Справа № 188/1194/14-ц
Провадження № 2/188/565/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді -
Бурди П.О.,

при секретарі – Лукіна Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
селищної ради, третя особа - Управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі про визнання права власності на
спадкове майно,

встановив:

10.07.2014 року позивачка звернулася
до суду з позовом до відповідача про
визнання права власності на спадкове
майно.

В обґрунтування позову позивачка
зазначає, що 11 грудня 2013 року померла її
мати ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку та земельної ділянки
площею 0,2912 га, розташованої на
території ОСОБА_2 селищної ради,
переданої для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства .

У визначений законом строк
позивачка звернулася до приватного
нотаріуса Петропавлівського
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді житлового
будинку та земельної ділянки, як
спадкоємиця за законом після смерті
ОСОБА_3, однак нотаріусом постановою
від 13 червня 2014 року їй було відмовлено
у видачі свідоцтв про право на спадщину
за законом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, тобто через те, стверджує
позивачка, що земельній ділянці не
присвоєно кадастровий номер.

Позивачка вказує у позові, що
згідно повідомлення № 106 від 06.05.2014 року
про відмову у наданні відомостей з
Державного земельного кадастру у
Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер земельній ділянці не
присвоєно.

Вищевказана земельна ділянка,
зазначає далі позивачка, була
приватизована її матір’ю і відповідно
на підтвердження права власності їй
було видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії ДП
№ 031515.

Внести до Державного земельного
кадастру передбачені Законом України
«Про Державний земельний кадастр»
відомості про формування земельної
ділянки та присвоїти їй кадастровий
номер можливо лише за заявою власника.
Однак ОСОБА_3, яка є власником земельної
ділянки, вже померла , а тому здійснити
таку державну реєстрацію та отримати
витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку неможливо.

Позивачка вказує, що, незважаючи,
на те, що земельній ділянці не
присвоєно кадастровий номер, ОСОБА_3
була належним власником земельної
ділянки і її право власності належним
чином зареєстровано, що
підтверджується Державним актом на
право приватної власності. Позивачка
не відмовлялася від спадщини у вигляді
земельної ділянки, фактично її
прийняла, так як прийняла у спадщину
житловий будинок, який розташований на
вищевказаній земельній ділянці,
належним чином оформила документи, а
земельну ділянку не може оформити
належним чином через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку та
розпорядитися нею на правах власника,
тому змушена звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 3, 57, 58 ЦПК України, ст. 328,1216-1218, 1225,1268
ЦК України позивачка просить визнати
за нею, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, інд.код
НОМЕР_1 , як за спадкоємицею за законом ,
право власності на земельну ділянку
площею 0,2912 га , що розташована за
адресою вул. Польова, 109 в смт.
Петропавлівка Дніпропетровської
області, надану для обслуговування
житлового будинку , ведення особистого
підсобного господарства, яка належала
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ДП
№ 031515 ОСОБА_3, яка померла 11 грудня 2013
року в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області.

Позивачка подала до суду письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутності, в якій позовні вимоги
підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада
подала до суду письмову заяву про
розгляд справи за відсутності її
представника.

Третя особа, будучи повідомлена
належним чином про час і місце судового
засідання, свого представника до суду
не направила.

В судове засідання сторони не
з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2
ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Вивчивши надані позивачем докази,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_3 була власником житлового
будинку, розташованого по вул. Польова ,
109 в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області, та
земельної ділянки площею 0,2912 га,
кадастровий номер :03:007:0001,
розташованої за адресою вул. Польова, 109
в смт. Петропавлівка Дніпропетровської
області, наданої для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства, що
підтверджується копією державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ДП № 031515, виданого 05.02.2003
року на підставі рішення № 2512 13 сесії
ХХІІІ скликання ОСОБА_2 селищної ради
від 29.02.2000 року (а.с.11) та копією
повідомлення Державного кадастрового
реєстратора Держземагенства у
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області від 06.05.2014
року № 106 (а.с.9) .

11 грудня 2013 року ОСОБА_3 померла,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії І-КИ № 546587, виданого
17.12.2013 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Петропавлівського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 145 (а.с.13)

У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов’язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов’язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно зі ст. 1225 ЦК право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка є спадкоємцем за
законом після смерті своєї матері
ОСОБА_3 Родинний зв’язок позивачки та
ОСОБА_3 підтверджується копією
свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії
ЯЖ № 850504, виданого 25.09.1954 року ОСОБА_2
районним відділом ЗАГС, актовий запис
№ 94, де померла ОСОБА_3 записана, як її
мати, та копією свідоцтва про
укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
серії І-КИ № 290190, виданого 24.02.1973 року
ОСОБА_2 районним відділом ЗАГС, актовий
запис № 13, де зазначено, що після
укладення шлюбу дружині присвоєне
прізвище ОСОБА_5 (а.с.14).

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Позивачка своєчасно звернулася
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, була відкрита спадкова
справа № 56044546 у Спадковому реєстрі, №
110-2014 у нотаріуса, та видане свідоцтво
про право на спадщину за законом серії
НАА № 475533, зареєстроване в реєстрі за №
772, на житловий будинок, розташований по
вул. Польова, 109 в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області, що
підтверджується копіями виданих 13.06.2014
року витягу про реєстрацію у
Спадковому реєстрі № 37620375 (а.с.6),
свідоцтва про право на спадщину за
законом (а.с.5), витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності,
індексний номер 22949257 (а.с.7)

Одночасно постановою приватного
нотаріуса Петропавлівського районного
нотаріального округа від 13.06.2014 року
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку площею 0,2912
га, розташовану за адресою вул. Польова
, 109 в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області, надану для
обслуговування житлового будинку,
ведення особистого підсобного
господарства, тому що позивачка не
надала витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку
(а.с.12).

Згідно з повідомленням Державного
кадастрового реєстратора
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області від
06.05.2014 року № 106 позивачці відмовлено у
наданні відомостей про кадастровий
номер, у зв’язку з тим, що в
Національній кадастровій системі
виявлено помилки щодо категорії та
виду використання земель, які можливо
виправити лише за наявності
електронного документа формату xml, що
підтверджується копією цього
повідомлення (а.с.9).

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7
від 30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку
встановленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформлені права на спадщину особа може
звернутись до суду за правилами
позовного провадження.

З наданих позивачкою доказів
вбачається, що позивачка не надала
нотаріусу витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку з причини, яка виникла з вини
суб’єкта владних повноважень, який
відповідає за ведення Державного
земельного кадастру в Національній
кадастровій системі, яким згідно з ст. 9
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», прийнятого 07.07.2011
року, чинного з 07.08.2011 року, є Державний
кадастровий реєстратор, оскільки у
земельної ділянки площею 0,2912 га, що
розташована за адресою вул. Польова, 109
в смт. Петропавлівка Дніпропетровської
області, надану для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства, яка належала
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ДП
№ 031515 ОСОБА_3, є кадастровий номер
:03:007:0001.

Згідно з частиною першою статті 182
Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року,
набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції
від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно
та їх обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов, якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Отже, померла ОСОБА_3
належним чином набула право власності
на земельну ділянку, площею 0,2912 га ,
кадастровий номер :03:007:0001, що
розташована за адресою вул.. Польова, 109
в смт. Петропавлівка Дніпропетровської
області, надану для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства, а позивачка є
спадкоємцем за законом права власності
на зазначене спадкове майно.

Абз. 7 ч. 4 статті 9 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
передбачено, що державний кадастровий
реєстратор здійснює виправлення
помилок у Державному земельному
кадастрі.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» виправлення помилок у
відомостях про земельну ділянку може
здійснюватися також на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) або матеріалів
інвентаризації земель чи рішення суду.

Виправлення технічних помилок,
допущених у відомостях Державного
земельного кадастру внаслідок
наявності технічних помилок у
документах, на підставі яких були
внесені такі відомості, здійснюється
після виправлення помилок у зазначених
документах (ч.3).

Виправлення інших помилок,
допущених у відомостях Державного
земельного кадастру внаслідок помилки
у документації із землеустрою, оцінки
земель, здійснюється після внесення
змін до такої документації (ч.4).

Стаття 39 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» містить
такі положення:

1. Виконавці робіт із
землеустрою та землеоціночних робіт,
посадові особи, які здійснюють
формування та/або внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру, державні
кадастрові реєстратори за порушення
законодавства у сфері Державного
земельного кадастру несуть
дисциплінарну, цивільно-правову,
адміністративну або кримінальну
відповідальність у порядку,
встановленому законом.

2. Дії або бездіяльність
Державного кадастрового реєстратора
можуть бути оскаржені до суду в
порядку, встановленому законом.

3. Шкода, заподіяна Державним
кадастровим реєстратором фізичним чи
юридичним особам під час виконання
своїх обов'язків, підлягає
відшкодуванню за рахунок держави у
порядку, встановленому законом.

Нормами Розділу VII «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
передбачено, зокрема, наступне:

2. Земельні ділянки, право
власності (користування) на які виникло
до 2004 року, вважаються сформованими
незалежно від присвоєння їм
кадастрового номера.

У разі якщо відомості про
зазначені земельні ділянки не внесені
до Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки державної чи комунальної
власності).

Внесення інших змін до відомостей
про ці земельні ділянки здійснюється
після державної реєстрації земельних
ділянок.

У разі якщо кадастрові номери
земельних ділянок були визначені (в
тому числі на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку), але не
присвоєні до 1 січня 2013 року, такі
кадастрові номери вважаються
присвоєними, а земельні ділянки -
зареєстрованими у Державному
земельному кадастрі з моменту
письмового звернення замовника
документації із землеустрою, на
підставі якої було визначено
кадастровий номер земельної ділянки,
без подання електронного документа та
стягнення плати за державну реєстрацію
земельної ділянки, у разі якщо така
документація із землеустрою була
затверджена до 1 січня 2013 року в
порядку, встановленому законом.

3. Установити, що у разі якщо на
земельній ділянці, право власності
(користування) на яку не зареєстровано,
розташований житловий будинок, право
власності на який зареєстровано,
кадастровий номер на таку земельну
ділянку присвоюється за заявою
власників такого будинку на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Забороняється вимагати
для присвоєння земельній ділянці
кадастрового номера інші документи.
Такий кадастровий номер є чинним з
моменту його присвоєння.

4. У разі якщо земельні ділянки,
обмеження (обтяження) у їх використанні
зареєстровані до набрання чинності цим
Законом у Державному реєстрі земель,
відомості про такі земельні ділянки,
обмеження (обтяження) підлягають
перенесенню до Державного земельного
кадастру в автоматизованому порядку,
без подання заяв про це їх власниками,
користувачами та без стягнення плати
за таке перенесення.

Відомості про інші об'єкти
Державного земельного кадастру, що
містяться в документації із
землеустрою та оцінки земель,
затвердженої та переданої до
Державного фонду документації із
землеустрою до 1 січня 2013 року,
підлягають перенесенню до Державного
земельного кадастру на безоплатній
основі центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері земельних відносин, та його
територіальними органами відповідно
до їх повноважень.

Із системного аналізу
вищезазначених норм законодавства
України в сфері регулювання земельних
відносин вбачається наступне.

Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ДП
№ 031515 площею 0,2912 га, що розташована за
адресою вул. Польова, 109 в смт.
Петропавлівка Дніпропетровської
області, надану для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства, кадастровий
номер :03:007:0001, яка належала ОСОБА_3,
міг бути виданий лише на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання документу, що посвідчує
право на земельну ділянку, тобто
державного акту.

Отже, технічна документація із
землеустрою на вказану земельну
ділянку вже існує. На її підставі 27.02.2009
року був виданий державний акт серії
серії ДП № 031515 і зазначена в ньому
земельна ділянка була зареєстрована в
Державному реєстрі земель. Відомості
про цю земельну ділянку з Державного
реєстру земель були перенесені до
Державного земельного кадастру
Державним кадастровим реєстратором.

Державний кадастровий реєстратор
не заперечує наявності в Державному
земельному кадастрі реєстрації цієї
земельної ділянки, однак стверджує про
виявлення помилки у в Національній
кадастровій системі щодо категорії та
виду використання земель.

Суд дійшов висновку, що
виправлення такої помилки має
здійснюватися Державним кадастровим
реєстратором на підставі наявної
технічної документації із землеустрою.
В разі, якщо в технічній документації
із землеустрою або інших документах, на
підставі яких були внесені такі
відомості, теж мається помилка,
виправлення помилок, допущених у
відомостях Державного земельного
кадастру, здійснюється після
виправлення помилок у зазначених
документах.

Відповідно до абзацу п’ятого
частини 7 ст.38 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» відмова
у наданні відомостей з Державного
земельного кадастру надається у разі,
якщо:

у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості;

із заявою звернулася неналежна
особа;

документи подані не в повному
обсязі та/або не відповідають вимогам,
встановленим законом.

Суд вважає, що за встановлених
обставин позивачка ще не втратила
можливість отримати витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку шляхом звернення до
адміністративного суду з позовом до
Державного кадастрового реєстратора
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області про
визнання дій по відмові у наданні
витягу протиправними.

В листі 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» Вищий спеціалізований
суд України висловив таку правову
позицію стосовно розгляду справ про
спадкування, в яких позивач невірно
визначив відповідача:

"Помилковою є практика тих судів,
які в порушення засад диспозитивності
цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК)
залишають без руху позовні заяви, у
яких, на думку судунеправильно
визначено відповідача (наприклад,
виконком місцевої ради,
нотаріальнаконтора, бюро технічної
інвентаризації (БТІ), територіальні
органи Міністерства юстиціїУкраїни), і
надають додатковий строк позивачеві
для усунення недоліків.

У разі пред'явлення позову до
неналежного відповідача суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє
клопотання про заміну неналежного
відповідача, суд повинен відмовляти у
задоволенні позову".

Суд вважає, що позивачка
передчасно звернулася з позовом до
неналежного відповідача ОСОБА_2
селищної ради в порядку цивільного
судочинства. Вона має можливість в
порядку адміністративного судочинства
звернутися з позовом до Державного
кадастрового реєстратора
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області .

На підставі викладеного, ст.ст. 328,
182,1216, 1218,1225,1268, 1269, 1270 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 9, 37-39 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр», п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», керуючись статтями 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2
селищної ради, третя особа - Управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі про визнання права власності на
спадкове майно – відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

ОСОБА_6