11 листопада 2014 року
Справа № 203/6388/14-ц
УХВАЛА

11 листопада 2014
року          Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого – судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі – Авраменко А.М.,

за участю позивача – ОСОБА_1А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву позивача про
забезпечення позову по цивільній
справі №203/6388/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків, –

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
вищевказана цивільна справа, по якій
позивачем було подано заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти на наведеному
ним рахунку, який, за твердженнями
позивача, належить відповідачеві. В
обґрунтування своєї заяви позивач
послався на те, що 29 вересня 2014 року
відбулись електронні торги з
реалізації арештованого майна
відповідача – ? частини квартири
АДРЕСА_1, яке продано за 131408,2 гривень.
Вважаючи, що вказані кошти має отримати
відповідач, посилаючись на відсутність
в неї іншого майна, на яке може бути
звернуто стягнення, тривале проживання
відповідача за кордоном, припускаючи
можливість виїзду відповідача після
отримання коштів за кордон, що в
сукупності ускладнить або зробить
неможливим виконання судового рішення
по справі у випадку винесення його на
користь позивача, останній просив суд
накласти арешт на грошові кошти,
належні відповідачеві, які мають бути
на наведеному позивачем рахунку.

В судовому засіданні позивач вимоги
своєї заяви підтримав, просив її
задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники розгляду справи в судове
засідання не з’явились, про дату, час
та місце проведення судового засідання
повідомлялись належним чином.

Вислухавши пояснення позивача,
ознайомившись із заявою про
забезпечення позову та матеріалами
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Так, з матеріалів цивільної справи та
змісту заяви про забезпечення позову
слідує, що позивач звернувся до суду із
позовом, в якому просить суд стягнути
на свою користь з відповідача на
підставі ст.625 ЦК України інфляційні
витрати, 3% річних від простроченої суми
та судові витрати – на загальну суму
14529,23 гривень. Стягнення таких сум
позивач мотивує несплатою йому
відповідачем за заочним судовим
рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 листопада 2012
року по цивільній справі №0418/6674/2012
присудженої до стягнення грошової суми
(збитків). Саме даний позов позивач і
просить суд забезпечити шляхом
накладення арешту на грошові кошти, що
знаходяться на наведеному позивачем
рахунку (а.с.2-3)

Також судом встановлено, що 27 листопада
2012 року Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська по цивільній справі
№0418/6674/2012 було ухвалено заочне рішення,
яким на користь позивача з відповідача
присуджено до стягнення 74285,50 гривень.
Ухвалою Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 07 травня 2014 року
змінено спосіб виконання вказаного
заочного рішення на звернення
стягнення на належне відповідачу
нерухоме майно – ? частину квартири
АДРЕСА_1. (а.с.8, 9)

29 вересня 2014 року в порядку примусового
виконання державною виконавчою
службою вищевказаного судового
рішення відбулись електронні торги з
продажу вищенаведеної частини
нерухомого майна відповідача. Ціна
продажу склала 131408,2 гривень, а з
вирахуванням винагороди організатору
торгів сума, яку необхідно
перерахувати на рахунок органу
державної виконавчої служби для
спрямування її на здійснення
виконавчого провадження з примусового
виконання згаданого вище судового
рішення становить 124837,79 гривень. При
цьому реквізити рахунку органу ДВС
повністю співпадають з реквізитами
рахунку, який наводить позивач у своїй
заяві про забезпечення позову як такий,
що начебто належить відповідачу. Про
те, що рахунок, грошові кошти на якому
просить арештувати позивач, належить
саме органу ДВС свідчить і такий його
реквізит як отримувач коштів, яким є
орган ДВС. (а.с.4-7)

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи. При
цьому в заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову. Та ж
норма цивільно-процесуального
законодавства встановлює, що
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а отже
встановлює обов’язок для особи, яка
звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій.

Згідно ст.152 ЦПК України позов може бути
забезпечений в тому числі шляхом
накладенням арешту на грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

За змістом ст.ст.32, 52, 62, 63 Закон України
«Про виконавче провадження» одним із
заходів примусового виконання судових
рішень є звернення стягнення на
нерухоме майно боржника, яке полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації на прилюдних (електронних)
торгах. Кошти, отримані від реалізації
такого майна, відповідно,
спрямовуються на задоволення вимог
стягувача за виконавчим провадженням
за вирахуванням витрат виконавчого
провадження.

Відповідно до п.5.1 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого Наказом Мінюсту України
від 27 жовтня 1999 року №68/5, переможець
прилюдних торгів протягом десяти
робочих днів з дня підписання
протоколу, в якому зафіксовано
результати торгів, не враховуючи дня
проведення прилюдних торгів, здійснює
розрахунки за придбане на прилюдних
торгах майно – перераховує на
депозитний рахунок органу державної
виконавчої служби зазначену в
затвердженому протоколі прилюдних
торгів суму коштів.

Аналізуючи встановлені судом фактичні
обставини, наведене позивачем
обґрунтування та підстави для
забезпечення позову в контексті
вищевикладених положень
законодавства, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову. Правова позиція суду з цього
приводу ґрунтується на тому, що позов
може бути забезпечений за наявності
низки умов та підстав, зокрема, задля
запобігання саме обґрунтованої
можливості утруднення чи взагалі не
виконання рішення суду, у випадку
ухвалення його на користь позивача,
дотримання співмірності виду
забезпечення позову із заявленими
позивачем вимогами, а при застосуванні
такого виду забезпечення позову як
накладення арешту на грошові кошти на
рахунку – належність таких коштів саме
відповідачу.

Разом з тим, як встановлено судом з
матеріалів справи та заяви про
забезпечення позову, рахунок та
грошові кошти на ньому, на які просить
накласти арешт позивач, фактично не
належать відповідачу, до того ж суду не
подано доказів навіть про
перерахуванням таких коштів на цей
рахунок. Натомість, такий рахунок,
зазначений позивачем в його заяві про
забезпечення позову, – це депозитний
рахунок органу державної виконавчої
служби, а не відповідача, на цей рахунок
мають бути перераховані кошти
переможцем прилюдних (електронних)
торгів, проведених в межах виконавчого
провадження з примусового виказання
заочного рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 листопада 2012 року по цивільній справі
№0418/6674/2012 з урахуванням ухвали суду від
07 травня 2014 року про зміну способу
виконання вказаного заочного рішення.
Такі кошти, у випадку їх перерахування,
не стають власністю відповідача,
оскільки спрямовуються на задоволення
вимог стягувача за виконавчим
провадженням та відшкодування витрат
виконавчого провадження, в межах якого
проведено торги. Накладення ж арешту на
грошові кошти, що перебувають на цьому
депозитному рахунку органу державної
виконавчої служби, фактично створить
перешкоди для виконання згаданого
заочного рішення суду по цивільній
справі №0418/6674/2012.

Крім того, позивач просить суд
забезпечити позов шляхом накладення
арешту на кошти на рахунку без
обмеження розміру суми, що є порушенням
вимоги закону про співмірність між
заявленими позовними вимогами про
стягнення суми в розмірі 14529,23 гривень
та арештом коштів на рахунку без
обмеження їх суми, які до того ж, за
твердженнями позивача, мають надійти
на цей рахунок в розмірі 124837,79 гривень.

З урахуванням на викладене не знайшло
свого підтвердження і посилання
позивача, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, яке
може бути ухвалено на користь позивача,
внаслідок виїзду за кордон відповідача
після отримання коштів за продаж з
прилюдних (електронних) торгів її
нерухомого майна. Такі твердження,
приймаючи до уваги наведені вище
висновки суду щодо належності та
призначення рахунку і коштів на ньому,
є безпідставними, бездоказовими,
носять лише характер припущень, які не
можуть бути підставою для задоволення
заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позивачу у задоволенні його заяви про
забезпечення позову по цивільній
справі №203/6388/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська до Апеляційного суду
Дніпропетровської області апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня
проголошення ухвали. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п’яти днів
з дня отримання її копії.

Суддя

Ф.Ф. Маймур