Справа № 758/1517/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарях - Білак В. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у загальній сумі 40457 грн. 66
коп.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк»»,
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором у загальній сумі
40457 грн. 66 коп..

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що
20.12.2006 р. за кредитним договором №
K3H0F10406004 надав відповідачу кредит у
сумі 2885 грн. 05 коп. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 5,04%
на рік на залишок заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду, що
підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам -
«Розстрочка» складає укладений між ним
і банком договір.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості мало здійснюватись в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
іншими витратами згідно умов.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором належним чином не
виконував.

Станом на 22.01.2014 р. склалась загальна
заборгованість в сумі 40457 грн. 66 коп., у
т.ч. за процентами - 9062 грн. 06 коп.;
комісією - 432 грн. 78 коп., нарахована пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 28560 грн. 07 коп., а також
штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф - 500 грн. (фіксована частина) і
штраф - 1902 грн. 75 коп. (процентна
складова).

Позивач просив позов задовольнити, і
віднести за рахунок відповідача судові
витрати у сумі 404 грн. 58 коп..

Відповідач, ОСОБА_1, позов не визнав, у
письмових запереченнях зазначив, що на
початку червня 2010 р. сплатив тіло
кредиту в сумі 3000 грн., повідомив
начальника відділення банку про
неспроможність працювати за станом
здоров»я, передав пральну машинку (
предмет застави) в рахунок погашення
залишку боргу, зі слів співробітника то
мало закрити питання. З того часу від
банку не мав жодних претензій щодо
непогашення боргу, з розміром якого не
згоден, просить застосувати строк
позовної давності та закрити справу.

У судове засідання представник
позивача за довіреністю, Горбан А.В., не
з»явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі з
наведених у заяві підстав у повному
обсязі, просить задовольнити.

Відповідач подав заяву про розгляд
справи за його відсутності, просить
ухвалити відповідне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530
ЦК України зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа /кредитодавець/
зобов'язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Суд установив, що 20.12.2006 р. за кредитним
договором № K3H0F10406004 позивач надав
відповідачу кредит у сумі 2885 грн.05 коп.
на придбання товару ( споживчий кредит)
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0, 42% на місяць на
залишок заборгованості за кредитом на
строк 6 місяців до 20.06.2007 р. включно ( а.
с. 4-8).

Договір кредиту за програмою
Приватбанку - «товари у розстрочку»
складає заяву позичальника та умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка»)(Стандарт), тобто у
розумінні ст. 634 ЦК України є договором
приєднання.

Відповідно до п. п. 3.2.2., 2.2.3., 3.2.4. умов
позичальник зобов»язався погашати
кредит у порядку та строки відповідно
до заяви, сплатити відсотки за
користування кредитом та винагороду
баку у порядку, строки та розмірі
згідно заяви, тарифів і умов.

Пунктом 4.1. умов передбачено, що за
користування кредитом у період з дати
укладення даного договору до дати
погашення кредиту позичальник
щомісяця в період сплати сплачує
відсотки в розмірі, зазначеному у
тарифах та заяві.

Пунктом 4.2. умов передбачено, що при
порушенні позичальником зобов»язань
по погашенню кредиту, передбачених
заявою та пп. 3.2.2, 3.3.3. даних умов,
позичальник сплачує банку відсотки за
користування кредитом у подвійному
розмірі від розміру, зазначеного у
тарифах та заяві.

Розраховані відповідно до цього пункту
умов відсотки сплачуються
позичальником окремо, понад зазначену
в заяві суми щомісячного платежу по
кредиту, разом з несплаченим залишком
попереднього щомісячного платежу.

Пунктом 4.5. умов передбачено, що для
погашення заборгованості, у тому числі
винагороди й відсотків за користування
кредитом позичальник надає банку кошти
на рахунок для зарахування. Банк
здійснює погашення заборгованості за
кредитом у порядку, визначеному в п. 4.3.
умов.

Пунктом 5.1. умов визначено, що при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов»язань, передбачених заявою та п.
п. 3.2.2., даних умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов»язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 грн. за кожен
день прострочення.

Пунктом 5.3. умов передбачено, що при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов»язань, передбачених договором,
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов»язаний сплатити банку штраф у
розмірні 500+5% від суми заборгованості.

Відповідач взяті на себе зобов»язання
належним чином не виконував, не
сплачував проценти за користування
кредитом, станом на 22.01.2014 р. загальна
заборгованість склала суму 40457 грн. 66
коп., у т.ч. за процентами - 9062 грн. 06
коп.; комісією - 432 грн. 78 коп., нарахована
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 28560 грн. 07
коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг: штраф - 500 грн. (фіксована
частина) і штраф - 1902 грн. 75 коп.
(процентна складова) ( а. с. 3).

Позивач доказово не спростував і не
підтвердив твердження позивача,
наведені у обґрунтування заперечень
проти позову в частині того, що на
початку червня 2010 р. сплатив тіло
кредиту в сумі 3000 грн., і передав
пральну машинку ( предмет застави) в
рахунок погашення залишку боргу.

Проте, суд виходить з того, що
відповідач заявив про застосування
позовної давності та на цій підставі
просить відмовити у позові.

Положення ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України
передбачають позовну давність, тобто
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: про
стягнення неустойки (штрафу, пені) … .

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Позовна давність, встановлена законом,
не може бути скорочена за домовленістю
сторін.

Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживача"
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 31 постанови "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
від 30.03. 2012 р. N 5 ( в редакції постанови
від 07.02.2014 р. №7) роз»яснив, що при
застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів",
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)".

Відповідно до п. 5.5. Умов надання
споживчого кредиту строк позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

11.02.2014 р. позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором від 20.12.2006 р. в
загальній сумі 40457 грн. 66 коп., термін
дії якого закінчився 20.06.2007 р., зі
спливом 20.06.2012 р. ( з урахуванням
черговості платежів і виду платежів )
встановленої договором позовної
давності у 5 років, про застосування
якої заявив відповідач.

Відповідно до заяви позичальника №
K3H0F10406004 від 20.12.2006 р., що є складовою
кредитного договору, банк надав
відповідачу споживчий кредит на строк
6 місяців, тобто до 20.06.2007 р. включно, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,42% на місяць, отже
позивач звернувся з позовом 11.02.2014 р. до
суду з пропуском строку позовної
давності у 5 років, і на цій підставі
позов не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, суд вважає
необхідним позивачу в задоволенні
позову про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н від 12.09.2008 р. в
загальній сумі 40457 грн. 66 коп.
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 256
- 258 , 261, 267, 525, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК
України, ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», п. 31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30.03.2012 р. N 5
( в редакції постанови від 07.02.2014 р. №7),
керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічному
акціонерному товариству комерційному
банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у загальній сумі 40457 грн. 66
коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд міста в
установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко