Справа № 462/3494/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 листопада 2014 року

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого - Іванюк
І.Д.

при секретарі с/з -
Журавльовій А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: Франківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
ЛКП «Вулецьке» про стягнення майнової
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на його
користь 954,64 грн. у відшкодування
майнової шкоди та 30000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. Свої
вимоги мотивує тим, що 26.08.2011 р. близько
07.30 год. по вул. Ак.Лазаренка, 5 а у м.
Львові відповідач безпідставно
обізвав його нецензурними словами
після того, як він зробив йому
зауваження з приводу паркування
автомобіля. Внаслідок протиправних дій
відповідача він у період з 03.10.2011 р. по
17.10.2011 р. потрапив на лікування зі
скаргами на періодичні стискаючі болі
у ділянці серця, які віддають у ліву
руку, виникають під час фізичного
навантаження, так і в спокою, внаслідок
чого витратив кошти на лікування у сумі
954,64 грн. Також, будучи інвалідом 2 групи
загального захворювання та особою
похилого віку, він пережив приниження,
після завданих відповідачем образ він
відчуває сильні болі в області серця,
став постійно перебувати у стані
емоційного напруження, а тому вважає,
що діями відповідач йому заподіяно
моральну шкоду, яку він оцінює у 30000 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
з аналогічних підстав, додатково
позивач пояснив, що хворів на
серцево-судинні захворювання до часу
нанесення йому образи.

В судове засідання відповідач та
представники третіх осіб не з'явились,
про час дату та місце розгляду справи
судом повідомлені належним чином (а.с. ),
а тому суд вважає за можливе розглянути
справу у їх відсутності на підставі
наявних у справі доказів та
постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, оглянувши матеріали
справи, дослідивши зібрані у справі
докази, вирішуючи спір на підставі
наданих доказів та в межах заявлених
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що у позов слід відмовити з
наступних ідстав.

Частинами 1,2,3 ст. 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевної страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішенням, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішенням, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди № 6
від 27.03.92р. розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Із листа начальника Франківського РВ
ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від
05.10.2011 р. (а.с. 21, 22), вбачається, що за
зверненням ОСОБА_2 було проведено
перевірку по факту вчинення щодо нього
протиправних дій ОСОБА_3, яке мало місце
26.08.2011 р. на вул. Лазаренка, 5 а у м.
Львові. Враховуючи те, що в діях ОСОБА_3
вбачались ознаки адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.. 173
КУпАП, останній запрошувався у
дільничний пункт міліції, де з ним було
проведено профілактичну бесіду та
складено адміністративний протокол за
ст. 173 КУпАП. Однак, доказів притягнення
ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 173
КУпАП, як і доказів неможливості їх
подання самостійно, позивач та його
представник суду не надали, незважаючи
на неодноразове відкладення розгляду
справи у зв'язку із цим.

З виписного епікризу від 17.10.2011 р. (а.с. 23)
ОСОБА_2, прапорщик у відставці, інвалід
війни 2 групи, перебував на
стаціонарному лікуванні
кардіологічної клініки ВМКЦ з 03.10.2011 р.
по 17.10.2011 р. діагнозом: ішемічна хвороба
серця, стенокардія напруги стабільна,
атеросклероз вінцевих артерій,
недостатність мітрального клапану,
супутній діагноз: хронімчне
обструктимвне захвомрювання легень,
нетяжке інфекційне загострення. В
анамнезі - ішемічна хвороба серця,
лікувався амбулаторно і стаціонарно.
Згідно із квитанціями позивачем
придбано медичні препарати на суму 954,64
грн., в тому числі і на лікування
обструктивних захворювань дихальних
шляхів.

Із врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що позивачем та
його представником не надано доказів
неправомірності дій відповідача, а
також доказів на підтвердження
наявності причинного зв'язку між діями
відповідача, які мали місце 26.08.2011 р. та
лікуванням позивача у період з 03.10.2011 р.
по 17.10.2011 р. Окрім того, із матеріалів
справи вбачається, що серцево-судинні
захворювання позивача носять
хронічний характер, про що свідчить
наданий ним виписний епікриз від 2310.2014
р., відповідно до якого у період з 09.10.2014
р. по 23.10.2014 р. ОСОБА_2 також перебував на
стаціонарному обстеженні та лікуванні
у відділенні терапії та профпатології
терапевтичної клініки ВМКЦ, внаслідок
якого йому було діагностовано не
госпітальну пневмонію в 4 та 5 сегментах
правої легені середньої тяжкості,
супутній діагноз: ішемічна хвороба
серця, стенокардія напруги стабільна,
атеросклеротичний кардіосклероз,
недостатність мітрального клапану.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що у позові слід відмовити за
безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212- 215, 225-226 ЦПК
України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03.92р. «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди», -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради, ЛКП
«Вулецьке» про стягнення майнової та
моральної шкоди - відмовити за
безпідставністю вимог.

Рішення у повному обсязі виготовлене у
5-денний строк.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд, що
його ухвалив, шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: