Справа № 654/3194/14-ц
Провадження № 2/654/1375/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2014 року
м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд
Херсонської області в складі:

головуючого судді - Охтень А.А.,

при секретарі - Буслюк І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н від 25.02.2008 року
у вигляді встановлення кредитного
ліміту на платіжну картку, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки, укладеним між
Закритим акціонерним товариством
Комерційний банк "ПриватБанк",
правонаступником якого є позивач, і
ОСОБА_1, в сумі 39634,60грн., яка складається
з наступного: 5000,00грн. - заборгованість
за кредитом; 20896,05грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
11375,00грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00грн. -
штраф (фіксована частина); 1863,55грн.-
штраф (процентна ставка).

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав, та просив в задоволені
позову відмовити в повному обсязі за
пропуском строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що 26.04.2007 року між Закритим акціонерним
товариством Комерційний банк
"ПриватБанк", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк», і
ОСОБА_1 було укладено договір б/н, за
умовами якого останній отримав кредит
в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого
ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення,
визначеному в Пам'ятці клієнта.

Факт отримання кредиту та
використання кредитної картки
відповідачем не оспорюється.

Відповідач підписом у заяві
підтвердив свою згоду, що підписана
заява разом з Пам'яткою клієнта,
Умовами і Правилами надання
банківських послуг складають договір
про надання банківських послуг.

Пунктом 5.3 Правил користування
платіжною карткою передбачено, що
строки і порядок погашення по кредиту
по платіжним карткам з встановленим
мінімальним обов'язковим платежем
приведений у Пам'ятці клієнта, яка є
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, і частину заборгованості за
кредитом.

В Пам'ятці клієнта зазначено, що
погашення заборгованості повинно
здійснюватися щомісячно до 25 числа,
розмір обов'язкового щомісячного
платежу складає 14% від суми
заборгованості, що є мінімальним
обов'язковим платежем, який згідно п. 2
Умов є розміром боргових зобов'язань
держателя, які щомісячно підлягають
оплаті протягом строку кредитування та
розраховується, як сума щомісячного
платежу, що складається із нарахованих
до оплати процентів і частини
заборгованості за кредитом.

Згідно Пам'ятки клієнта строк
кредиту складає 12 місяців, з кінцевим
терміном повернення до 25.02.2009 року.
Тобто, останній обов'язковий
щомісячний платіж за умовами договору
підлягав оплаті відповідачем
25.02.2009року. Таким чином, термін дії
кредитного договору закінчився 26
лютого 2009 року.

Згідно виписки по картрахунку, в
порушення умов договору, відповідач
щомісячну сплату мінімального
обов`язкового платежу не здійснював,
кредитну заборгованість не погашав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей
конкретних правовідносин початок
перебігу позовної давності
пов`язаний з певними юридичними
фактами та їх оцінкою управомоченою
особою.

Для обчислення позовної
давності застосовуються загальні
положення про обчислення строків, що
містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу
позовної давності пов`язується не
стільки зі строком дії (припинення
дії) договору, як з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає
з моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору
сторін та зміст зазначених правових
норм, вбачається, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов`язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування ними,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція
сформульована у постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року у
справі № 6-116цс13.

Відповідно, звернувшись до суду з
позовом 17.07.2013 року, позивач пропустив
строк позовної давності (3 роки) по
стягненню заборгованості по кредиту,
процентам, комісії, який має
застосовуватися окремо до щомісячних
періодичних платежів, які ОСОБА_1 мав
сплатити до 25.02.2009 року.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якого заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 266 ЦК України
передбачено, що зі спливом позовної
давності вважається, що позовна
давність сплила і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки тощо).

Оскільки при розгляді справи
ОСОБА_1 заявив про застосування
позовної давності, зіславшись на сплив
позовної давності в поданому ним
запереченні проти позову, а також
надавши суду письмову заяву про
застосування позовної давності, та
враховуючи, що позивачем не заявлялося
клопотання про поновлення строку
позовної давності, в задоволені позову
слід відмовити з вказаної підстави.

Керуючись ст. 257, 259, 261, 267 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приват
банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя: А. А. Охтень