АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3090/2014р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 19 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Колісниченка А.Г., Капітан
І.А.

при секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 29 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4,
правонаступниками якого є ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання
спадкового договору, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_6, який діяв в
інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з
позовом в якому зазначив, що ОСОБА_4 на
праві спільної сумісної власності
належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Разом
з ним мешкає його дружина ОСОБА_2 та
донька відповідачка по справі ОСОБА_3
13.04.2013 року між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено спадковий договір, за умовами
якого позивач після смерті передає у
власність відповідачки житловий
будинок, а відповідач зобов'язується
виконувати розпорядження позивача,
визначені договором, а саме: довічно
забезпечувати його харчуванням,
доглядом, одягом, ліками, необхідною
допомогою, підтримувати житловий
будинок у належному стані, після смерті
поховати позивача на цвинтарі у м.
Херсоні. Зазначав, що у момент
підписання позивач договір не читав,
оскільки погано бачить і недобре себе
почував, дружини та інших осіб поряд не
було, нотаріус і відповідач запевнили,
що вказаний договір укладається з
метою забезпечення позивача
необхідним піклуванням, допомогою і
підтримкою, про те, що за вказаним
спадковим договором набувачем є лише
відповідач йому не повідомлялося і
дійсні наміри позивача - залишити у
спадщину житловий будинок усім дітям у
рівних частинах не з'ясовувалися.
Позивач має інших дітей - синів ОСОБА_1
та ОСОБА_3., насправді він бажав
залишити будинок усім дітям. Крім того
зазначав, що з моменту укладання
спадкового договору відповідач
взагалі не виконує взяті на себе
зобов'язання. У зв'язку з наведеним та
посилаючись на ст.ст.1302, 526, 610, 651 ЦК
України просив розірвати спадковий
договір від 13.04.2013 року.

07 вересня 2013 року ОСОБА_4 помер.

Після його смерті із заявою про
прийняття спадщини звернулися дружина
померлого ОСОБА_2, сини - ОСОБА_1, ОСОБА_3

За заявою спадкоємців суд залучив їх до
участі у справі як правонаступників
позивача.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 29 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 подали
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, яких було залучено до участі у
справі як правонаступників після
смерті позивача, не було доведено
належними та допустимими доказами факт
неналежного виконання відповідачкою
обов'язків набувача, покладених на неї
спадковим договором.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13
квітня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
було укладено і нотаріально посвідчено
спадковий договір (Т.1 а.с.5,6), за умовами
якого ОСОБА_4 (відчуджувач) передає
після смерті у власність ОСОБА_3
(набувачу) житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, а
набувач зобов'язується виконувати
розпорядження відчужувача, визначені
даним договором, а саме: довічно
забезпечувати його харчуванням,
доглядом, одягом, ліками, необхідною
допомогою, підтримувати житловий
будинок у належному стані, після смерті
відчужувача поховати його на цвинтарі
в м. Херсоні.

Згідно зі ст.1302 ЦК України за спадковим
договором одна сторона (набувач)
зобов'язується виконувати
розпорядження другої сторони
(відчужувача) і в разі його смерті
набуває право власності на майно
відчужувача.

Згідно із ч.1 ст.1308 ЦК України спадковий
договір може бути розірвано судом на
вимогу відчужувача у разі невиконання
набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Із встановлених судом, в межах наданих
позивачами доказів обставин справи
вбачається, що передаючи у власність
ОСОБА_5 за спадковим договором після
своєї смерті житловий будинок ОСОБА_4
підтвердив дійсність своїх намірів і
те, що договір не носить характеру
фіктивного чи удаваного правочину за
умови виконання набувачем зобов'язань,
встановлених п.6 договору.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
заявлених позивачами вимог і вважає, що
цей висновок відповідає обставинам
справи в межах наданих сторонами і
досліджених в судовому засіданні
доказів та нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини і
на які послався суд в своєму рішенні, і
підтверджується, зокрема, поясненнями
сторін, свідків та письмовими доказами.
Правонаступники позивача стверджуючи,
що відповідачка не виконувала
зобов'язання за договором, не надали на
підтвердження цього належних доказів,
а доводи апеляційної скарги та
позовної заяви зводяться до того, що
позивач уклав оскаржуваний договір під
впливом помилки та не мав наміру
передавати належний йому будинок у
власність одному із спадкоємців.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції оцінюючи встановлені у
справі обставини, на які позивач та
його правонаступники посилалися, як на
підставу для задоволення своїх вимог,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
переоцінки наданих суду доказів і як
такі, що висновки суду не спростовують,
підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 29 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: