АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6308/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3518/14
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого судді : Кривчун Т.О.

Суддів : Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі : Філоненко О.В.

за участю: прокурора Бондаренко А.Г.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на ухвалу судді Київського районного
суду м. Полтави від 09 жовтня 2014 року

по справі за позовом прокурора
Київського району м. Полтави до
Київської районної у м. Полтаві ради,
ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення
про надання у власність земельної
ділянки, визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку, повернення земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року прокурор Київського
району м. Полтави звернувся до суду з
вказаним позовом до Київської районної
в м. Полтаві ради, ОСОБА_1, в якій прохав
визнати недійсним та скасувати рішення
Київської районної в м. Полтаві ради
«Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про
передачу у власність земельної
ділянки» від 17.01.2008 року щодо надання
ОСОБА_1 в приватну власність земельної
ділянки площею 22кв.м. по АДРЕСА_1;
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №356080, виданий 08.07.2008 року
Київською районною у м. Полтаві радою,
управлінням земельних ресурсів у м.
Полтаві ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 22кв.м., що розташована по АДРЕСА_1
(кадастровий номер :11:006:0074),
передану для будівництва
індивідуального гаражу,
зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №06;
зобов»язати ОСОБА_1 повернути до земель
запасу Київської районної в м. Полтаві
ради земельну ділянку площею 22кв.м.
вартістю 15269,10грн., що розташована по
АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:11:006:0074).

Ухвалою судді Київського районного
суду м. Полтави від 09.10.2014 року відкрито
провадження по цивільній справі за
вказаним позовом та призначено судове
засідання (а.с.26).

Не погодившись з даною ухвалою,
відповідач ОСОБА_1 подав на неї
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення місцевим судом норм
процесуального права просить ухвалу
скасувати та постановити нову ухвалу
про закриття провадження у справі.

Зазначає, що предметом позову
прокурора Київського району м. Полтави
є визнання недійсним та скасування
рішення про надання у власність
земельної ділянки, повернення
земельної ділянки, що має ознаки
публічно-правового спору, який
підвідомчий адміністративному суду.

У поданих запереченнях на апеляційну
скаргу прокурор Київського району м.
Полтави просить апеляційну скаргу
відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Вказує, що даний спір повинен
розглядатися за правилами цивільного
судочинства з огляду на роз'яснення
пункту 7 Постанови Пленуму ВССУ від № 3
від 01.03.2013 року, приписи ст.15 ЦПК України
та правову позицію ВСУ у постанові по
справі №6-33цс13 від 22.05.2013р., тому вважає
помилковими твердження відповідача
щодо підвідомчості спору
адміністративному суду.

В обґрунтування заперечень
посилається на лист управління
архітектури та містобудування
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради від 10.09.2014 р.
за № 01-02-16/2222, згідно якого спірна
земельна ділянка по АДРЕСА_1
відноситься до Київського
адміністративного району м. Полтави, що
свідчить про додержання правил ч.1 ст.114
ЦПК України щодо виключної підсудності
розгляду справи з приводу нерухомого
майна за його місцезнаходженням.

У суді апеляційної інстанції прокурор
апеляційну скаргу не визнав та прохав
її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Пунктом 8 ч.3 ст.129 Конституції України
визначено одну з основних засад
судочинства забезпечення апеляційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом, і таким чином
закріплено гарантії перевірки в
апеляційному порядку судових рішень.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, ухвали
суду першої інстанції про відкриття
провадження у справі з недотриманням
правил підсудності можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
окремо від рішення суду.

Конституційний Суд України, аналізуючи
положення статті 293 ЦПК України у
взаємозв'язку з пунктом 8 частини
третьої статті 129 Конституції України,
висловив правову позицію щодо
можливості апеляційного оскарження
ухвал суду, якщо закон не містить
прямої заборони на таке оскарження (
абзаци п'ятий, сьомий підпункту 3.2
пункту 3 мотивувальної частини Рішення
від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, абзац
четвертий підпункту 2.2 пункту 2
мотивувальної частини Рішення від 28
квітня 2010 року № 12-рп/2010).

Чинне процесуальне законодавство,
зокрема ст.ст.122,293 ЦПК України, не
містять заборони на оскарження окремо
від рішення суду ухвал про відкриття
провадження у справі з підстав
непідвідомчості спору суду загальної
юрисдикції.

Отже, системний підхід до розуміння
змісту пункту 5 частини першої статті 293
Кодексу дає підстави зробити висновок,
що окремо від рішення суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
ухвали поро відкриття провадження у
справі у разі недотримання правил як
підсудності так й юрисдикції.

Як роз'яснено у п.п.2,3 Постанови Пленуму
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» від 01.03.2013 року, вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі, суди повинні перевірити
належність справ до їх юрисдикції та
підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена
законом сукупність повноважень судів
щодо розгляду цивільних справ,
віднесених до їх компетенції (стаття 15
ЦПК). Підсудність визначає коло
цивільних справ у спорах, вирішення
яких належить до повноважень
конкретного суду першої інстанції
(статті 108 - 114 ЦПК)…

Компетенція судів щодо розгляду справ
(предметна підсудність - підвідомчість)
визначена ст.ст.15,16 ЦПК України.

Так, у відповідності до п.п.1,3 ч.1 ст.15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.ст.2,17 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За приписами п.1 ч.1 ст.3 КАСУ, справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.ст.13,14 Конституції
України, ст.ст.177, 181, 324 та глави 30 ЦК
України, земля та земельні ділянки є
об'єктами цивільних справ, а держава та
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок.

При вирішенні питань, пов'язаних із
компетенцією судів у спорах, що
виникають із земельних відносин,
необхідно з'ясувати, є спір
приватноправовим чи публічно правовим;
чи виник спір із відносин,
врегульованих нормами цивільного
права, чи пов'язані ці відносини із
здійсненням сторонами цивільних або
інших майнових прав на земельні
ділянки на засадах рівності; чи виник
спір щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

При цьому, невід'ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства
від справи, що розглядається за
правилами цивільного судочинства, є
одночасно суб'єктний склад учасників
процесу та характер спірних
правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(ст.1 ЦК України, ст.ст.2,5 ЗК України).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними ст.ст.16,21,392 ЦК України, ст.152
ЗК України, у тому числі шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування.

З позовної заяви вбачається, що
прокурор Київського району м. Полтави
оспорює право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку, яке виникло на
підставі рішення Київської районної в
м. Полтаві ради від 17.01.2008 року «Про
розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про передачу у
власність земельної ділянки» щодо
надання ОСОБА_1 в приватну власність
земельної ділянки площею 22кв.м. по
АДРЕСА_1.

Таким чином, між сторонами виник спір
про право та підстави набуття права
власності на землю, тобто
приватноправовий спір, який належить
до компетенції загальних судів.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу
непідвідомчості спору суду загальної
юрисдикції є безпідставними.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд може прийняти одне із
рішень, передбачених ч.2 ст.307 ЦПК
України, за наявності підстав,
зазначених у ст.ст.311,312 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.
313, 314, 315, 317 ЦПК України , колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Ухвалу судді Київського районного суду
м. Полтави від 09 жовтня 2014 року, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/
П.М. Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун