Провадження №22-ц/784/3107/14
провадження № 22ц-/784/3107/2014
Головуючий у першій інстанції: Гуденко
Доповідач в апеляційній інстанції:
У Х В А Л А

іменем України

13 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Данилової О.О.

суддів: Лівінського І.В.,Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
Богуславській О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_3,

представників відповідачів
Волкова А.С.,Ульянова О.Ю.,

прокурора Дзюби О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_3,

Головного управління державної
казначейської служби України в
Миколаївській області

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 14 жовтня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Миколаївській області (далі -
ГУ ДКСУ в Миколаївській області),
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі
-Центральний відділ ДВС ММУЮ) про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом, який в подальшому уточнив, до
ГУ ДКСУ в Миколаївській області,
Центрального відділу ДВС ММУЮ про
відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що на виконанні
Центрального відділу ДВС ММУЮ
перебуває на виконанні рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 2 березня 2010 року про
стягнення з нього на користь ПАТ «ОТП
Банк» заборгованості за кредитним
договором в сумі 334747 грн. 90 коп. Під час
проведення виконавчих дій було
накладено арешт на ? частку нежитлових
приміщень в будинку АДРЕСА_1, в той час
як він запропонував державному
виконавцеві в першу чергу звернути
стягнення на ? частку житлового будинку
АДРЕСА_2. На що йому було неправомірно
відмовлено.

Посилаючись на те, що такими
неправомірними діями державного
виконавця йому завдано моральних
страждань, позивач просив стягнути на
його користь із Державного бюджету
України на відшкодування моральної
шкоди 50000 грн.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 14 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути на користь ОСОБА_3 з
Державного бюджету України 500 грн.
компенсації моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просив рішення
скасувати і задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ГУ
ДКСУ в Миколаївській області просив
рішення суду скасувати та ухвалите
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на недоведеність
позивачем заподіяння моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні
Центрального відділу ДВС ММУЮ
знаходиться виконавчий лист, виданий
Центральним районним судом м.
Миколаєва 6 грудня 2010 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП
Банк» заборгованості за кредитним
договором в розмірі 334747 грн. 90 коп.

24 січня 2011 року за цим листом відкрито
виконавче провадження.

Постановою державного виконавця
Центрального відділу ДВС ММУЮ від 24
березня 2011 року накладено арешт на все
майно боржника.

19 червня 2012 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту ? частки
нежитлових приміщень в будинку
АДРЕСА_1.

Водночас, ОСОБА_3 неодноразово
звертався до державного виконавця з
вимогою в першу чергу звернути
стягнення на ? частку житлового будинку
АДРЕСА_2. Однак йому в цьому було
відмовлено.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 12 березня 2014 року
частково задоволено скаргу ОСОБА_3 на
неправомірні дії державного виконавця
Центрального відділу ДВС ММУЮ та
визнано необґрунтованим відмову
державного виконавця у розгляді вимог
ОСОБА_3 щодо визначення черговості
накладення стягнення на кошти та інше
майно по даному виконавчому
провадженню.

Таким чином, неправомірні дії
державного виконавця Центрального
відділу ДВС ММУЮ щодо визначення
черговості накладення стягнення на
майно ОСОБА_3 по даному виконавчому
провадженню вже доведена зазначеною
ухвалою суду.

При відшкодуванні моральної шкоди,
завданої особі незаконними діями чи
бездіяльністю працівників виконавчої
служби, застосуванню підлягають
положення загального законодавства
про моральну шкоду, а саме: стаття 56
Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК
України та стаття 11 Закону України від
24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про
державну виконавчу службу».

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 11 вересня 2013 року (справа № 6-48 цс 13).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 посилався
на те, що завдана йому вказаними
неправомірними діями моральна шкода
полягає в його душевних стражданнях
внаслідок обґрунтованого побоювання
щодо можливості користування своїм
майном, докладання значних зусиль щодо
захисту своїх порушених прав,
ігнорування відповідачем численних
звернень позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
неправомірними діями державного
виконавця завдано позивачу моральну
шкоду, яка повинна бути відшкодована за
рахунок держави.

Доводи апеляційної скарги ГУ ДКСУ в
Миколаївській області про
недоведеність заподіяння моральної
шкоди, є необґрунтованими з наведених
вище підстав.

Безпідставні доводи апеляційної
скарги ОСОБА_3 про неправильність
визначення розміру моральної шкоди,
оскільки судом прийнято до уваги
характер та обсяг заподіяних позивачу
душевних страждань, їх тяжкість та інші
суттєві обставини справи.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду чи доводили б порушення
ним норм матеріального або
процесуального права, апеляційні
скарги не містять. Тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись статтями 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Головного
управління державної казначейської
служби України в Миколаївській області
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 14
жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: