Справа № 495/7568/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 листопада 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі головуючого - судді Матяш Т.Л.

при секретарі - Івановій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про встановлення
факту належності та визнання права
власності на спадщину у вигляді 7/10
частин житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 83,3 кв.м., житловою
площею 56,8 кв.м., що відкрилась після
смерті її батька - ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що за життя батько побудував
зазначений житловий будинок, на
підставі договору від 17.03.1958 року про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності, згодом
подарував 3/10 частин ОСОБА_4, а після
його смерті в будинку залишились
проживати жінка - ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_1 - позивач
по справі.

З числа документів на будинок, у
позивача лише зазначений вище договір
та реєстраційне посвідчення від 14.05.1979
року про належність померлому
житлового будинку АДРЕСА_1. Однак,
зазначене реєстраційне посвідчення не
є правовстановлюючим документом, тому
позивач не може нотаріальним шляхом
отримати право власності на спадкове
майно.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву з
проханням розглянути справу без її
участі, та задоволені позовні вимоги
визнавши за нею право власності на 7/10
частин будинку.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце судового
засідання повідомлялася належним
чином, представила суду заяву з
проханням розглянути справу за її
відсутністю, від спадщини батька -
ОСОБА_3 вона відмовляється на користь
сестри - позивача по справі.

У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України,
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участі у справі,чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає повному задоволенню
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17
березня 1958 року між виконкомом міської
ради народних депутатів м.
Білгород-Дністровський та ОСОБА_3 був
укладений договір про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності площею 595
кв.м. по АДРЕСА_1.

14 травня 1979 року БТІ видало ОСОБА_3
реєстраційне посвідчення № НОМЕР_2 про
те, що право власності на будинок
АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 на
підставі акту про закінчення
будівництва затвердженого рішенням
виконкому № 93 від 02.02.1979 року.

Згодом, ОСОБА_3 подарував 3/10 частин
зазначеного житлового будинку ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, актовий запис № 525.
Заповіт померлий за життя не складав.

Так, відповідно до ч.3 ст. 5 ЦК України,
якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Згідно з ст.. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963
року), спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки воно
не змінено заповітом.

При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого - ст.. 529 ЦК УРСР.

Таким чином, спадкоємцями першої черги
ОСОБА_3 є дружина - ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, діти: ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка
відмовилась від прийняття спадщини на
користь сестри - ОСОБА_1

Згідно з відповіддю державного
нотаріусу від 28.10.2014 року на запит суду,
спадкові справи на майно ОСОБА_3, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 не відкривалися, тобто,
позивач єдиний спадкоємець який бажає
прийняти спадщину померлого батька.

Відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Враховуючи той факт, що після смерті
батька, спадщину фактично прийняла
його дружина ОСОБА_5, яка проживала з
ним на момент смерті, так само фактично
прийняла спадщину позивач, яка
проживала з матір'ю на момент її смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позов підлягає повному задоволенню,
оскільки нотаріальним шляхом позивач
позбавлена можливості отримати право
власності на зазначене майно, через
відсутність документів.

Керуючись ст.ст.524, 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст 10,
11, 174, 209, 213, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Встановити факт належності 7/10 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 який в
цілому складається з: житлового
будинку літ. «А» житловою площею 56,8
кв.м, загальною площею 83,3 кв.м., літньої
кухні літ. «Б», сараю літ. «В», підвалу з
шийкою літ. «Ж», споруд № 1, 2, 4-6, І -
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/10
частин житлового будинку АДРЕСА_1 який
в цілому складається з: житлового
будинку літ. «А» житловою площею 56,8
кв.м, загальною площею 83,3 кв.м., літньої
кухні літ. «Б», сараю літ. «В», підвалу з
шийкою літ. «Ж», споруд № 1, 2, 4-6, І.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя: