіс літ. Б, сарай літ.
В, уборна літ. Д, погріб літ. Е,
огородження літ. №1-4,6, споруди літ. № 5,
1, мостіння. Таким чином, вказане
домоволодіння було придбано сторонами
в період шлюбу і є спільним майном
подружжя.

Шлюбні відносини між сторонами були
припинені з 2002 року, з того часу вони
проживають окремо.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
розірваний, про що в книзі реєстрації
розірвань шлюбів здійснено
відповідний актовий запис за № 627 від
22.11.2005 року, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_2, виданим 22.11.2005 року
Бабушкінським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області.

12.01.2006 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб, виданим 12.01.2006 року
Бабушкінським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області.

Від шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_5 має дітей -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження дітей.

ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_6 та дітьми
зареєстровані та проживають у
домоволодінні за адресою АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд 1 інстанції виходив із того,
що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
розірваний, про що в книзі реєстрації
розірвань шлюбів здійснено
відповідний актовий запис за № 627 від
22.11.2005 року, позивачка до суду
звернулась з позовом 30 серпня 2013 року,
тобто строки позовної давності
звернення до суду з позовом про поділ
майна подружжя минули, з заявою про
поновлення строку позовної давності,
пропущеного з поважних причин, до суду
позивачка не зверталася.

При цьому суд 1 інстанції посилався на
ст.257 ЦК України відповідно до якої
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту. Відповідно до ст. 72 Сімейного
Кодексу України позовна давність не
застосовується до вимог про поділ
майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, якщо шлюб
між ними не розірвано. До вимоги про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Однак із вказаними висновками суду 1
інстанції не погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено і з цим погоджується
колегія суддів, що між позивачем ОСОБА_2
та відповідачем ОСОБА_3 був укладений
шлюб, зареєстрований 12.03.1999 року у
відділі реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Бабушкінської районної ради м.
Дніпропетровська. Перебуваючи у шлюбі,
01.11.1999 року між ОСОБА_2, діючої по
дорученню від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_5
був укладений та нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу,
за яким ОСОБА_5 придбав жилий будинок №5
з відповідною частиною господарчих та
побутових будівель та споруд,
розташованих на земельній ділянці
розміром 600 кв.м. по АДРЕСА_1. Шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний
рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 04.11.2005
року, про що в книзі реєстрації актів
цивільного стану здійснено
відповідний актовий запис за № 627 від
22.11.2005 року.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до ст. 72 Сімейного Кодексу
України позовна давність не
застосовується до вимог про поділ
майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, якщо шлюб
між ними не розірвано. До вимоги про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка ОСОБА_2 13.09.2012 року зверталась
до Голови Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська з заявою про
видачу копії рішення по цивільній
справі про розірвання шлюбу, в якому
зазначено, що їй випадково стало
відомо про існування вище вказаного
рішення (а.с.16). З тексту рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 04.11.2005 року,
вбачається, що справу було розглянуто
за відсутності ОСОБА_2 Відповідач не
заперечував, що під час розгляду справи
про розірвання шлюбу ОСОБА_2 не була
присутня в судовому засіданні і вважав,
що суд її повідомив про час та місце
розгляду справи. Відомості про належне
повідомлення ОСОБА_2 про день та час
розгляду справи та про направлення й
належне їй вручення копії судового
рішення - відсутні, оскільки згідно
листа Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03.09.2014 року (а.с.
133), вищевказана цивільна справа про
розірвання шлюбу - знищена.

Отже, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2
дізналася про розірвання шлюбу 13.09.2012
року, до суду з позовом про розподіл
майна звернулася 30.08.2013 року, тобто нею
не було пропущено строк позовної
давності для звернення з відповідним
позовом до суду, передбачений ст. 72 СК
України.

Таким чином, судом 1 інстанції було
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та було
допущено неправильне застосування
норм матеріального права та
безпідставно застосовано ст. 72 СК
України та ст. 257 ЦК України, що
відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
й ухвалення нового.

Виходячи з викладено, колегія суддів
прийшла до висновку, що позов про поділ
майна подружжя слід задовольнити та
поділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майно, що
є спільною сумісною власністю
подружжя, а саме домоволодіння АДРЕСА_1,
яке в цілому складається з житлового
будинку літ. А1, житловою площею 29,9 кв.м.,
навісу літ. Б, сараю літ. В, уборної літ.
Д, погрібу літ. Е, огородження літ. № 1-4,6,
мостіння й споруди літ. № 5,1, визнавши
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за
кожним на ? частину зазначеного
домоволодіння АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 лютого 2014
року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя - задовольнити.

Поділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майно, що
є спільною сумісною власністю
подружжя, а саме домоволодіння АДРЕСА_1,
яке в цілому складається з житлового
будинку літ. А1, житловою площею 29,9 кв.м.,
навісу літ. Б, сараю літ. В, уборної літ.
Д, погрібу літ. Е, огородження літ. № 1-4,6,
мостіння й споруди літ. № 5,1, визнавши
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за
кожним на ? частину зазначеного
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: