Справа № 706/565/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року
м.Христинівка

Христинівський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді:
Орендарчука М.П.

при секретарі:
Пізняк Т.В.

за участі позивачки:
ОСОБА_1

відповідача :
ОСОБА_2

представника третьої особи:
Підліснюк Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Христинівка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
Христинівської РДА про надання
дозволу на виїзд за кордон малолітньої
дитини без згоди батька,-

встановив:
В своїх вимогах
покликається на те, що

-«Я, ОСОБА_1, проживала з ОСОБА_2 без
реєстрації шлюбу з 2008 року і по грудень
2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в нас народився син ОСОБА_4,
який проживає зі мною та знаходиться на
моєму утриманні та вихованні, що
підтверджується довідкою № 123 від 04.04.
2014 року ,виданою Христинівським
виробничим управлінням житлового
-комунального господарства Черкаської
області та свідоцтвом про народження
ОСОБА_4

Починаючи з грудня 2011 року відповідач з
сім'єю не проживає.

Я матеріально утримую та належним
чином піклуюся про здоровя дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

Наш син ОСОБА_5 народився в
Христинівській ЦРЛ недоношеним, був
переведений в Черкаську обласну дитячу
лікарню в відділення патології
новонароджених, де отримував необхідне
реабілітаційне лікування.

В зв'язку із захворюванням проходить
обстеження в спеціалізованій дитячій
лікарні« ОХМАДИТ».

Він часто хворіє застудними
захворюваннями, потребує санаторно -
курортного оздоровлення.

Відповідач сплачує аліменти на
утримання дитини в розмірі по 500 грн.
щомісячно, але не надає іншої
матеріальної допомоги на утримання
дитини (додаткових витрат на утримання
дитини), не інтересується її життям, не
забезпечує її одежею, взуттям, не надає
допомоги на лікування.

Він не бажає бачитись, спілкуватися та
виховувати сина.

Моя матір ОСОБА_6 проживає в м. Пицунда (
Абхазія) АДРЕСА_1 і запрошує мене з
дитиною на відпочинок та оздоровлення.

Я звернулася до відповідача з
проханням надати дозвіл на виїзд
дитині за кордон, але він безпідставно
відмовився його надавати, не пояснюючи
причину.

У 2012 році відповідач надавав мені згоду
на тимчасову поїздку до Російської
Федерації та Абхазії з метою
відпочинку сина ОСОБА_4

Під час перебування дитини в Абхазії, я
матиму можливість оздоровити сина в
морській кліматичній зоні, яка є
надзвичайно сприятливою для дітей
такого віку.

Вважаю відмову відповідача в наданні
дозволу на виїзд дитини за кордон
шкодить інтересам дитини.

Згідно ч. З ст. З13 ЦК України фізична
особа, яка не досягла 16 років, має право
на виїзд за межі України лише за згодою
батьків ( усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, як уповноважені
ними.

Згідно Постанови КМУ від 27.01. 1995 року №
57 « Про затвердження правил
перетинання державного кордону
громадянами України», зазначено, що
виїзд з України громадян, які не
досягли 16- річного віку, в супроводі
одного з батьків або інших осіб,
уповноваженим одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
документів або їх нотаріально
засвідчених копій, зокрема: рішення
суду про надання дозволу на виїзд з
України громадянину, який не досяг 16-
річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «
Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного
кодексу України « батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток».
Згідно ч. 2 ст. 155 Сімейного
кодексу України « батьківські права не
можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини».

Тому вважає, що відповідач
безпідставно не бажає надати дозвіл на
виїзд дитині за кордон. В
судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та пояснила, що вона
запрошувала відповідача до нотаріуса
для оформлення дозволу на виїзд дитини
за кордон у 2011 та 2012 році і відповідач
надавав даний дозвіл, однак в даний час
відповідач відмовляється надати
дозвіл для виїзду за кордон. Також
пояснила, що вона не має наміру
залишитись на постійне проживання з
сином в Абхазії, оскільки має у
власності в м.Христинівка нерухомість
та інше майно, в цьому ж місті мешкає
її син ОСОБА_7. Також за час перебування
у свої матері в Абхазії вона буде мати
можливість тривалий час оздоровлювати
сина, де немає ніяких локальних подій,
які могли б загрожувати їх життю.

В
судове засіданні відповідач позов не
визнав та пояснив що на даний час
складана політична ситуація у
відносинах між Росією та Україною, а
тому просив у задоволенні позову
відмовити.
Представник третьої особи органу опіки
та піклування Христинівської РДА позов
підтримувала та просила позов
задовольнити. Окрім того пояснила, що
між сторонами досить тривалий час
склалися неприязні відносини а дитина
стала заручником даної ситуації.

Дослідивши обставини справи, докази
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково виходячи з наступних
обставин:
Встановлено, що сторони у
справі проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 2008 року і по грудень
2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син
ОСОБА_4, який проживає із позивачкою та
знаходиться на її утриманні та
вихованні.
Починаючи з
грудня 2011 року відповідач з сім'єю не
проживає.
Позивачка матеріально утримую та
належним чином піклуюся про здоровя
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Однак їх син ОСОБА_5
народився в Христинівській ЦРЛ
недоношеним, був переведений в
Черкаську обласну дитячу лікарню в
відділення патології новонароджених,
де отримував необхідне реабілітаційне
лікування.
В зв'язку із
захворюванням проходить обстеження в
спеціалізованій дитячій лікарні«
ОХМАДИТ». Він часто хворіє
застудними захворюваннями, потребує
санаторно - курортного оздоровлення.

Відповідач сплачує аліменти на
утримання дитини в розмірі по 500 грн.
щомісячно, але не надає іншої
матеріальної допомоги на утримання
дитини (додаткових витрат на утримання
дитини), не інтересується її життям, не
забезпечує її одежею, взуттям, не надає
допомоги на лікування.
Матір позивачки - ОСОБА_6 проживає в м.
Пицунда ( Абхазія) АДРЕСА_1 та запрошує
її з дитиною на відпочинок та
оздоровлення.
Відповідач у 2011 та 2012 році нотариально
оформляв дозволу на виїзд дитини за
кордон у 2011 та 2012 році, однак в даний час
відповідач відмовляється надати
дозвіл для виїзду за кордон.
Згідно ст. 141 СК України батьки
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини. Згідно ч.2
ст. 150 СК України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадяни України» від
21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 року № 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31 березня 1995 року №
231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст.4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників. За відсутності згоди
одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМ України № 231 від 31
березня 1995 року, з наступними змінами і
доповненнями, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.
Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМУ
від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

п.18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Крім того, висновком органу опіки та
піклування Христинівської районної
державної адміністрації Черкаської
області від 05.04.2014 року №186/01-01-25 комісія
надано дозвіл на тимчасовий виїзд за
кордон ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі
матері ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до пояснень представника,
висновку Христинівської
райдержадміністрації, як органу опіки
та піклування, між сторонами, а саме,
позивачкою ОСОБА_1 та відповідача
ОСОБА_2, так само як і розгляд справи
про надання дозволу на виїзд за кордон
малолітньої дитини без згоди батька,
виник конфлікт. Однак Сімейний Кодекс
України про надання дозволу на виїзд за
кордон малолітньої дитини без згоди
батька, є способом захисту в тому числі
і дитини, а не способом зведення
рахунків між сторонами.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків, або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки у позивачки є складнощі в
отриманні згоди відповідача на
виїзд дитини за кордон, а також
беручи до уваги той факт, що судом при
розгляді даної справи не встановлено
обмежень чи заборон, які
унеможливлюють виїзд неповнолітньої
дитини за межі України для тимчасового
перебування, суд приходить до висновку
про доцільність задоволення позовних
вимог ОСОБА_1, та надання дозволу на
виїзд малолітньої дитини сина
ОСОБА_2, 15.10.2014 року за кордон без згоди
батька. Тимчасове
перебування дитини позивачки за
кордоном буде виключно в інтересах
самої дитини. Керуючись ст.10,
60,88,-213-215 ЦПК України,ст. 313 ЦК
України,ст.141,150,154,155,157 СК України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в»їзд в Україну громадян
України суд,-

В И Р І
Ш И В:
Позов задовольнити.

Надати дозвіл на
тимчасовий виїзд за кордон малолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з
матір'ю ОСОБА_1 до Російської Федерації
та Абхазії без згоди та супроводу
батька ОСОБА_2 строком із моменту
набрання рішення законної сили і до
15.10.2014 року.
Стягнути із ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 243 грн. судових
витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Христинівський районний суд
Черкаської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя М. П. Орендарчук