Справа № 296/191/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Шалоти
К.В.,

за участю: секретаря судового
засідання Давиденко В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_4,
приватний нотаріус Житомирського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про усунення від права на спадкування
за законом, -

В С Т
А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому зазначила, що
після смерті її чоловіка ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 відрилась спадщина до
складу якої входить: квартира АДРЕСА_1;
1/2 частина земельних ділянок,
розташованих на території
Станишівського садівничого масиву
Житомирського району, а також в
АДРЕСА_2; 1/2 частина автомобіля КІА, 2009
року випуску. Окрім позивачки,
спадкоємцями майна померлого є його
батько ОСОБА_3 та син від першого шлюбу
ОСОБА_4

Посилаючись на те, що у жовтня 2011 року у
ОСОБА_6 було діагностовано онкологічне
захворювання та останній потребував
матеріальної й іншої допомоги, однак
відповідач не надавав такої допомоги
та не приймав участь в догляді сина,
вказувалося на ухиляння ОСОБА_3 від
надання допомоги спадкодавцю, який
знаходився у безпорадному стані та
просила усунути відповідача від права
на спадкування за законом.

Ухвалою Корольовського районного суд
м. Житомира від 15 квітня 2014 року до
участі у справі у якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
в порядку ст. 35 ЦПК України залучено
ОСОБА_4

Позивач та її представник в судовому
засіданні вимоги підтримали, надали
пояснення аналогічні викладеним у
позові та просили його задовольнити
повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував та пояснив, що
позивач протягом 20 років перешкоджала
його спілкуванню з сином, вказував, що
дізнався від сина про його хворобу у
квітні 2012 року, останній не звертався
до нього за будь-якою допомогою, хоча
він частинами передавав кошти на
лікування сина на суму 23 000 грн,
зазначав, що в той час як позивач
відпочивала на морі два тижня перед
смертю сина перебував разом з ним, у
зв'язку з чим просив у задоволенні
позову відмовити.

Третя особа в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
посилався на те, що померлий ОСОБА_6 до
останнього дня працював на фірмі та не
знаходився в безпорадному стані, а
відповідач тривалий час не знав про
хворобу сина та не ухилявся від надання
допомоги, у зв'язку з чим просив у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебувала в зареєстрованому шлюбі зі
спадкодавцем ОСОБА_6 з 23 січня 1993 року.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
батьком померлого ОСОБА_6

З наявних в матеріалах справи медичної
картки амбулаторного хворого №22518/11
від 27.10.2011 року та протоколу
фібробронхоскопії від 19.10.2011 року
вбачається, що ОСОБА_6 перебував на
обстеженні та лікуванні у
Національному інституті раку з приводу
онкологічного захворювання легенів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Житомирського
міського управління юстиції зроблено
відповідний актовий запис №2342 від
15.10.2012 року.

13 листопада 2012 року приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 заведено
спадкову справу № 73/2012 до майна
померлого ОСОБА_6

До складу спадкового майна ОСОБА_6
входить квартира АДРЕСА_1; 1/2 частина
земельних ділянок, площею 0,045 га, яка
знаходиться на території
Станишівського садівничого масиву
Житомирського району та 1/2 частина
земельних ділянок, площею 0,250 га, яка
знаходиться в АДРЕСА_2; а також 1/2
частина автомобіля марки "КІА", 2009 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи,
окрім встановлення факту перебування
спадкодавця у безпорадному стані, його
потреби в допомозі та факту ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, повинен також з'ясувати, чи
потребував спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови її отримання від
інших осіб і чи мав спадкоємець змогу
надавати таку допомогу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 "Про
практику у справах про спадкування",
правила частини п'ятої ст. 1224 ЦК України
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. При цьому слід
враховувати поведінку особи, розуміння
нею необхідності надання допомоги
спадкодавцеві, наявність у особи
можливості для надання такої допомоги
та свідомого невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

З огляду на викладене правове значення
при вирішенні спору має доведеність
сукупності обставин: ухилення
спадкоємця (умисні винні дії або
бездіяльність) від надання допомоги
при можливості її надання спадкодавцю,
який перебуває у безпорадному стані
через похилий вік чи хворобу, потреба
спадкодавця в допомозі саме цього
спадкоємця.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 проживав у
спірній квартирі разом із дружиною
ОСОБА_1 та сином ОСОБА_9, з 09.09.2008 р. по
день смерті працював на посаді
головного енергетика АТ "Житомирський
меблевий комбінат" та отримував
заробіток, що в період з травня по
жовтень 2012 року склав суму 31496,14 грн., а
також одержував пенсію за вислугу
років призначену відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" по 31.10.2012 року.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є непрацездатним за віком,
отримує пенсію за вислугу років з 1984
року, а також з 24.01.2006 року є інвалідом І
групи за загальним захворюванням.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
підтверджували факт хвороби ОСОБА_6 на
онкологічне захворювання легенів та
проходження курсів хіміотерапії.

При цьому, суд критично ставиться до
показань свідків ОСОБА_10, який є
батьком позивачки та ОСОБА_12, що
працював на посаді головного
бухгалтера фірми, керівником якої була
позивачка, щодо обізнаності
відповідача про хворобу його сина з
часу її виявлення, з огляду на
зацікавленість цих осіб та взаємну
суперечність таких свідчень, зокрема,
щодо часу виявлення захворювання
спадкодавця.

Оскільки ОСОБА_6 проживав разом з
дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_9, саме
вони здійснювали догляд та опікувались
ним.

Водночас, належних та допустимих
доказів про те, що ОСОБА_6 потребував
догляду ще й і від непрацездатного
батька ОСОБА_3, який сам є інвалідом І
групи, так само як доказів того, що
ОСОБА_3, будучи особою похилого віку,
мав можливість та ухилявся від надання
такої допомоги сину, позивач в порядку
ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надала, що
є її процесуальним обов'язком.

Відсутні і докази про те, що сама ОСОБА_1
зверталась до відповідача за допомогою
по догляду за спадкодавцем, а також те,
що відповідач до квітня 2012 року взагалі
знав про хворобу сина та відмовився або
ухилявся від надання такої допомоги.

Враховуючи, що у судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження і
позивачем не доведено сукупності
обставин, необхідних для усунення від
спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК
України, а саме - ухилення спадкоємця
(умисні винні дії або бездіяльність)
від надання допомоги, можливість
надання такої допомоги та потреба
спадкодавця в допомозі саме цього
спадкоємця, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 -
215 Цивільного процесуального кодексу
України, Корольовський районний суд м.
Житомира -

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи без самостійних вимог на
предмет спору: ОСОБА_4, приватний
нотаріус Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
усунення від права на спадкування за
законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при оголошенні рішення суду,
протягом того ж строку з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
К. В. Шалота