АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2781/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Міщенко К. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
24 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоБородійчука В.
Г.суддівПодороги В. М. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення
Тальнівського районого суду
Черкаської області від 17 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Айова»
про дострокове розірвання договору
оренди земельної ділянки.
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
12 серпня 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулися до суду з позовом до ТОВ
«Айова» про дострокове розірвання
договорів оренди земельної ділянки.
В обгрунтування позовних вимог
вказали, що 20 травня 2006 року між ОСОБА_6
та ТОВ «Айова» був укладений строком на
10 років договір оренди земельної
ділянки площею 2,39 га, 20 травня 2006 року
між ОСОБА_7 та ТОВ «Айова» був укладений
строком на 10 років договір оренди
земельної ділянки площею 2,38 га, 20
травня 2006 року між ОСОБА_10
(правонаступником якого є ОСОБА_8) та
ТОВ «Айова» був укладений строком на 10
років договір оренди земельної ділянки
Земельні ділянки знаходяться на
території Кобриново-Гребельської
сільської ради Тальнівського району
Черкаської області. З того часу
відповідач користується належними їм
земельними ділянками, грубо порушуючи
норми чинного законодавства, порушені
норми ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» та п.п.
17, 28,31 договорів оренди земельних
ділянок, а саме: використання земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
без проекту землеустрою, що
заперечують еколого-економічне
обгрунтування сівозміни та
впорядкування угідь, порушення вимог
законодавства щодо дотримання
сівозмін. Враховуючи вказані
обставини, позивачі просили суд
припинити дію вказаних договорів
оренди землі укладених між позивачами
та ТОВ «Айова» та стягнути з
відповідача на їх користь судові
витрати по справі.
Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 17 вересня 2014
року позовні вимоги позивачів залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 просить
скасувати рішення Тальнівського
районного суду Черкаської області від
17 вересня 2014 року як незаконне та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги позивачів задовольнити. Судові
витрати покласти на відповідача.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 146197 (а.с. 10), ОСОБА_6 являється
власником земельної ділянки площею 2,39
га, кадастровий номер :01:000:0569,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 132927 (а.с. 28) ОСОБА_7 являється
власником земельної ділянки площею 2,38
га, кадастровий номер :01:000:0455,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 146246 (а.с. 46) ОСОБА_10 являється
власником земельної ділянки площею 2,49
га, кадастровий номер :01:000:0493,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області. Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 14
вересня 2012 року (а.с. 47), ОСОБА_8
являється спадкоємцем ОСОБА_10 щодо
спадкового майна, а саме вищевказаної
земельної ділянки та їй переходять всі
права та обов'язки відносно укладених
померлим договорів оренди земельної
ділянки.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ТОВ
«Айова», 20 травня 2006 року був укладений
договір оренди земельної ділянки (а.с.
7-8), зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 05 вересня 2006 року за № 69.

05 вересня 2006 року між сторонами був
укладений додатковий договір № 169 (а.с.
9), зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 10 грудня 2010 року за № 40.
Згідно вищевказаних договорів ОСОБА_6
передала свою земельну ділянку, а
відповідач прийняв її в оренду.

ОСОБА_7 та ТОВ «Айова», 20 травня 2006 року
уклали договір оренди земельної
ділянки (а.с. 26-27), зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному Комітеті
України по земельних ресурсах», про що
у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 31 серпня 2006 року за № 36.

03 червня 2010 року між сторонами був
укладений додатковий договір № 132 (а.с.
61-62), зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 12 листопада 2010 року за №
21. Згідно вищевказаних договорів
ОСОБА_7 передала свою земельну ділянку,
а відповідач прийняв її в оренду.

ОСОБА_10 (правонаступником якого є
ОСОБА_8) та ТОВ «Айова», 20 травня 2006 року
уклали договір оренди земельної
ділянки (а.с. 44-45), зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному Комітеті
України по земельних ресурсах», про що
у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 06 вересня 2006 року за № 10.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами, позивачі в своїх позовних
заявах (а.с. 2-6, а.с. 21-25, а.с. 39-43) вказали,
що відповідач користується належними
їм земельними ділянками, грубо
порушуючи норми чинного законодавства,
відповідачем порушені норми ст. 24 ЗУ
«Про оренду землі» та п.п. 17, 28,31
договорів оренди земельних ділянок, а
саме: використання земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
ведеться без проекту землеустрою, що
заперечують еколого-економічне
обгрунтування сівозміни та
впорядкування угідь, та порушуються
вимог законодавства щодо дотримання
сівозмін.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком районного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК
України відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі є
ЗУ «Про оренду землі».

За змістом ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених статтями 24 і 25 цього
Закону та умовами договору, в разі
випадкового знищення чи пошкодження
об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає
передбаченому договором використанню
земельної ділянки, а також на
підставах, визначених ЗК України та
іншими законами України.

Згідно ст. 25 ЗУ «Про оренду землі»
орендар земельної ділянки
зобов'язаний: приступати до
використання земельної ділянки в
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку; виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі; дотримуватися режиму
використання земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення; у
п'ятиденний строк після державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки державної або комунальної
власності надати копію договору
відповідному органу доходів і зборів.

Пунктом 38 укладених між сторонами по
справі договорів встановлено, що його
дія припиняється шляхом розірвання за:
взаємною згодою сторін; рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у наслідок
невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначених законом.

Підставами припинення права
користування земельною ділянкою,
передбаченими ст. 141 ЗК України, є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Таким чином у справі позивачі мають
довести факти невиконання
відповідачем обов'язків, покладених на
нього, як орендаря, ст. 25 ЗУ «Про оренду
землі» або умовами договору чи інші
передбачені законом підстави для
дострокового розірвання договору
оренди земельної ділянки.

Згідно ч. 4 ст. 22 ЗК України земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.

Пунктом 18 Перехідних положень ЗК
України передбачено, що на період до 1
січня 2015 року вимоги частини четвертої
статті 22 цього Кодексу поширюються
лише на тих власників та користувачів,
які використовують земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею більш як 100 гектарів.

Механізм розроблення проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь
визначено Порядком розроблення
проектів землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 1134 від 2 листопада
2011 року.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України
встановлено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Оскільки при вирішенні
питання про розірвання договору оренди
на вимогу позивачів судом першої
інстанції не встановлено факту
умисного порушення відповідачем умов
договору, істотності цього порушення,
на що саме розраховувала постраждала
сторона при укладенні договору, яка
саме шкода завдана позивачам,
наскільки позивачі позбавлені того, на
що кожен з них розраховував при
укладенні договору, тому відсутні
підстави для задоволення вимог
позивачів.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
позивачів, оскільки встановлені судом
обставини підтверджують, що договори
оренди землі укладені з додержанням
вимог закону на момент їх укладення,
виконуються сторонами, і посилання на
докази, зазначені позивачами у
позовах, як підстави для дострокового
розірвання договору оренди земельної
ділянки не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи.

На момент укладення оспорюваних
договорів оренди земельних ділянок на
2006 рік і підписання додаткових
договорів в квітні 2010 року та в червні
2010 року порядку розроблення проекту не
існувало, так як він був прийнятий лише
постановою Кабінету Міністрів України
від 02 листопада 2011 року. Тому доводи
представника апелянтів ОСОБА_9 про
розірвання договору оренди земельної
ділянки є безпідставними та
необґрунтованими.

Під час розгляду справи в суді першої
та в суді апеляційної інстанції,
представником позивачів не було надано
доказів факту умисного порушення
відповідачем умов договору, а тому
відсутні підстави для розірвання
договорів оренди землі з вищевказаних
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
представника апелянтів, приведені ним
в апеляційній скарзі про порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
носять суб'єктивний характер, не
знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
тому підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9
відхилити.

Рішення Тальнівського районого суду
Черкаської області від 17 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Айова»
про дострокове розірвання договору
оренди земельної ділянки залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :