АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
інстанції - Саадулаєв А.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва на
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014
року в справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва до
ОСОБА_1 про повернення безпідставно
набутого майна, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва звернулося до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_1 про повернення безпідставно
набутого майна.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач перебуває на пенсійному
обліку та отримує пенсію по втраті
годувальника відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». За період з 01.10.2010 року по
30.11.2010 року виникла переплата пенсії у
сумі 53,51 грн. у зв'язку з
автоматизованою помилкою. Відповідача
листом було повідомлено про виникнення
переплати пенсії, однак з його боку
ніяких пояснень з цього приводу не
надходило. Враховуючи те, що
безпідставно набуте майно у вигляді
пенсій внаслідок рахункової помилки
підлягає поверненню, що передбачено ст.
1215 Цивільного кодексу України, позивач
просив суд стягнути з відповідача
шкоду, завдану позивачу в сумі 53,51 грн.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 14.10.2014 року в
задоволені позову Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва до
ОСОБА_1 про повернення безпідставно
набутого майна - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник УПФ України в
Шевченківському районі м. Києва подав
апеляційну скаргу в якій просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.
Посилався на те, що судом було зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, та порушено норми
матеріального права, що призвело до не
вірного вирішення справи. Суд не взяв
до уваги того, що відповідач втратила
право на підвищення у порядку та на
умовах п. З постанови Кабінету
Міністрів України від 26.11.2009 року №1252 з
жовтня 2010 року, а оскільки, пенсійні
виплати нараховуються автоматично, то
відповідні кошти за жовтень та
листопад 2010 року були вже нараховані та
підлягали сплаті.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримав.

Відповідач до суду не з`явилась. Про
день і час розгляду справи повідомлена.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що відповідач
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва м.
Києва відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

За період з 01.10.2010 року по 30.11.2010 року
виникла переплата пенсії в сумі 53,51 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачу був надісланий
претензійний лист від 12.05.2014 року із
вимогою добровільного повернення суми
переплати пенсії у розмірі 53,51 грн. (а.с.
4).

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено у відповідності
до вимог ст. 60 ЦПК України, що переплата
пенсії сталася з причин, рахункової
помилки, що свідчить про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого суду, оскільки він
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам Закону .

Так, згідно ч.ч.1,3 ст. 44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» заява про
призначення (перерахунок) пенсії та
необхідні документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, видані ними для оформлення
пенсії, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі
та достовірність поданих відомостей
про осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, умови їх праці
та інших відомостей, передбачених
законодавством для визначення права на
пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
сума пенсії, яка надміру виплачена,
може бути повернута лише у двох
випадках: коли вона виплачена
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних відомостей.

Згідно до ст.103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» встановлено, що
стягнення сум пенсії, надміру
виплачених пенсіонерові внаслідок
зловживань з його боку (в результаті
подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Також ст. 1212 ЦК України зобов'язує
особу, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
повернути потерпілому це майно.

При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює,
що не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Оскільки судом не встановлено факту
недобросовісного набуття ОСОБА_1
отриманих коштів у розмірі 53 грн. 51 коп.,
які є пенсійною виплатою, призначеною
їй Управлінням ПФУ, та не встановлено
наявності рахункової помилки, то
відповідно до статті 1215 ЦК України
поверненню зазначена сума не підлягає.

Отже, суд першої інстанції правомірно
застосував до спірних правовідносин
положення статті 1215 ЦК України та у
зв'язку з цим постановив законне
рішення.

Вказані обставини узгоджуються з
позиціями Верховного Суд України в
постановах від 02 липня 2014 року (справа
6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа
6-151цс13), які є обов'язковими для
виконання судами всіх інстанцій.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не взяв до уваги того, що відповідач
втратила право на підвищення у порядку
та на умовах п. З постанови Кабінету
Міністрів України від 26.11.2009 року №1252 з
жовтня 2010 року на правильність
оскаржуваного рішення не впливають,
оскільки позивачем не доведено того, що
відповідач неправомірно отримала
спірні кошти, внаслідок її
недобросовісної поведінки.

Посилання позивача на те, що йому
завдано шкоду на суму переплаченої
пенсії також не можуть бути враховані,
тому, що позивач не довів вину
відповідача у спричиненні такої шкоди,
та прямого причинного зв`язку між діями
відповідача та здійсненою переплатою.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва,
оскільки жодних протиправних дій для
отримання пенсії відповідачем не
вчинено і приписи ст.103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та ч.1 ст.50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно відповідача
застосовані бути не можуть.

Таким чином, суд першої інстанції повно
встановив обставини, що мають значення
для даної справи. Висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні. Доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: