АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/8320/2014 № апеляційного
провадження:22-ц/796/14014/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Морозов М.О.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.

19 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 1 жовтня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 17 серпня 2008 року в
сумі 178003, 75 доларів США, що еквівалентно
до національної валюти України гривні
згідно офіційного курсу НБУ станом на 14
липня 2014 року 2081542 грн. 74 коп., яка
складається з: кредитної
заборгованості в розмірі 127522, 25 доларів
США, що в еквіваленті до національної
валюти України становить 1491221 грн. 47
коп., заборгованості по процентам в
розмірі 38984, 91 доларів США, що в
еквіваленті до національної валюти
України становить 455882 грн. 29 коп., пені
за прострочення сплати кредиту в
розмірі 6889, 56 доларів США, що в
еквіваленті до національної валюти
України становить 80565 грн. 22 коп., пені
за прострочення сплати процентів в
розмірі 4607, 03 доларів США, що в
еквіваленті до національної валюти
України становить 53873 грн. 75 коп.

Вирішено питання щодо стягнення
судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
представник ПАТ «УкрСиббанк» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
про солідарне стягнення
заборгованості скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення про
задоволення позовних вимог, вважаючи,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права, не враховано
всі обставини, що мають значення для
справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
хоча був повідомлений про час та місце
розгляду справи належним чином, про
причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе
слухати справу у відсутність особи, яка
не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у травні 2013 року
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що 17 серпня 2007 року між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_3 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту №0, за умовами
якого останньому банком було надано на
умовах повернення, строковості,
платності, забезпеченості та цільового
використання грошові кошти як кредит в
сумі 155277 доларів США на строк до 17
серпня 2017 року зі сплатою процентів за
користування кредитними коштами із
розрахунку 13, 20 % річних, і відповідно до
умов кредитного договору погашення
кредиту та процентів повинно
відбуватись щомісячно ануїтентними
платежами у розмірі 2340 доларів США.

В забезпечення своєчасного виконання
зобов'язань ОСОБА_3 був укладений між
банком і ОСОБА_4 договір поруки №134273
від 17.08.2007 р., відповідно до якого
остання на добровільних засадах взяла
на себе зобов'язання перед банком
відповідати солідарно за
зобов'язаннями ОСОБА_3 по умовах
договору про надання споживчого
кредиту в повному обсязі.

Зазначив, що виконав свої зобов'язання
у відповідності до умов договору і
надав останньому обумовлений
договором кредит, але він не здійснив
платежів у відповідності до графіку
погашення кредитної заборгованості, й
порушивши умови договору, не повертає
платежі з погашення суми кредиту та
нарахованих відсотків.

У зв'язку із неналежним виконанням
взятих на себе зобов'язань, станом на 17
травня 2013 року виникла заборгованість.

В ході розгляду справи представники
позивача позовні вимоги неодноразово
збільшували і в остаточній редакції
просили стягнути з відповідачів
солідарно на користь позивача суму
боргу в розмірі 178003, 75 доларів США, що за
курсом НБУ дорівнює 2081542, 74 грн., з яких:
заборгованість по кредиту 127522, 25
доларів США., що за курсом НБУ складає
1491221, 47 грн., заборгованість по
процентам 38984, 91 доларів США, що за
курсом НБУ складає 455882, 29 грн., пеня за
несплачений кредит 6889, 56 доларів США.,
що за курсом НБУ складає 80565, 22 грн., пеня
за несплачені проценти 4607, 03 доларів
США, що за курсом НБУ складає 53873, 75 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17
серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», і ОСОБА_3 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№0, за умовами якого ОСОБА_3 банком
було надано на умовах повернення,
строковості, платності, забезпеченості
та цільового використання грошові
кошти як кредит в сумі 155277 доларів США,
що еквівалентно 784148 грн. 85 коп. за
курсом Національного банку України на
день укладення цього договору, на строк
до 17 серпня 2017 року зі сплатою
процентів за користування кредитними
коштами із розрахунку 13, 20 % річних,

В забезпечення своєчасного виконання
зобов'язань ОСОБА_3 був укладений між
банком і ОСОБА_4 договір поруки №134273
від 17 серпня 2007 року, відповідно до
якого остання на добровільних засадах
взяла на себе зобов'язання перед банком
відповідати солідарно за
зобов'язаннями ОСОБА_3 по договору про
надання споживчого кредиту в повному
обсязі.

Судом встановлено, що у зв'язку з
неналежним виконанням умов кредитного
договору №0 від 17 серпня 2007 року,
станом на 14 серпня 2014 року у
позичальника перед банком виникла
заборгованість в розмірі 178003, 75 доларів
США, що за курсом НБУ дорівнює 2081542, 74
грн., з яких: заборгованість по кредиту
127522, 25 доларів США., що за курсом НБУ
складає 1491221, 47 грн., заборгованість по
процентам 38984, 91 доларів США, що за
курсом НБУ складає 455882, 29 грн., пеня за
несплачений кредит 6889, 56 доларів США.,
що за курсом НБУ складає 80565, 22 грн., пеня
за несплачені проценти 4607, 03 доларів
США, що за курсом НБУ складає 53873, 75 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України.
Одностороння відмова від зобов'язань
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути частину позики частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 належним чином не виконувалися
взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із
чим виникла заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що між кредитором та
позичальником укладено додаткову
угоду до кредитного договору, за якою
збільшився обсяг відповідальності
поручителя без належного про це
повідомлення, внаслідок чого договір
поруки припинився.

Судом першої інстанції встановлено, що
відсоткова ставка за користування
кредитними коштами була збільшена, що
підтверджується довідкою-розрахунком
заборгованості позичальника по
процентам за кредитним договором,
наданим банком до суду на
підтвердження своїх позовних вимог, - з
13, 2 % річних до 26, 4 % річних, що
нараховувались на прострочену
заборгованість за кредитним договором,
без ознайомлення поручителя з цим.

Відповідно до п.8.1 кредитного договору
у випадку порушення зобов'язання
позичальником в частині несплати
чергового ануїтетного платежу в
установлений день сплати такого
платежу чи сплати у розмірі, меншому,
ніж передбачено цим договором на
прострочену суму заборгованості по
основному боргу банк нараховує
підвищені проценти в розмірі діючої
процентної ставки на момент виникнення
такої простроченої заборгованості по
основному боргу, збільшеної на 0 %.

Відповідно до п.10.2 кредитного договору
банк може змінити розмір процентної
ставки в сторону збільшення у разі,
зокрема, порушення позичальником,
тобто неналежного виконання умов цього
договору (підпункт «а» пункту 10.2
кредитного договору).

Додатковою угодою №1 до кредитного
договору від 17.08.2007 р., укладеного між
банком та позичальником, сторони
погодили внести доповнення в п.10.2
кредитного договору та передбачили, що
у випадку виникнення обставин,
передбачених п.10.2 кредитного договору,
процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлюється у
розмірі подвійної процентної ставки,
що діє відповідно до п. 1.3. договору (13, 2 %
річних). Інші умови договору є дійсними
та обов'язковими для сторін (т.1.а.с.
110-115).

Таким чином, змінено умови основного
зобов'язання, внаслідок чого
збільшився обсяг відповідальності
поручителя внаслідок збільшення
відсоткової ставки за користування
кредитними коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 30
березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» судам
роз'яснено, що обсяг зобов'язання
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте, якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Як вбачається з п.2.1 договору поруки,
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що
додаткова угода № 1 до договору про
надання споживчого кредиту №0
ОСОБА_3 була одночасно підписана з
основним договором 17 серпня 2007 року,
тобто під час укладання основного
договору №0 від 17 серпня 2007 року і
є його невід'ємною частиною, в той же
день було укладено і договір поруки, що
свідчить про обізнаність відповідачки
про додаткову угоду, оскільки судом
встановлено, що додаткової угоди до
договору поруки між поручителем та
банком не укладалося, будь-яких
посилань на додаткову угоду № 1 до
кредитного договору про надання
споживчого кредиту №0 ОСОБА_3 від
17 серпня 2007 року договір поруки не
містить. Договір поруки не містить
також і інформації про те, що у
майбутньому зміни основного
зобов'язання можуть здійснюватися без
повідомлення поручителя.

Також колегія суддів не може
погодитись і з доводами апеляційної
скарги, що даними змінами до кредитного
договору не збільшувався обсяг
відповідальності поручителя, оскільки
ці доводи спростовуються матеріалами
справи. Як вбачається зі змісту
додаткової угоди №1 до кредитного
договору від 17.08.2007 р., укладеного між
банком та позичальником, сторони
погодили внести доповнення в п.10.2
кредитного договору та передбачили, що
у випадку виникнення обставин,
передбачених п.10.2 кредитного договору,
процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлюється у
розмірі подвійної процентної ставки,
що діє відповідно до п. 1.3. договору (13, 2 %
річних), в той час, як за умовами
основного договору, п.8.1 передбачено, що
у випадку порушення зобов'язання
позичальником в частині несплати
чергового ануїтетного платежу в
установлений день сплати такого
платежу чи сплати у розмірі, меншому,
ніж передбачено цим договором на
прострочену суму заборгованості по
основному боргу банк нараховує
підвищені проценти в розмірі діючої
процентної ставки на момент виникнення
такої простроченої заборгованості по
основному боргу, збільшеної на 0 %.

Відповідно до підпункту «а» п.10.2
кредитного договору банк може змінити
розмір процентної ставки в сторону
збільшення у разі, зокрема, порушення
позичальником, тобто неналежного
виконання умов цього договору, проте,
за умовами договору поруки такі зміни
мають відбуватися за попередньою
згодою поручителя ( п. 2.1 договору
поруки).

Судом також встановлено, що лист про
зміну умов кредитного договору
поручителю банком не направлявся,
згоди на нові умови договору поруки,
пов'язані зі збільшенням обсягу
відповідальності поручителя, ОСОБА_4 не
надавала.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
припинення договору поруки та
правильно відмовив у задоволенні
позову в частині стягнення суми
заборгованості з поручителя ОСОБА_4

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 1 жовтня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді