Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

з участю представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа без
самостійних вимог - приватний нотаріус
ОСОБА_6 про визнання договору
дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовною заявою до ОСОБА_5, третя особа
без самостійних вимог - приватний
нотаріус ОСОБА_6 про визнання
договору дарування ? частки квартири
АДРЕСА_1, укладеного 11.08.2011 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 недійсним на підставі
ст. ст. 203, 215 ЦК України, з підстав того,
що договір дарування був укладений без
її відома та її згоди. Мотивуючи
позовні вимоги тим , що квартира
АДРЕСА_1 була придбана на підставі
договору купівлі - продажу
посвідченого нотаріально приватним
нотаріусом ОСОБА_8 по ? частці нею та її
колишнім чоловіком ОСОБА_7 під час
перебування у шлюбі. Вважаючи, що дана
квартира є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя в силу ст. 60 СК
України , оскільки набута за час шлюбу ,
вказує на те, що в порушення її прав,
ОСОБА_7 11.08.2011 року уклав договір
дарування зареєстрованої на нього ?
частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом УМНО ОСОБА_6 за
реєстровим №1491, за яким подарував
зазначену частину квартири гр. ОСОБА_5
без її відому та її згоди як другого
подружжя всупереч нормам ст. ст. 65,67 СК
України. Проте даний договір так і не
було зареєстровано в реєстрі права
власності на нерухоме майно, також
нотаріус не зареєстрував договір в
реєстрі правочинів, а отже на думку
позивача ОСОБА_5 не набула право
власності на частку квартири. Вказує на
те, що шлюб між нею та ОСОБА_7 було
розірвано 23.10.2006 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_7 помер. З посиланням на
викладені обставини, а також на норми
ст. ст. 15, 16, 203,215 ЦК України, ст. ст.
60,61,63,65,67 СК України просила суд позов
задовольнити та визнати недійсним
договір дарування від 11 серпня 2011 року
посвідчений приватним нотаріусом УМНО
ОСОБА_6 за реєстровим номером 1491, за
яким ОСОБА_7 подарував 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити в повному
обсязі з підстав та мотивів
викладених у позові, наголошуючи на
тому, що квартира АДРЕСА_1 по ? частці
була придбана позивачем ОСОБА_4 та її
чоловіком ОСОБА_7 під час перебування у
шлюбі, а отже є об'єктом спільної
сумісної власності. ОСОБА_7 уклав
договір дарування в порушення норм СК
України, жодної згоди другого
подружжя , а саме ОСОБА_4 згоди на
укладення договору дарування не
надавала.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилась, 12.08.2014 року надіслала на
адресу суду письмові заперечення.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила суд відмовити в їх
задоволенні з тих підстав, що
квартира АДРЕСА_1 була придбана
подружжям по ? частині кожному, тобто у
кожного з подружжя виникло право
спільної часткової власності на
майно. ОСОБА_7 розпорядився своєю
часткою у праві спільної часткової
власності, подаривши свою частку
квартири ОСОБА_5 Вважає, що правочин
був вчинений правомірно.

Вважає, що норми СК України на які
посилається позивач у позові та
представник позивача не
застосовуються до даних
правовідносин, оскільки регулюють
правовідносини подружжя у спільній
сумісній власності. На думку
представника відповідача, згода
позивача ОСОБА_4 на вчинення правочину
ОСОБА_7 не потрібна.

Третя особа приватний нотаріус УМНО
ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явилася, згідно надісланої на адресу
суду заяви датованої 09.10.2014 року
просила розглянути справу у її
відсутності. Позовні вимоги вважає
безпідставними ,оскільки при
посвідченні договору дарування
нерухомого майна щодо якого частки у
праві власності визначені згода іншого
співвласника не вимагається. Частки в
праві власності спірної квартири були
визначені як спільна часткова
власність по ? кожному.

Заслухавши пояснення представника
позивача, заперечення представника
відповідача, вивчивши та перевіривши в
судовому засіданні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і
вирішення спору по суті суд
приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі - продажу від 28.10.2005 року
посвідченого приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за №3495, ОСОБА_4 та ОСОБА_7
придбали в рівних частках - кожний по ?
частці квартири, що розташована в
АДРЕСА_1 що стверджується договором,
копія якого приєднана до матеріалів
справи./а.с.7/

Згідно витягів про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №10762121 від
26.05.2006 року та №10762073 від 26.05.2006 року,
квартира АДРЕСА_1 належить по ? частки
на праві приватної спільної часткової
власності ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі - продажу від 28.10.2005
року /а.с.9-10/

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_4
та ОСОБА_7 розірвано , про що в книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис № 364 від
23.10.2006 року, що стверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу
виданим МВ РАЦС Ужгородського МРУЮ
серії НОМЕР_1 від 25.10.2006 року, копія
якого приєднана до матеріалів
справи./а.с.11/

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 21.01.2014 року виданого
повторно відділом ДРАЦС по м. Ужгород
РС Ужгородського МРУЮ, ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року./а.с.12/

Як встановлено судом, 11 серпня 2011 року
між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений
договір дарування ? частки у праві
спільної часткової власності на
нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1,
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6 за реєстровим №1491,
згідно якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_5,
належну йому ? частки у праві спільної
часткової власності на нерухоме майно
- квартири АДРЕСА_1 . /а.с. 16/

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України, зокрема
положеннями глави 26 ЦК України.

Відповідно до норм ст. ст. 717, 719 ЦК
України за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.2 ст. 355 ЦК України ,
майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України -
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Як встановлено було судом, згідно
договору купівлі - продажу від 28.10.2005
року посвідченого приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за №3495,
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 придбали в рівних
частках - кожний по ? частці квартири,
що розташована в АДРЕСА_1 Таким чином,
подружжя під час придбання квартири
визначили частки кожного з них у праві
власності, що знайшло своє
відображення у договорі купівлі -
продажу від 28.10.2005 року. Отже, зважаючи
на норми ч.1 ст. 356 ЦК України ,
оскільки частки кожного із подружжя
у праві власності квартири були
визначені, кожен із подружжя був
власником ? частки квартири на праві
приватної спільної часткової
власності.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦК України -
співвласник має право самостійно
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності.

Аналіз положень законодавства, яке
регулює спірні відносини, дає підстави
дійти висновку, що

ОСОБА_7 володіючи ? частки квартири на
праві приватної спільної часткової
власності мав право розпорядитися
своєю часткою у праві спільної
часткової власності, зокрема шляхом
укладання договору дарування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
та представник позивача посилаються
на норми ст. ст. 60,61,63,65,67 СК України, які
регулюють правовідносини подржжя
праві спільної смісної власності, а
тому не можуть бути застосовані до
спірних правовідносин.

Зважаючи на викладене , враховуючи
норми чинного законодавства , суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позову щодо визнання договору
дарування недійсним з підстав,
передбачених ст. cт. 203,215 ЦК України,
оскільки ОСОБА_7 володіючи ? частки
квартири на праві приватної спільної
часткової власності мав право
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності, зокрема
шляхом укладання договору дарування і
для вчинення даного правочину згода
іншого співвласника не вимагається.

З урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
визнання договору дарування
укладеного 11 серпня 2011 року між ОСОБА_7
та ОСОБА_5 недійсним є
необгрунтованими і до задоволення не
підлягають, оскільки позивач та його
представник в судовому засіданні
належними та допустимими доказами не
довели ті обставини на які
посилалися як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 202, 203,215 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа без самостійних вимог -
приватний нотаріус ОСОБА_6 про
визнання договору дарування
недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца