Провадження № 2/344/3981/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП в розмірі 23784
грн. 00 коп., оплату послуг евакуатора в
розмірі 450, оплату експертизи в розмірі
600 грн. та судовий збір оплачений
позивачем.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоч про час і місце судового
розгляду повідомлявся у встановленому
порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1
ст. 224 ЦПК України, та того, що
відповідач про причини неявки суд не
повідомив, а позивач подав достатньо
матеріалів, які свідчать про
взаємовідносини сторін, суд вважає, що
можливо провести заочний розгляд
справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку що позовні
вимоги підлягають до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.09.2013 року в м.
Івано-Франківську по вул.Декабристів
водій ОСОБА_3, керуючи транспортним
засобом марки «Фольксваген Джетта»
державний номерний знак НОМЕР_1, не
вибрав безпечної швидкості руху,
здійснив виїзд на тротуар, допустивши
наїзд на транспортний засіб «Ауді 80»,
державний номерний знак НОМЕР_4, що
належить за довіреністю позивачу
(а.с.8-10). Внаслідок зіткнення автомобілі
зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Тисменицького районного
суду від 11.12.2013 року ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП (а.с.11).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно висновку №305 експертного авто
товарознавчого дослідження
матеріального збитку, за заявою ОСОБА_4,
вартість матеріального збитку
становить 23784 грн. 00 коп. (а.с.13-17), оплата
послуг евакуатора в розмірі 450 грн.
(а.с.34), оплата експертизи в розмірі 600
грн. (а.с.33).

Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу
України, розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Як слідує зі ст.. 1187, 1188 цього ж кодексу
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Відповідно і до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитки у результаті
порушення її цивільного права, має
право на відшкодування.

Як зазначено п.6 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Суд, враховуючи норми ст..11 ЦПК, та в
межах заявлених вимог позивача до
відповідача, прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

За статтею 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

За вимогами ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

За таких обставин та доказів, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачу
пропорційно до розміру позовних вимог.
До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, за ст.79 ЦПК України,
належать витрати по судовому збору і
витрати, пов'язані з проведенням
судових експертиз.

На підставі ст.ст. 22,1166, 1192 ЦК України,
керуючись ст.ст.61, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє
відоме місце реєстрації м.Васильків,
Київська область, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_3,
матеріальну шкоду спричинену
внаслідок ДТП в розмірі 23784 грн. 00 коп.
(двадцять три тисячі сімсот вісімдесят
чотири тисячі), оплату послуг
евакуатора в розмірі 450 (чотириста
п'ятдесят гривень), оплату експертизи в
розмірі 600 (шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє
відоме місце реєстрації м.Васильків,
Київська область, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
248,35 грн. та витрати за подачу
оголошення в ЗМІ в розмірі 120 грн.

Заочне рішення може бути переглянути
за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 26 листопада 2014 року.

Суддя
Польська
М.В.