Провадження № 2/161/3325/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
в суд із позовом до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів. Свій
позов мотивує тим, що перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
який було розірвано 02 червня 2008 року. За
час спільного життя у них народився
неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі заочного рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 04 листопада 2010 року з нього
стягуються аліменти на користь ОСОБА_3
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки від усіх
видів доходів щомісячно, але не менше
ніж 30 % від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до досягнення
нею повноліття. Зазначає, що він не
працює, має мінливий заробіток, на його
утриманні перебуває мати ОСОБА_7, яка є
пенсіонером, він є єдиним
годувальником, та проживає разом із
нею. Зазначає, що регулярно сплачує
аліменти, але сума аліментів кожен
місяць різна, і таким чином збирається
борг. Вказує, що хворіє, проходить
багаторазове лікування та
профілактичні заходи проти
туберкульозу. В уточнюючій заяві від 14
серпня 2014 року просив зменшити розмір
аліментів та стягувати з нього на
користь відповідача на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісяця, починаючи з дня набрання
даним рішенням законної сили та до
досягнення дитиною повноліття,
попередній виконавчий лист № 2-9183/2010
про стягнення з нього аліментів
відізвати без подальшого виконання.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 проти задоволення
позову заперечили, просили відмовити в
його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши та
оцінивши подані докази, суд дійшов
висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення частково з
врахуванням наступного.

Судом встановлено, що сторони із 2007
року перебували у шлюбі, який розірвали
22 липня 2008 року, що підтверджується
копією свідоцтва про розірвання шлюбу
від 15 вересня 2008 року (а.с.8).

Під час подружнього життя у сторін
народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження, серія НОМЕР_1 від 21 травня
2007 року (а.с.9). За рішенням виконавчого
комітету Луцької міської ради від 26
лютого 2009 року № 169-4, прізвище дитини
змінено із «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5» (справа
№2-9183/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів а.с.8).

На підставі заочного рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 04 листопада 2010 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів задоволено, ухвалено
стягувати із ОСОБА_1, 1977 р.н. в користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від
усіх видів доходів щомісячно, але не
менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи із 08 жовтня 2010 року і
досягнення дитиною повноліття,
стягнуто із ОСОБА_1 судові витрати.
Вказане заочне рішення суду не
переглядалося та не оскаржувалося в
судовому порядку, а тому набрало
законної сили 01 грудня 2010 року (а.с.4).

Як вбачається із розрахунку
заборгованості від 02 червня 2014 року,
заборгованість ОСОБА_1 по сплаті
аліментів становить 9652,52 грн., станом на
31.05.2014 року (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із роз'яснень викладених
у п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справи щодо батьківства, материнства
та стягнення аліментів» розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них.

Водночас, із врахуванням положень
ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів,
визначений рішенням суду, не
вважається незмінним. Отже, у зв'язку із
значним покращенням матеріального
становища платника аліментів матір,
батько дитини може подати до суду заяву
про збільшення розміру аліментів.
Значне погіршення матеріального
становища, стану здоров'я батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч.3
ст.181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі (що
фактично є зміною розміру) ст.184 СК
України відносить: нерегулярний,
мінливий дохід платника аліментів,
одержання частини доходу в натурі та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст.ст.182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України у справі № 143
цс 13, викладеної у постанові від 05
лютого 2014 року, з огляду на відсутність
імперативної заборони змінювати
розмір аліментів шляхом зміни способу
їх присудження, за положеннями ст. 192 СК
України зміна розміру аліментів може
мати під собою зміну способу їх
присудження (зміна розміру аліментів,
стягнутих за рішенням суду у частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини на розмір аліментів, визначений
у певній твердій грошовій сумі та
навпаки).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на
даний час ніде не працює, водночас,
перебуває на диспансерному обліку в
протитуберкульозному кабінеті з 19
березня 2014 року, та підлягає обліку до 19
березня 2017 року, що підтверджується
довідкою КЗ «Білгород-Дністровської
центральної районної лікарні» (а.с.57).
Із відповіді Управління охорони
здоров'я від 23 вересня 2014 року
вбачається, що позивач ОСОБА_1
перебував на обліку в
протитуберкульозному кабінеті КЗ
«Білгород-Дністровська центральна
районна лікарня» з 03 березня 2014 року із
туберкульозом обох легень, та з 01
вересня 2014 року із наслідками
туберкульозу легень із залишковими
змінами (а.с.48). Із поданих суду
документів, а саме: копії реєстраційної
картки № 386427 від 13 травня 2014 року, копії
результатів обстеження також
вбачається, що останній лікує
захворювання очей.

Крім того, позивач ОСОБА_1
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1,
разом із матір'ю ОСОБА_7, 1957 р.н., яка ніде
не працює, а з 13 жовтня 2008 року по
теперішній час отримує пенсію за віком
в розмірі 988,63 грн., що підтверджується
довідкою Управління Пенсійного фонду
України № 131 від 21 жовтня 2014 року,
довідкою Шабівської сільської ради
Білгород-Дністровського району № 1221
від 28 жовтня 2014 року (а.с.59-60).

Аналізуючи подані суду висновок ЛКК
від 30.07.2014 року, про перебування
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
диспансерному обліку, перебування
відповідача ОСОБА_3 на обліку як
безробітної, а також перебування на її
утриманні матері-пенсіонера, суд
приходить до висновку, що остання не
була позбавлена можливості у зв'язку із
погіршенням матеріального становища,
погіршення здоров'я дитини, іншими
обставинами, в тому числі факту
наявності заборгованості по сплаті
аліментів, звернутись до суду із
вимогами про збільшення розміру
аліментів, стягнення додаткових витрат
на утримання дитини, стягнення
заборгованості за аліментами.
Водночас, суд приходить до висновку, що
аліменти не можуть бути лише єдиним
джерелом матеріального утримання
дитини, оскільки мати є працездатною,
так само як і батько зобов'язана нести
витрати на її утримання на рівні із
батьком.

Таким чином, у зв'язку із погіршенням
здоров'я платника аліментів, його
матеріального стану, суд приходить до
висновку, що розмір аліментів, які
стягуються із ОСОБА_1 за заочним
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 листопада 2010
року у справі № 2-9183/2010, слід змінити із
1/3 частки на тверду грошову суму в
розмірі 600 грн. щомісячно з дня набрання
рішенням законної сили та до
досягнення дитиною повноліття.
Водночас, при визначенні розміру
стягуваних аліментів суд враховує
розмір прожиткового мінімуму,
встановленого з 01 січня 2014 року для
дітей відповідного віку, згідно Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», а саме для дітей віком від 6
до 18 років - 1286 грн., положення ч. 2 ст. 182
СК України, відповідно до якої, розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених ст.
184 СК України, а також положення ст. 141 СК
України, відповідно до якої мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
відізвання без подальшого виконання
виконавчого листа № 2-9183/210 про
стягнення з нього аліментів, суд
приходить до висновку, що вказані
вимоги не підлягають до задоволення,
оскільки вирішення питання про
відкликання виконавчого листа не
належить до компетенції суду, а є
правом стягувача, як сторони
виконавчого провадження, що
передбачено ст.ст. 12 ,47 Закону України
«Про виконавче провадження» на відмову
від подальшого стягнення та повернення
виконавчого документа.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215, 360-7 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 141, 180-184, 192 СК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений
заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 04 листопада 2010
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7,
уродженця м. Гагарін Мирзачульського
району Джизакської області в користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 600
(шістсот) гривень щомісячно з дня
набрання рішенням законної сили і до
досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.