Справа № 462/4159/13
Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5607/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - Берези В.І.,
суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за
участю секретаря судового засідання:
Брикайло М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради на рішення Залізничного
районного суду м.Львова від 19 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Львівської міської ради, Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено, визнано за ОСОБА_2 право
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 13,0 кв.м, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_3.

Рішення суду оскаржив відповідач -
Залізнична районної адміністрації
Львівської міської ради. Просить
рішення скасувати, прийняти нове, яким
у позові відмовити.

Обгрунтовує апеляційну скаргу тим, що
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Відповідно до рішення Львівської
міської ради від 05.04.2013 №198 «Про
повноваження відділів приватизації
державного житлового фонду» відділ
приватизації державного житлового
фонду Залізничного району припинив
діяльність шляхом реорганізації через
приєднання до відділу приватизації
державного житлового фонду
Франківського району м.Львова. Суд не
замінив відділ на відділ приватизації
державного житлового фонду
Франківського району.

Так як свідоцтво про право власності
видане 17.11.2004 р. на ім'я гр. ОСОБА_3, то
вона не може вважатися власником
квартири АДРЕСА_2, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1
померла. Вказана квартира не може бути
включена до складу спадщини, оскільки
відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. До
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини.

Заслухавши пояснення представника
апелянта, у відсутності позивача, який
неодноразово викликався у судове
засідання, однак до суду не з`явився,
перевіривши у межах доводів
апеляційної скарги та пред`явлених
позовних вимог законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з розпорядженням голови
Залізничної адміністрації від 17.11.2004
року №1224 спірна квартира була
приватизована на ім'я ОСОБА_3 згідно із
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», на
підставі якого видано свідоцтво про
право власності на квартиру № 19931-3 від
17.11.2004 року /арк.спр. 29/.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_3 не
встигла за життя отримати дане
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру та зареєструвати його
у відповідності до чинного
законодавства.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія
НОМЕР_1 виданого відділом РАЦС
Городоцького районного управління
юстиції Львівської області, ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено
актовий запис №154 /арк. спр. 9/.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її
племінник ОСОБА_2, позивач по справі
/арк. спр. 10, 14/.

Такий, ОСОБА_2, після смерті тітки
звернувся до Другої Львівської
державної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак не
представив правовстановлюючі
документи на спірну квартиру.

Задовольняючи вимоги позивача про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування, суд першої
інстанції зазначив про те, що в інший
спосіб позивач не має можливості
оформити свої спадкові права, відтак,
позов задоволив.

З таким рішенням суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст.1262 ЦК України, у другу
чергу право на спадкування за законом
мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України,
племінники спадкодавця спадкують ту
частину спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов`язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Як видно з матеріалів долученої
приватизаційної справи, в справі
наявна заява наймача ОСОБА_3 до органу
приватизації щодо оформлення за нею
передачі в приватну власність квартири
по АДРЕСА_1 відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду». Заява датована 13
жовтня 2004 року /а.с.83/.

Проте наймач зазначеного житла, ОСОБА_3,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому не встигла
отримати свідоцтво про право власності
на квартиру, що підготовлене органом
приватизації відповідно до
розпорядження голови Залізничної
адміністрації від 17.11.2004 року №1224
/арк..спр. 29/.

Як видно з матеріалів справи, що
підтвердив у суді і представник
апелянта, зазначене розпорядження
голови Залізничної адміністрації від
17.11.2004 року №1224 є чинним.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», передача квартир
(будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина.

Таким чином, наймач звернулась з заявою
до відповідного органу приватизації
житла, орган приватизації підтвердив
право такої на приватизацію, вчасно
розглянувши таку з видачею свідоцтва
про право власності, розпорядження, на
підставі якого видане свідоцтво, є
чинним, а отже в силу ст. 1218 ЦК України
зазначене право спадкодавця на момент
смерті не припинилось, тому
спадкоємець - позивач, який вчасно
звернувся до нотаріальної контори, у
строк, визначений законом, про
прийняття спадщини, правомірно ставить
питання про визнання за ним права
власності на спадкове майно. В інший
спосіб, окрім звернення до суду, такий
позбавлений захистити своє право,
оскільки його тітка у зв`язку зі смертю
не встигла отримати приватизаційні
документи та зареєструвати належне
такій майно.

Оскільки органом приватизації, який
вирішував та вирішив заяву щодо
приватизації спірної квартири був
відділ приватизації державного
житлового фонду Залізничного району,
відповідно і розпорядження та
свідоцтво про право власності на
квартиру видано Залізничною районною
адміністрацією, підстав для заміни
зазначеного відділу на інший з
залученням іншого відповідача у суду
першої інстанції не було.

Враховуючи наведене, оскаржуване
рішення ухвалено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального
закону, відповідає встановленим
обставинам справи, наявним доказам,
підстав для його скасування немає, а
тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 313,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради відхилити.

Рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 19 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскарженою до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца
Ю.Г.