Провадження №2/447/694/14 Справа №447/1764/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15.10.2014 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді
Головатий А. П.

при секретарі Венгер Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,
представника відповідача -
Розвадівської сільської ради
Миколаївського району Львівської
області - Лукомської І.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Миколаївської РДА, Розвадівської
сільської ради Миколаївського району
Львівської області, Миколаївської ДНК,
треті особи: Стрийське міжрайонне БТІ
Львівської області, Дрогобицьке
державне комунальне міжміське БТІ та
ЕО про визнання частково недійсним
свідоцтва, рішення та про визнання
права власності та його реєстрацію ,-

в с т а н о в и в:

17 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2, Розвадівської
сільської ради Миколаївського району
Львівської області та Миколаївської
ДНК, відповідно до якого просить суд
визнати незаконним рішення
Миколаївської районної ради народних
депутатів від 21.05.1987 року №93, визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на житловий будинок від
23.06.1987 року, виданого на ім'я ОСОБА_5
визнати недійсним в 1/2 частині
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 09.09.2009 року та його
реєстрацію у цій частині, визнати 1/2
частину будинку на АДРЕСА_1 спадковим
майном після смерті ОСОБА_6, визнати за
позивачем право власності на 1/2 частину
будинку на АДРЕСА_1. В обґрунтування
позовних вимог наведено наступне.
Позивач від народження проживає за
адерсою АДРЕСА_1. Даний будинок
належить на праві власності ОСОБА_2
Вона успадкувала даний будинок за
заповітом ОСОБА_5, право власності на
будинок за яким було зареєстроване на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого на підставі
рішення Миколаївської районної ради
Львівської області від 21.05.2987 року №93.
Однак, даний будинок належав дідові
позивача та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7
а після його смерті - бабі поживача та
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 мали двох дітей: ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, які після смерті ОСОБА_8
спадщину прийняли фактично вступивши в
управління та володіння спадковим
майном. Однак, після смерті ОСОБА_8,
ОСОБА_5 зареєстрував право власності на
будинок в цілому на себе. ОСОБА_1 мав
право на 1/2 спадкового майна. ОСОБА_1
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6, яка після його смерті
зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 Після
смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/2
частину спірного будинку. Після її
смерті єдиними спадкоємцем до майна
померлої є позивач.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав, просив такий
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, проти задоволення
позову заперечила. Подала письмові
заперечення на позов відповідно до
яких просила у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі з наступних
підстав. Відповідно до рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 26.03.2013 року у справі №1313/2599/2012 у
позові ОСОБА_1 відмовлено у повному
обсязі. Тому обставини, які є предметом
доказування у даній справі вже були
встановлені вищевказаним рішенням.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечила навівши дововди
викладені у запереченні відповідача
ОСОБА_2

Представник відповідача -
Миколаївської РДА - у судове засідання
не з'явився, подав в суд заяву про
проведення судового розгляду справи у
його відсутності, зазначивши, що при
ухваленні рішення покладається на
розсуд суду.

Представник відповідача -
Розвадівської сільської ради
Миколаївського району Львівської
області - у судовому засіданні пояснила
суду, що при задоволенні позову
покладається на розсуд суду.

Представник відповідача -
Миколаївської ДНК - у судове засідання
не з'явився, подав в суд заяву про
проведення судового розгляду справи у
його відсутності.

Представник третьої особи -
Стрийського міжрайонного БТІ
Львівської області - у судове засідання
не з'явився, хоча про час та місце
судового розгляду справи був належно
повідомлений.

Представник третьої особи -
Дрогобицького державного комунального
міжміського БТІ та ЕО - у судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце судового розгляду справи був
належно повідомлений.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши подані
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступні обставини справи та надав їм
правову оцінку.

26.03.2013 року набрало законної сили
рішення Апеляційного суду Львівської
області у справі №22-ц/783/1009/13 відповідно
до якого рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
07.09.2012 року скасовано та ухвалено нове,
яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Розвадівської сільської ради
Миколаївського району Львівської
області, ОСОБА_2, Миколаївської
державної нотаріальної контори про
визнання незаконним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом та
визнання права власності на житловий
будинок відмовлено.

Вищевказаним рішенням було
встановлено наступні обставини, які
входять у предмет доказування по даній
справі. Право власності ОСОБА_5 на
спірний житловий будинок виникло на
підставі свідоцтва про право власності
від 23.06.1987 року. До оформлення права
власності, спірний будинок був
збудований ОСОБА_7 та ОСОБА_8, після
смерті яких головою господарства став
ОСОБА_5 Батьки позивача ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 не були власниками спірного
будинку. Доказів того, що спірний
будинок набув статусу спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не встановлено. (Таких доказів
позивач у судових засіданнях у даній
справі теж не надав). Після смерті
ОСОБА_5 його майно успадкувала ОСОБА_2
на підставі заповіту від 05.12.2008 року.
Даний заповіт ніким не оспорено і він є
дійсним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Однак, позивач на
підтвердження своїх позовних вимог
доказів, що не були досліджені раніше
не надав.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 61, 208, 209, 212, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя :
Головатий А.
П.