Справа № 639/8134/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді
– Труханович В.В.

за участю секретаря           –
Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Жовтневого
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2014 року до Жовтневого
районного суду м. Харкова звернувся
представник ПАТ КБ «Приватбанк» з
позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд
ухвалити рішення в силу якого, стягнути
з відповідача на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 36 086,87
грн., а також стягнути з відповідача
судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на те, що відповідно до
укладеного договору б/н від 26.04.2007 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1 000
доларів США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає, що відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою» складає між відповідачем та
банком договір.

Позивач вказує, що свої зобов'язання за
кредитним договором виконав у повному
обсязі.

Відповідач, у свою чергу, зобов’язання
за кредитним договором належним чином
не виконує, не вносить грошові кошти
для погашення заборгованості зі
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами, у зв'язку з чим і утворилася
заборгованість, яка станом на 31.07.2014
року становить 2 984,85 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 36 086,87
грн.

Представник позивача, ОСОБА_2, який діє
на підставі довіреності від 20.08.2013 року,
в судовому засіданні заявлений позові
підтримав в повному обсязі, просив суд
його задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
проти позову заперечував, просив суд
відмовити в його задоволенні. Крім
того, надав суду письмові заперечення.

Представник відповідача, ОСОБА_4, яка
діє на підставі договору від 05.11.2014
року, в судовому засіданні проти позову
також заперечувала, просила суд
застосувати строк позовної давності та
відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити, виходячи з наступних
обставин.

Судом встановлено, що на підставі заяви
ОСОБА_1 від 26.04.2007 року про відкриття
рахунку та надання банківських послуг,
14.05.2007 року відповідачу було відкрито
рахунок, та надано кредит у розмірі 1 000
доларів США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, та
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. (а.с. 12-13)

Відповідно до п. 3.1, датою укладання
договору є дата відкриття рахунку,
зазначена у розділі «Відмітки банку»
заяви.

ОСОБА_1 погодився, що заява разом з
Умовами та правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
складають між ним та банком договір про
надання банківських послуг. (а.с. 14-25)

Банк взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором виконав, надавши
відповідачу кредитну картку
№4149-6053-6741-9793 та ПІН-конверт до неї 23.05.2007
року, про що відповідач розписався у
заяві. (а.с. 18)

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов’язання є правовідношення, в яких
одна сторона (боржник) зобов’язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов’язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов’язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов’язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів», споживчий
кредит – кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Відповідно до п. 6.5 умов і правил
надання банківських послуг,
позичальник зобов’язаний погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його користування, за перевитрати
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісії на умовах, передбачених
договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі порушення строків платежів,
передбачених даним договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов’язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від ціни позову (пункт 8.6 умов і правил
надання банківських послуг).

Пунктом 5.5.1 Правил користування
платіжною карткою передбачено, що за
несвоєчасне виконання боргових
зобов’язань держатель сплачує
відсотки за підвищеною відсотковою
ставкою або додаткову комісію, розміри
якої визначаються Тарифами.

Одним із видів порушення зобов’язання
є прострочення – невиконання
зобов’язання в обумовлений сторонами
строк.

Як пояснили в судовому засіданні
представники сторін, ОСОБА_1 порушив
умови кредитного договору, та
несвоєчасно вносив грошові кошти на
погашення заборгованості.

ОСОБА_1 в письмових запереченнях
вказував, що порушення виконання
зобов’язань за кредитним договором
сталося з вини банку, оскільки банк не
приймав грошові кошти на погашення
заборгованості без нарахування
штрафів та відсотків.

Отже, в судовому засіданні було
встановлено, що відповідачем було
порушено зобов'язання стосовно
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та сплати нарахованих за
користування кредитними коштами
відсотків, внаслідок чого, станом на
31.07.2014 року відповідач має прострочену
заборгованість, яка становить 2 984,84
доларів США, з яких: заборгованість за
кредитом 920,03 долара США,
заборгованість за відсотками – 1 266,90
доларів США, комісія – 616,40 доларів США,
штраф – 181,51 долар США. (а/с 9-13)

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням
зобов’язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі
порушення зобов’язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема у
вигляді сплати винною особою неустойки
(штрафу, пені).

Відповідно до п. 5.2 Умов та правил
надання банківських послуг, банк має
право вимагати дострокового виконання
боргових зобов’язань в цілому або у,
визначеній банком, частині у разі
невиконання позичальником своїх
боргових та інших зобов’язань за
кредитним договором.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено,
що якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплату процентів належних йому
відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Разом з тим, представник відповідача в
судовому засіданні надала заяву про
застосування строку позовної давності
в якій вказала, що строк дії кредитної
картки відповідача встановлений до
31.05.2011 року, а тому позивач, звернувшись
до суду у серпні 2014 року, порушив строк
загальної позовної давності,
передбачений ст. 257 ЦК України.

Представник позивача в судовому
засіданні не заперечував проти того, що
строк дії картки встановлений до 31.05.2011
року.

Крім того, кредитна картка №4149-6053-6741-9793
була оглянута в судовому засіданні та з
неї вбачалось, що строк дії картки
встановлений до травня 2011 року.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою, строк
дії картки вказаний на лицьовому боці
картки (місяць, рік). Кратка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Пунктом 5.4 цих же правил передбачено, що
строк погашення кредиту по платіжним
карткам без встановленого
Мінімального обов’язкового платежу,
проводиться у наступному порядку:
строк погашення відсотків – щомісячно
за попередній місяць; строк погашення
кредиту в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
картці (поле MONTH).

В даному випадку, строк дії картки
встановлений до травня 2011 року, тобто
дія картки закінчилась 31 травня 2011
року.

Отже, сторони встановили як строк дії
договору (пункт 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг), так і
строк виконання основного зобов'язання
до 31.05.2011 року.

Відповідно до п. 7ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність – це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії договору, скільки з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов’язань
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повне повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
картці, повинна обчислюватися з
моменту настання такого строку, тобто з
01.06.2011 року.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Застосування строку позовної давності
відповідно до статті 256 ЦК України,
частин першої та п’ятої статті 261 ЦК
України, частини четвертої статті 267 ЦК
України, з урахуванням наведених вище
обставин та факту пред’явлення позову
тільки 14.08.2014 року, враховується судом
та є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція висловлена у
рішенні Верховного Суду України
№6-14цс14 від 19.03.2014 року, та у рішенні
Верховного Суду України №6-20цс14 від
19.03.2014 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 212, 214-215 ЦПК України,
ст.ст. 252-255, 256, 257, 258, 261, 266, 267, 509, 525, 526, 530,
546-552, 610-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 1, 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором – відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя

В.В.
Труханович