АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8160/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк С.П. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 травня
2013 року та на додаткове рішення цього ж
суду від 16 вересня 2013 року у справі за
позовом Новомосковського міжрайонного
прокурора Дніпропетровської області в
інтересах ОСОБА_3 до Новомосковської
міської ради Дніпропетровської
області, виконавчого комітету
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області, фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про
скасування рішень та визнання договору
купівлі-продажу недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року Новомосковський
міжрайонний прокурор
Дніпропетровської області звернувся
до суду в інтересах ОСОБА_3 з вказаним
позовом, в якому просив визнати
неправомірними та скасувати рішення
виконавчого комітету Новомосковської
міської ради від 23 квітня 2009 року № 312
«Про оформлення права власності на
нежиле приміщення, розташоване по
АДРЕСА_1» та рішення Новомосковської
міської ради від 24 вересня 2009 року № 809
«Про внесення змін та доповнень до
рішення Новомосковської міської ради
«Про затвердження програми
приватизації комунальної власності на
2009 рік» від 30 січня 2009 року № 680 в
частині включення до Програми
приватизації комунальної власності на
2009 рік пункту 6 - нежитлове приміщення
за адресою: АДРЕСА_1 площею 3,5 кв.м.;
визнати недійсним договір-купівлі
продажу окремого індивідуально
визначеного майна зазначеного
нежитлового приміщення, укладеного 01
грудня 2009 року між Територіальною
громадою м. Новомосковська в особі
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області та ФОП
ОСОБА_2 із застосуванням наслідків
недійсності угоди.

В обґрунтуванні позову посилався на те,
що на підставі рішення виконавчого
комітету Новомосковської міськради
Дніпропетровської області № 312 від 23
квітня 2009 року право власності на
нежитлове приміщення площею 3,5 кв. по
АДРЕСА_1, Дніпропетровської області
оформлено за Територіальною громадою
м. Новомосковська. Вказане приміщення
було включено до Програми приватизації
комунальної власності на 2009 рік шляхом
доповнення до рішення № 680 від 30 січня
2009 року «Про затвердження Програми
приватизації комунальної власності на
2009 рік» рішенням Новомосковської
міської ради Дніпропетровської
області № 809 від 24 вересня 2009 року.

01 грудня 2009 року вказане приміщення
перейшло у власність ФОП ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу, який був
укладений між нею та Територіальною
громадою м. Новомосковська в особі
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області.

Посилаючись на те, що вищевказане
нежитлове приміщення є сміттєзбірною
камерою у багатоквартирному будинку,
призначеною для забезпечення
експлуатації будинку та побутового
обслуговування його мешканців,
відчуження вказаного приміщення
порушує права співвласників цього
будинку, у тому числі й ОСОБА_3, прокурор
просив позов задовольнити.(т.1. а.с.1-4)

Заочним рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 травня 2013 року позов
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету
Новомосковської міської
радиДніпропетровської області № 312
від 23 квітня 2009 року «Про оформлення
права власності на нежиле приміщення,
що знаходиться в м. Новомосковську по
АДРЕСА_1».

Визнано незаконним та скасовано
рішення Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області № 809 від 24
вересня 2009 року «Про внесення змін та
доповнень до рішення Новомосковської
міської ради «Про затвердження
програми приватизації комунальної
власності на 2009 рік» від 30 січня 2009 року
№ 680 в частині включення до Програми
приватизації комунальної власності на
2009 рік пункту 6 - нежитлове приміщення
за адресою: АДРЕСА_2 площею 3,5 кв.м.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу окремого
індивідуально визначеного майна
нежитлового приміщення (сміттєзбірної
камери) загальною площею 3,5 кв.м,
розташованого за вказаною адресою,
укладений 01 грудня 2009 року між
Територіальною громадою м.
Новомосковська в особі
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області та суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_2 Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.(т.1. а.с.239-244)

Додатковим рішенням цього ж суду від 16
вересня 2013 року в резолютивній частині
вищевказаного рішення зазначено щодо
застосування наслідків недійсності
правочину. (т.2 а.с.69)

В апеляційних скаргах позивачка
просила скасувати і основне і
додаткове рішення суду, посилаючись на
порушенням норм матеріального та
процесуального права та закрити
провадження по справі.(т.2 а.с. 123-129, 132-139)

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 грудня
2013 року заочне рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 травня
2013 року та додаткове рішення цього ж
суду від 16 вересня 2013 року скасовані,
провадження у справі закрито. (т.2
а.с.174-175)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 липня 2014 року
ухвала апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 грудня
2013 року скасована, і справу передано
для продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.(т.2 а.с.208-209).

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваних судових
рішень в межах доводів апеляційних
скарг та заявлених вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга на заочне рішення
від 17 травня 2013 року підлягає
частковому задоволенню, а скарга на
додаткове рішення від 16 вересня 2013 року
відхиленню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення виконавчого комітету
Новомосковської міської ради від 23.04.2009
року № 312 «Про оформлення права
власності на нежитлове приміщення,
розташоване по АДРЕСА_1» за
Територіальною громадою м.
Новомосковська в особі
Новомосковської міської ради було
оформлено право власності на нежитлове
приміщення загальною площею 3,5 кв.м., по
АДРЕСА_1 в м. Новомосковську
Дніпропетровської області, що
підтверджується свідоцтвом серії САС
№ 516681 від 30.04.2009 року.(т.1 а.с.8, 9).

Рішенням Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області від 24.09.2009
року № 809 «Про внесення змін та
доповнень до рішення Новомосковської
міської ради «Про затвердження
Програми приватизації комунальної
власності на 2009 рік» від 30.01.2009 року №
680, визначення способу приватизації та
затвердження переліку об'єктів, що
підлягають приватизації шляхом
викупу» доповнена Програма
приватизації на 2009 рік, згідно якої
приватизації підлягало вищезазначене
нежитлове приміщення. (т.1 а.с.10).

На виконання зазначеного рішення, в
газеті «Новомосковська правда» від
30.09.2009 року, було опубліковано
інформацію про приватизацію спірного
нежитлового приміщення шляхом викупу
та оголошення конкурсу на проведення
відбору експертів з оцінки майна, що
підлягає приватизації. (т.1 а.с.89).

01.12.2009 року між Територіальною громадою
м. Новомосковська в особі
Новомосковської міської ради та ФОП
ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу окремого
індивідуально визначеного майна -
нежилого приміщення загальною площею
3,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Новомосковського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області за
реєстровим № 3473.

На підставі вказаного договору за
ОСОБА_2 було зареєстроване право
власності на зазначене нежитлове
приміщення в КП «Новомосковське міське
бюро технічної інвентарізації». ( т.1
а.с. 80)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» визначено, що приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків), квартир
у гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Частиною 2 зазначеного закону
передбачено, що власники квартир
багатоквартирних будинків та жилої
площі в гуртожитку є співвласниками
допоміжних приміщень будинку,
технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою. Допоміжні
приміщення (кладовки, сараї і т. ін.)
передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Згідно ч. 9 ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» нежилі приміщення житлового
фонду, які використовуються
підприємствами торгівлі, громадського
харчування, житлово-комунального та
побутового обслуговування населення
на умовах оренди, передаються у
комунальну власність відповідних
міських, селищних, сільських рад
народних депутатів.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)»
встановлено, що до об'єктів малої
приватизації відноситься окреме
індивідуально визначене майно.

Згідно ст.1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» визначено,
що до допоміжних приміщень
багатоквартирного будинку відносяться
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку, зокрема, сміттєкамери, а до
нежилих приміщень відносяться
приміщення, яке належить до житлового
комплексу, але не відноситься до
житлового фонду і є самостійним
об'єктом цивільно-правових відносин.

Вказаною нормою визначено, що
неподільна частина житлового
комплексу складається, зокрема, з
технічного обладнання будинку, що
забезпечує належне функціонування
жилого будинку, а під технічним
обладнанням багатоквартирного будинку
розуміються інженерні комунікації, які
необхідні для забезпечення
санітарно-гігієнічних умов та
безпечної експлуатації квартир
(загальні будинкові мережі тепло,-
водопостачання, тощо)

Додатком Б Державних будівельних норм
України «Будинки і споруди. Житлові
будинки основні положення» ДБН В.2.2-15-2005
передбачено, що підсобні приміщення
багатоквартирного житлового будинку -
це приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування його
мешканців (сходові клітки, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, комори,
сміттєзбірні камери, горища, підвали,
шахти тощо), а нежитлове приміщення -
приміщення в структурі житлового
будинку, що не відноситься до житлового
фонду і є самостійним об'єктом
цивільно-правових відносин.

Пунктом 41 «Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян», затвердженого наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству № 56
від 15 вересня 1992 р. визначено, що не
підлягають приватизації допоміжні
приміщення житлових будинків, які
призначені для забезпечення
експлуатації та обслуговування
будинку. Власником перелічених
приміщень після приватизації квартир
будинку є товариство власників
квартир.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Розглядаючи по суті даний спір, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що спірне приміщення -
сміттєзбиральна камера є підсобним
допоміжним приміщенням, невід'ємною
частиною самого будинку і не може бути
включено до переліку об'єктів, що
підлягають приватизації, а тому дійшов
обґрунтованого висновку, що рішення
виконавчого комітету Новомосковської
міської ради № 312 від 23.04.2009 року та
рішення Новомосковської міської ради
№ 809 від 24.09.2009 в частині включення до
програми приватизації комунальної
власності на 2009 рік пункту 6 - нежитлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею
3,5 кв.м., суперечать вимогам закону,
порушує права власників квартир цього
будинку, що є підставою для їх
скасування.

Зазначений висновок суду відповідає
обставинам справи, узгоджується з
нормами матеріального права, які
правильно застосовані судом першої
інстанції.

Вирішуючи питання щодо визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
01 грудня 2009 року, районний суд виходив
з положень ч.1 ст.215 ЦК , ч.1 ст.203 ЦК, ст. 658
ЦК України та дійшов правильного
висновку про задоволення вказаних
вимог.

Ухвалюючи додаткове рішення, колегія
суддів також вважає, що районний суд
обґрунтовано виходив з вимог ст.216 ЦК
України, а тому підстав для його
скасування немає.

Доводи апелянта в апеляційних скаргах
стосовно того, що дана справа повинна
розглядатись в порядку господарського
судочинства не можуть бути прийняті до
уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, у
порядку цивільного судочинства
розглядають справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Згідно ст. ст. 317, 321 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні, крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено,
що власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Враховуючи те, що виникнення та
захист права власності на майно
регулюються цивільним законодавством,
спори, які випливають із указаних
правовідносин, підлягають розгляду у
порядку цивільного судочинства, якщо
однією із сторін є фізична особа,
незалежно від участі у них органу
державної влади та/або органу
місцевого самоврядування (суб'єкта
владних повноважень).

Із матеріалів справи вбачається,
що позов заявлений на захист прав
співвласника багатоквартирного
будинку по АДРЕСА_1 на
користування приміщенням -
сміттєзбірної камери з підстав
порушення вимог Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» при відчуженні Новомосковською
міською радою вказаного приміщення на
користь ОСОБА_2

А тому зазначений спір є
цивільно-правовим і підсудний
місцевому суду загальної юрисдикції.

Інші викладені в апеляційній
скарзі доводи не мають правового
значення для вирішення спору, висновки
суду першої інстанції не спростовують,
а зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст.212 ЦПК України виключне право
оцінки доказів, належить суду, який
оцінює їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Разом з цим, вирішуючи питання
розподілу судових витрат та стягуючи з
відповідачів 1, 3 солідарно судовий збір
по справі в розмірі 229,40 грн. суд першої
інстанції не врахував, що нормами
діючого законодавства не передбачено
стягнення судових витрат в такому
порядку, тому колегія суддів вважає за
необхідне заочне рішення суду в цій
частині скасувати, на підставі ст. 309
ЦПК України, ухвалити нове рішення про
стягнення з відповідачів судовий збір
в користь держави в розмірі по 114,70 грн.
з кожного. В іншій частині зазначене
рішення суду від 17 травня 2013 року та
додаткове рішення від 16 вересня 2013
року залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 травня
2013 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 травня 2013 року в частині
стягнення судового збору в солідарному
порядку в розмірі 229,40 грн. - скасувати.

Стягнути з Новомосковської міської
ради Дніпропетровської області та
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2
судовий збір на користь держави по 114,70
грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Апеляційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 на додаткове
рішення цього ж суду від 16 вересня 2013
року - відхилити.

Додаткове рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2013 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий
Болтунова Л.М.

Судді:
Макаров М.О.

Тамакулова В.О.