АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7442/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ілюшик І. А. Доповідач - Повєткін
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 03
липня 2014 року

за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю, -

В с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
посилаючись на те, що вони є
співвласниками квартири АДРЕСА_1. Разом
з ними співвласником квартири була їх
рідна бабуся по лінії матері - ОСОБА_4,
яка померла 1996 року. Вказана квартира
належить їм трьом на праві спільної
часткової власності (по 1/3 частині).
Після смерті третього співвласника -
ОСОБА_4, спадкоємцем 1/3 частини квартири
стала її рідна донька ОСОБА_5, яка є
матір'ю позивачів. Вона спадщину не
прийняла та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Позивачі вважають, що з дня смерті
ОСОБА_4, вони добросовісно володіють
чужим майном і продовжують відкрито і
безперервно володіти ним більш ніж 15
років, тому мають право на набуття
права власності на 1/3 частки вказаної
квартири за набувальною давністю.
Позивачі просили суд визнати за ними
право власності за набувальною
давністю на 1/3 квартири АДРЕСА_1 в
рівних долях по 1/6 на кожного (а.с.2-3).

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 03
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог - відмовлено (а.с.45-46).

В апеляційній скарзі (а.с.51-52) ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати,
як необґрунтоване і ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалите нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, оскільки в судовому засіданні
факт добросовісного, відкритого,
безперервного володіння позивачами
чужим майно доведено відповідно до
ст.344 ЦК України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є обґрунтованою і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції встановив,
що для визнання за позивачами, кожному
з яких належить по 1/3 спірної квартири,
права власності на 1/3 частини спірної
квартири після смерті їх бабусі ОСОБА_4
в порядку набувальної давності не має
підстав, оскільки позивачі не довели
факт добросовісного, відкритого,
безперервного володіння вказаною
квартирою.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 належить позивачам та
ОСОБА_4 на підставі договору міни від
22.03.1995 року, посвідченого
Верхньодніпровською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
67 (а.с.18).

Відповідно до інформаційної довідки КП
БТІ м. Вільногірську станом на 08.04.2014
року кожен з позивачів є власником 1/3
частини спірної квартири та 1/3 частина
квартири належить ОСОБА_4 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.14).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6, яка
є дочкою ОСОБА_4, що вбачається з
свідоцтва про народження (а.с.12), та
матір'ю позивачів, що вбачається з
свідоцтва про народження (а.с.11),
померла в Росії ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.13).

Відповідно до відомостей із Спадкового
реєстру після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
інформація про спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину - відсутня (а.с.37,39).

Згідно з Витягами з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності станом на
14.10.2014 року за кожним з позивачів
зареєстроване право власності на 1/3
частину квартира АДРЕСА_1 (а.с.94, 95).

Таким чином з матеріалів справи
вбачається, що позивачі, кожному з яких
належить по 1/3 вказаної квартири, після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року, добросовісно заволоділи 1/3
частиною цієї квартири, яка належала
ОСОБА_4, та після набрання ЦК України
законної сили відкрито та безперервно
володіти 1/3 частиною квартири, яка їм не
належить, протягом більше ніж 10 років
на час звернення з позовом до суду.

З огляду на це висновки суду першої
інстанції щодо відсутності факту
добросовісного заволодіння,
відкритого та безперервного володіння
належною померлій 1/3 частиною спірної
квартири не відповідають обставинам
справи.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п.9
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07.02.2014 року № 5:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності.

На час заволодіння 1/3 часткою, належною
ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
позивачі не знали та могли знати про
відсутність у них підстав для набуття
права власності на цю частку в порядку
спадкування після смерті своєї матері
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка
не прийняла спадщину після смерті
своєї матері ОСОБА_4

Позивачі не приховували факт володіння
ними після смерті ОСОБА_4 належною їй 1/3
частиною квартири.

Враховуючи, що позивачам належить інші
2/3 частини спірної квартири, то їх
володіння 1/3 частиною, належною ОСОБА_4,
слід визнати безперервним.

Тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушенням норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
та визнання за кожним з позивачів права
власності на 1/6 частину спірної за
набувальною давністю.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 03 липня
2014 року - скасувати.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності за кожним на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

Рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: