Справа № 358/592/14 Головуючий у І
інстанції Тітов М.Б.Провадження №
22-ц/780/6571/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника Публічного акціонерного
товариства «РОДОВІД БАНК» на рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 25 вересня 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

встановила:

у квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Просив стягнути із відповідача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 6 954,33 доларів США та 295 578,04
гривень, а також судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 3511,64
гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 18 грудня 2007 року між
ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір
№77.1/АА-00279.07.2, відповідно до умов якого
відповідач отримав у банку кредит в
сумі 20178,57 доларів США строком до 13
грудня 2014 року включно.

Згідно з умовами укладеного договору
банк зобов»язався надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов»язався повернути
кредит та сплачувати проценти в
розмірі 9% за користування ним.

Банк свої зобов»язання виконав у
повному обсязі, а саме, в порядку
передбаченому договором, видав
відповідачу грошові кошти.

В порушення умов кредитного договору
відповідач належним чином взяті на
себе зобов»язання не виконував та
станом на 30 вересня 2013 року має
заборгованість по договору на
загальну суму в розмірі 6 954,33 доларів
США та 295 578,04 гривень, яка складається
із наступних сум: прострочена
заборгованість по кредиту в розмірі 5
355,40 доларів США; прострочена
заборгованість по процентам в розмірі 1
598,93 доларів США; загальна сума пені за
несвоєчасне погашення кредитної
заборгованості в розмірі 280 796,33
гривень; загальна сума 3% річних від
суми кредитної заборгованості в
розмірі 1448,00 гривень; заборгованість за
платою по кредиту в розмірі 13 188,84
гривень; сума інфляційних від
простроченої плати за кредитом 144,87
гривень.

Посилаючись на положення
ст.ст.526,611,625,1048,1049,1050,1054 ЦК України
позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Богуславського районного
суду Київської області від 25 вересня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» заборгованість за
кредитним договором №77.1/АА-00150.07.2 від
06.11.2007 року у розмірі 6 954,33 Доларів США,
57403,13 гривень пені та трьох процентів
річних, та судових витрат по сплаті
судового збору 1 261,73 гривню.

Стягнено із публічного акціонерного
товариства «РОДОВІД БАНК» на користь
ОСОБА_1 1 922,10 гривень судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення Богуславського
районного суду Київської області від 25
вересня 2014 року, ухвалити нове, яким
задовольнити позов. Зазначив, що
рішення незаконне, ухвалене в
результаті неправильного застосування
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року
між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №
№77.1/АА-00279.07.2, відповідно до умов якого
відповідач отримав у банку кредит в
сумі 20178,57 доларів США строком до 13
грудня 2014 року включно.

Згідно з п.п.1.1,1.2 укладеного договору
банк зобов»язався відкрити
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на суму 20 178,57 доларів США
виключно на купівлю автомобіля та
сплату страхових платежів.

Позичальник ОСОБА_1 зобов»язався
повернути кредит, сплачувати проценти
в розмірі 9% за користування ним та
плату за обслуговування кредиту
відповідно до п.п.1.5,3.2,3.3,3.3.1 договору.

Банк свої зобов»язання виконав у
повному обсязі, а саме, в порядку
передбаченому Договором, видав
відповідачу грошові кошти, що не
оспорюється відповідачем.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов»язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В порушення умов кредитного договору
відповідач належним чином взяті на
себе зобов»язання не виконував,
внаслідок чого станом на 30 вересня 2013
року його заборгованість за кредитним
договором згідно з наданим позивачем
розрахунком становила: прострочена
заборгованість по кредиту в розмірі 5
355,40 доларів США; прострочена
заборгованість по процентам в розмірі 1
598,93 доларів США; загальна сума пені за
несвоєчасне погашення кредитної
заборгованості в розмірі 280 796,33
гривень; загальна сума 3% річних від
суми кредитної заборгованості в
розмірі 1 448,00 гривень; заборгованість
за платою по кредиту в розмірі 13 188,84
гривень; сума інфляційних від
простроченої плати за кредитом 144,87
гривень.

Стороною відповідача по суті наданий
позивачем розрахунок не
заперечувалося.

Заперечення відповідача полягають у
пропуску позивачем строку позовної
давності щодо вимог про стягнення пені,
трьох процентів річних, інфляційних.

Частиною першою статті 1054 ЦК України
визначено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов»язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України та частини
другої статті 1050 ЦК України наслідками
порушення боржником зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки представник відповідача не
оспорював вимог позивача в частині
стягнення заборгованості за кредитом,
за процентами по кредиту, за платою по
кредиту і розрахунок цієї
заборгованості виконаний позивачем не
викликав у суду сумніви, суд вірно
встановив за необхідне стягнути із
відповідача на користь ПАТ «Родовід
Банк» прострочену заборгованість по
кредиту в розмірі 5 355,40 доларів США,
прострочену заборгованість по
процентам в розмірі 1 598,93 доларів США,
заборгованість за платою по кредиту в
розмірі 13 188,84 гривень.

Вирішуючи питання про можливість
задоволення вимог позивача про
стягнення з ОСОБА_1 пені, суд правильно
звертає увагу на наступне.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов»язання.

У відповідності п.3.9 кредитного
договору за порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів, позичальник зобов»язаний
сплачувати Банку за кожен день
прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми
простроченого платежу.

Відповідно до ст.258 Цивільного кодексу
України встановлюється спеціальна
позовна давність в один рік до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тобто, враховуючи наявну заяву
представника відповідача про
застосування до вимог позивача
наслідків пропуску позовної давності,
стягненню з ОСОБА_1 підлягає лише пеня
за період протягом одного року до дня
звернення до суду, тобто з 25.04.2013 року по
25.04.2014 року (межі строку позовної
давності).

В даному разі розмір пені, що підлягає
стягненню з відповідача становитиме: 24
246,51 гривень - пеня від суми
простроченої основної заборгованості
за кредитом; 31 848,15 гривень - пеня від
суми прострочених процентів за
кредитом.

Крім того відповідно до п.3.9
кредитного договору за порушення
строків повернення кредитів чи сплати
процентів, позичальник зобов»язаний
сплачувати Банку за кожен день
прострочення пеню у розмірі 1,6 процента
від суми простроченого платежу, то як
наслідок вимоги позивача про стягнення
із відповідача пені від суми
простроченої плати за кредитом не
підлягають задоволенню, так як сплата
пені передбачена лише за порушення
строків повернення кредитів чи сплати
процентів.

Суд вірно не застосовує положення
ст.ст.551 ч.3, 616 ч.2 ЦК України щодо
зменшення розміру нарахованої пені,
яка підлягає стягненню в межах строку
позовної давності, оскільки
представник відповідача не надав
переконливих доказів для можливого
застосування даних норм ЦК України.

Загальна сума 3% річних в межах
трьохрічного строку позовної давності,
які підлягають стягненню з
відповідача, становить 131,40 грн. + 574,14
грн. + 602,83 грн. = 1 308,37 грн.

Інфляційні втрати від суми
простроченої плати за кредитом згідно
розрахунку позивача становлять 144,87
гривні, представником відповідача не
оспорюються.

Згідно з ст.88 ЦПК України судові
витрати сторін, які підлягають
стягненню, визначаються з урахуванням
часткового задоволення позовних вимог.

Позивач має право на відшкодування 1
261,73 гривень понесених на оплату
судового збору.

Відповідач має право на відшкодування 1
922,10 гривень понесених на оплату
правової допомоги адвоката.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про порушення норм матеріального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку задовольнивши
позов частково.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційні скарги і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» відхилити, рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 25 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді