інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/5846/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Антоненко В.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна в натурі, -

в с т а н о в и л а :

У жовтня 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 22.08.2013 року за нею визнано право
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель і споруд в
порядку спадкування за заповітом після
померлого ОСОБА_3, чоловіка
відповідачки, якій належить інша ?
частина будинку.

Тому просила поділити в натурі
житловий будинок, на відокремлені
частини та поділити господарські
споруди, що відповідають розміру 1/2
частки кожної із сторін.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
травня 2014 року позов задоволено.

Суд визнав за кожним із сторін право
власності на 50/100 частини будинку
АДРЕСА_1 та виділив у власність
позивачки приміщення 1-4 площею 8,4 кв.м,
1-5 площею 13 кв.м, 1/2 частини огорожі,
гараж (літ. Е), а всього на суму 96 729 грн.

Відповідачці виділено у власність
приміщення: 1-1 площею 7,5 кв.м, 1-2 площею 3,7
кв.м., 1-3 площею 13,1 кв.м., 1/2 частини
огорожі, сарай (під. літ Б), вбиральня
(під. літ. Д), сарай (літ. Д), колодязь (№1),
погріб (під літ. В), а всього на суму 96 179
грн.

Крім того, судом зобов'язано позивачку
ОСОБА_2 зробити прибудову 1-6 площею 8, 6
кв.м., а відповідачку ОСОБА_1 зобов'язано
зробити прибудову 1-7 площею 5, 7 кв.м.

Витрати за переобладнання покладено на
сторони.

Стягнуто з позивачки на користь
відповідачки 275 грн. різницю в
ідеальних частках. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_1 не погоджуючись із
рішенням суду подала апеляційну
скаргу, вважає що жоден з варіантів
розподілу висновку експертизи є
неприйнятним, оскільки висновки не
мають погодження для встановлення
відокремленого газо- водо-
енергопостачання.

Крім того, апелянт зазначила що,
господарські споруди які їй виділені
судовим рішенням знаходяться на
стороні позивачки, і навпаки споруди,
що виділено позивачці знаходиться на
її стороні, про що відділ
містобудування та архітектури
Києво-Святошинської РДА зазначив, що
погоджує представлені варіанти тільки
за умови розподілу земельної ділянки.
Проте, земельні ділянка між ними не
розділена, тому посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин справи, просила скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
позові.

У своїх запереченнях на скаргу,
позивачка вважає доводи скарги
безпідставними і необґрунтованими,
мотивуючи тим, що розподіл земельної
ділянки не є предметом розгляду даної
справи, а у разі встановлення порядку
користування земельною ділянкою, це не
вплине на можливість доступу та
користування господарськими будівлями
та спорудами, всі необхідні
компетентні органи погодили висновок
експерти, тому просить скаргу
відхилити, а рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення учасників,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими Доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції в повному обсязі не
виконані.

Судом встановлено що позивачка ОСОБА_2,
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину, виданого державним
нотаріусом Києво-Святошинської
державної нотаріальної контори від
17.07.2013 на підставі заповіту,
посвідченого 17.02.2009 приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
нотаріального округу Київської обл.
ОСОБА_4, зареєстрованого у реєстрі № 748,
є спадкоємицею 1/2 частки майна, яке
складається з житлового будинку
АДРЕСА_1 з відповідними господарськими
будівлями і спорудами. При цьому
нотаріусом зазначено, що свідоцтво про
право на спадщину за законом на 1/2
частку спадщини не видано (а.с.12).

Крім того, рішенням Апеляційного суду
Київської обл. від 22.08.2013 року за
позивачкою ОСОБА_2 визнано право
власності на 1/2 частину спірного
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель і споруд, у
порядку спадкування за заповітом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.20).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
технічної можливості розподілу
спірного будинку на 2 частини та вважав
найбільш доцільним другий варіант,
запропонований експертом у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, як найбільш наближеного до
ідеальних часток сторін в праві
власності на будинок та потребуючий
найменших затрат на переобладнання.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України.

За відсутності згоди співвласників про
поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів
суди повинні враховувати роз'яснення,
викладені в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року № 7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності на житловий
будинок».

Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183,
367 ЦК України та роз'яснень, викладених
у п.п. 6, 7 зазначеної постанови, виділ
частки в натурі (поділ будинку) може
мати місце за наявності технічної
можливості виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом (квартири), яка
відповідає розміру їх часток у
приватній власності або наявності
технічної можливості переобладнання
будинку в ізольовані квартири.

Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності на жилий будинок»
судам роз'яснено, що в спорах про поділ
будинку в натурі учасникам спільної
часткової власності на будинок може
бути виділено відокремлену частину
будинку, яка відповідає розміру їх
часток у праві власності. У тих
випадках, коли для поділу необхідне
переобладнання та перепланування
будинку, він проводиться при наявності
дозволу на це виконкому місцевої ради
(ст. 152 ЖК УРСР).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції на вказані вимоги закону
уваги не звернув та не врахував, що при
поділі житлового будинку в натурі у
разі необхідності його переобладнання
та перепланування необхідний дозвіл
виконкому місцевої ради та повинні
бути надані відповідні висновки:
технічний висновок про відповідність
перепланування будівельним нормам і
правилам, висновок про відповідність
перепланування
санітарно-епідеміологічним вимогам,
пропонованим до будинків і приміщень, і
правилам пожежної безпеки. Залежно від
обставин справи підлягають поданню
висновки і інших служб, зокрема
погодження для встановлення
відокремленого газо,- водо,- та
енергопостачання. Саме ці висновки на
час ухвалення рішення суду повинні
давати можливість суду поділити
житловий будинок у натурі.

Суд першої інстанції при вирішенні
вимог про виділ в натурі частки із
майна звертався у відділ
містобудування та архітектури,
головного лікаря санепідемстанції
Києво-Святошинського району,
начальника пожежної інспекції
Києво-Святошинського району,
начальника управління газового
господарства Києво-Святошинського
району із проханням погодження
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 28 січня 2014 року, який є в
матеріалах справи, при цьому кожна із
служб визначила спеціальні передумови
розподілу будинку - влаштування
відокремлених інженерних мереж для
кожної окремої квартири; розподіл
земельної ділянки між співвласниками;
проведення комплексу газопостачальних
робіт (а. с. 89 - 96).

Виконавчий комітет Боярської міської
ради Києво-Святошинського району
Київської області з приводу погодження
висновку судової будівельно-технічної
експертизи своїм рішенням від 08 квітня
2014 року вирішив погодити варіанти
розподілу судової експертизи, при
цьому зазначивши про потребу у
переобладнанні житлового будинку із
дотриманням вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил (а.с.65).

Таким чином, рішення відповідних
органів замінено висновками про
можливість поділу домоволодіння за
певних умов.

Отже, виходячи із вищевикладеного, суд
першої інстанції не з'ясував, чи наявна
можливість поділу будинку в натурі із
дотриманням визначених законодавством
вимог, за відсутності яких позов
задоволенню не підлягає, і прийняв
необґрунтоване рішення про
задоволення позовних вимог.

Крім того, заслуговують на увагу доводи
апелянта щодо неправильного поділу
господарських будівель і споруд між
сторонами, проте у матеріалах судової
будівельно-технічної експертизи немає
схеми розташування та схеми
відповідного поділу між сторонами цих
споруд, що на думку колегії суддів
також свідчить, що рішення суду першої
інстанції ухвалене за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені із порушенням та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставами для його
скасування із ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
травня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :