АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/3106/2014
інстанції Крисанова В.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року листопада місяця 20 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Бездрабко
В.О.Суддів:Приходько Л.А. Борка А.Л.при
секретарі:Павловській Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про звільнення від сплати
заборгованості за аліментами та про
звільнення від обов'язку утримувати
непрацездатного батька,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом про звільнення від
сплати заборгованості за аліментами та
про звільнення від обов'язку
утримувати непрацездатного батька,
посилаючись на те, що заочним рішенням
Іванівського районного суду
Херсонської області від 30.11.2012 року з
неї стягнуто аліменти на утримання
непрацездатного батька - відповідача
ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у
розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з
25.09. 2012 року.

В обґрунтування позову зазначила, що
відповідач не виконував своїх
батьківських обов'язків відносно неї,
її вихованням займалися інші родичі, а
в подальшому вона перебувала в
Трипільській школі інтернаті. У
теперішній час вона хворіє, не працює,
перебуває в скрутному матеріальному
становищі. Крім неї, у відповідача є
інші повнолітні діти, до яких ОСОБА_6
позов про стягнення аліментів не
пред'являв.

Сплачувати відповідачу аліменти,
присудженні за рішенням суду, вона не
має матеріальної можливості. На час
звернення з позовом у неї існує
заборгованість по сплаті аліментів у
загальному розмірі 5 760 грн.

На підставі ч.2 ст. 197,204 СК України
ОСОБА_5 просила звільнити її від сплати
заборгованості по аліментам на користь
відповідача у розмірі 5760 грн. та
звільнити її від подальшого обов'язку
утримувати непрацездатного батька.

Рішенням Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 вересня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про задоволення позову у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, сторони,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що заочним рішенням
Іванівського районного суду
Херсонської області від 30 листопада 2012
року з ОСОБА_5 та з ОСОБА_7 стягнуто
аліменти на утримання непрацездатного
батька ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в
розмірі 300грн. з кожного, щомісячно,
починаючи з 25 вересня 2012року. Судове
рішення набрало законної сили.

Згідно виклику-попередження відділу
державної виконавчої служби
Обухівського міськрайонного
управління юстиції у Київській області
від 05 червня 2014року заборгованість
позивачки по сплаті аліментів на
утримання відповідача становить 5750грн.

Відповідно до ч.1 ст.204 СК України дочка,
син можуть бути звільнені судом від
обов'язку утримувати матір, батька та
обов'язку брати участь у додаткових
витратах, якщо буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
своїх батьківських обов'язків.

Суд першої інстанції, відмовляючись у
задоволенні позову, обґрунтовано
виходив з недоведеністю позивачкою
обставин, за наявності яких вона може
бути звільнена від обов'язку
утримувати непрацездатного батька.

З зібраних у справі доказів та пояснень
ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції
встановлено, що її батько ОСОБА_6
залишив сім'ю у 1975році. Зі слів матері
вона знає, що відповідач сплачував
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей у незначному розмірі, близько
7-12руб. на місяць. У дитинстві мати вела
віддала позивачку на виховання до
родини бабусі, а після смерті останньої
до Трипільської школи-інтернату
Обухівського району Київської області,
де ОСОБА_5 перебувала на неповному
державному утриманні (а.с.7). У
дитинстві, за запрошенням відповідача,
вона один раз приїздила до батька в
Латвію на літні канікули, де
відпочивала на морі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач не займався виховання
неповнолітньої доньки, не утримував її
та не надавав будь-якої допомоги,
колегія суддів визнає неприйнятними,
оскільки не доведено, що ОСОБА_6
ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків. При цьому,
неналежне виконання відповідачем
своїх батьківських обов'язків відносно
неповнолітньої дитини не є підставою
для застосування до спірних
правовідносин ч.1 ст.204 СК України.

Згідно ст.202 ч.1 СК України повнолітні
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.

Цей обов'язок обумовлений лише фактом
походження дитини від батьків і не
залежить від майнового стану
повнолітніх дітей та їх можливості або
неможливості сплачувати присуджені за
рішенням суду аліменти.

На думку колегії суддів, місцевий суд,
встановивши, що ОСОБА_5 у теперішній час
не працює, за станом здоров'я перебуває
на диспансерному обліку у лікаря
терапевта та ендокринолога, дійшов
правильного висновку щодо відсутності
правових підстав звільнення позивачки
від сплати заборгованості за
аліментами в порядку ст.197 ч.2 СК
України, оскільки зазначена норма
матеріального права може
застосовуватися до правовідносин, що
регламентуються главою 15, 16 Сімейного
кодексу щодо обов'язку матері, батька
утримувати неповнолітню та повнолітню
дитину (ст.201 СК України). Обов'язок
повнолітніх дітей утримувати батьків
закріплений в главі 17 Сімейного
кодексу, яка не містить посилання на
застосування до цих правовідносин
положень ч.2 ст.197 СК України.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що висновки суду підтверджені
належними, дослідженими в судовому
засіданні доказами, яким суд дав оцінку
відповідно до норм
цивільно-процесуального законодавства
та відповідають нормам матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді