АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/3375/14
інстанції Дзиговський Ю.В.
2014 року листопада місяця 25 дня
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Херсонської області в складі:
Суддів:
при секретарі: Гончар
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 15 жовтня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, заподіяної
В С Т А Н О В И Л А :
14 квітня 2014 року представник
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
заподіяної установі.
В обґрунтування заявлених вимог
послався на те, що службовим
розслідуванням встановлено, що
29.11.2012р. о 14-53 год. за тимчасової
відсутності на робочому місці
завідувача сектору обслуговування
фізичних осіб операційного відділу
філії банку ОСОБА_3, старший контролер -
касир ОСОБА_4, використовуючи її
електронно-цифровий підпис,
закріплений за нею штамп та видану під
звіт готівку, здійснила прибуткову
кредиторської заборгованості
позичальником ОСОБА_5 суми основного
боргу та нарахованих відсотків за
У після операційний час, близько 18-38
год., ОСОБА_3 здійснила прибуткову
операцію з погашення боргу за кредитом
про таку суму зарахування
позичальника, що призвело до
розбіжностей між залишком
простроченого боргу, відображеного в
АБС «Барс» та квитанціями, наданими
ОСОБА_2 працювала начальником ОПЕРВ у
філії Херсонського обласного
управління АТ «Ощадбанк», свідомо
приховала наведене порушення
оперативно-касовими працівниками, що
призвело до втрати можливості Банком
збирання доказів на підтвердження
факту вірного зарахування фактично
погашення боргу та спричинило
додаткові фінансові витрати Банку в
рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 04.02.2014р.

Просив стягнути із відповідачів
пропорційно матеріальну шкоду в
розмірі 21774,50 грн. та судові витрати у
розмірі 243,60 грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 15 жовтня 2014 року
позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі
21774,50 грн. та судові витрати в розмірі по
121,80 грн. з кожного. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови у стягненні шкоди з
ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове
рішення, яким ці вимоги задовольнити,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, а саме наявності її вини у
заподіянні шкоди підприємству, та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, а також з врахуванням
повноважень суду апеляційної
інстанції в силу ч.3 ст. 303 ЦПК України,
встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та
встановлено судом відповідачі
перебували з ПАТ «Державний ощадний
банк України» у трудових відносинах, з
якими укладені договори про повну
матеріальну відповідальність.

Суд визнав встановленим, що у
відсутність на робочому місці
завідувача сектору обслуговування
фізичних осіб операційного відділу
філії банку ОСОБА_3, старший контролер -
касир ОСОБА_4 використала її
електронно-цифровий підпис,
закріплений за нею штамп та видану під
звіт готівку, здійснила прибуткову
операцію на суму 36774,50 грн. на погашення
кредиторської заборгованості
позичальником ОСОБА_5 суми основного
боргу та нарахованих відсотків за
кредитом.

У після операційний час, близько 18-38
год., ОСОБА_3 здійснила прибуткову
операцію з погашення боргу за кредитом
ОСОБА_5 на суму 15 000 грн. без
повідомлення про таку суму
зарахування позичальника, що призвело
до розбіжностей в розмірі 21774,50 грн.
між залишком простроченого боргу,
відображеного в АБС «Барс» та
квитанціями, наданими позичальником.

Невідповідність фактичної суми
готівки, яка вказана у заяві на переказ,
помічена лише під час зведення каси
після завершення касових операцій.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 04.02.2014р. зобов'язано ПАТ
«Державний ощадний банк України»
зарахувати платіж ОСОБА_5 на суму 36774,50
грн. по квитанції від 29.11.2012р. та
провести перерахунок залишку боргу за
договором іпотеки від 10.04.2012р.

Враховуючи наведені обставини
заподіяння шкоди Банку, її розмір, а
також те, що за своєю посадовою
інструкцією та умовами договору про
повну матеріальну відповідальність
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 несуть
повну матеріальну відповідальність за
заподіяні з їх вини додаткові
фінансові витрати позивача в розмірі
21774,50 грн., встановлених рішенням
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 04.02.2014р., суд дійшов
висновку про наявність, передбачених
п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП України, підстав для
стягнення із вказаних осіб
матеріальної шкоди у рівних частках.

Рішення суду у зазначеній частині не
оскаржене і в апеляційному порядку не
переглядається.

Крім того, судом вставлено і не
заперечно сторонами, що ОСОБА_2 станом
на 29 листопада 2012р. перебувала на
посаді начальника ОПЕРВ філії
Херсонського обласного управління АТ
«Ощадбанк», робоче місце якої за
адресою: м. Херсон, вул. Суворова, 26.

Договір про повну матеріальну
відповідальність, укладений з нею
14.05.2009р., діяв станом на час виникнення
спірних правовідносин 29.11.2012р.

Звертаючись до суду із позовними
вимогами про покладання на ОСОБА_2
повної матеріальної відповідальності
позивач визнав той факт, що 29.11.2012р.
касові операції по зарахуванню
внесеного клієнтом банку платежу
здійснювала ОСОБА_4, яка порушила
вимоги п.7.3 Положення «Про використання
комп'ютерів в установах банку»,
затверджену постановою правління ВАТ
«Ощадбанк» від 14.08.2003р. №154., а також
п.3.1.5 Порядку організації касової
роботи в установах Ощадбанку,
затвердженого постановою правління
ВАТ «Ощадбанк» від 29.01.2004р. № 11-1.

ОСОБА_3 порушила вимоги п.3.8.3. вказаного
Порядку.

Вказані обставини визнані сторонами і
доводами апеляційної скарги не
заперечені.

За змістом позовної заяви та пояснень
представника позивача в ході розгляду
справи, підставою покладання повної
матеріальної відповідальності на
ОСОБА_2 є те, що вона, як начальник
ОПЕРВ філії Херсонського обласного
управління АТ «Ощадбанк» у період часу
з 29.11.2012р. по 27.03.2013р. неналежно
виконувала покладені на неї посадові
обов'язки, визначені п.п.2.1, 2.4, 2.9
посадової інструкції, приховала факт
порушення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 порядку
проведення касових операцій, не
здійснила належного контролю та не
вжила заходів фіксування факту
вказаного порушення, не інформувала
керівництво облуправління і відділ
банківської безпеки про його вчинення.

Статтею 134 КЗпП України визначені
випадки повної матеріальної
відповідальності. Зокрема, відповідно
до п.1 та п.2 цієї статті, працівники
несуть повну матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну з
їх вини підприємству, установі,
організації якщо між працівником і
підприємством, установою,
організацією, відповідно до ст. 135-1 КЗпП
України, укладений письмовий договір
про взяття на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому на
зберігання або для інших цілей, а також
у випадку, якщо майно та інші цінності
були одержані працівником під звіт за
разовою довіреністю або за іншими
разовими документами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за своїми
посадовими обов'язками не здійснювала
касову операцію, а також не
контролювала правильність всіх
банківських операцій та зарахування
коштів отриманих від клієнта банку на
рахунок останнього і безпосередньо
матеріальні цінності не
обслуговувала.

Виходячи з умов договору про повну
матеріальну відповідальність та
положень п. 1, 2 ч.1 ст.134 КЗпП України, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що неналежне виконання
посадових обов'язків щодо загального
керівництва відділенням, зазначених у
п.п. 2.1, 2.4, 2.9 посадової інструкції не
можуть бути підставою для покладання
на відповідачку повної матеріальної
відповідальності, а тому правомірно
відмовив у стягненні із ОСОБА_2
матеріальної шкоди на користь
позивача.

Отже, рішення суду першої інстанції у
наведеній частині ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» відхилити.

Рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 15 жовтня
2014 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про стягнення
матеріальної шкоди з ОСОБА_2 залишити
без змін.

В решті це ж рішення суду в
апеляційному порядку не переглядалось.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції з часу набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді: