________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2-зз/520/83/14
УХВАЛА

26.11.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого – судді Куриленко О.М.

за участю секретаря – Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі клопотання
відповідача ОСОБА_1 про скасування
заходів забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014 року відповідач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою, в якій
просить суд залучити у якості третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору ОСОБА_4 та скасувати
заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою Київського
районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року
по справі № 520/15786/13-ц, шляхом скасування
арешту з нерухомого майна -
трьохкімнатної квартири під номером
дев’ять, розташованої у місті Одеса по
вулиці Академіка Вільямса, у будинку
під номером вісімдесят один та
належить ОСОБА_1.

В своїй заяві посилається на те, що
ухвалою судді Київського районного
суду м. Одеси від 06.02.2014 року було
накладено арешт на квартиру № 9,
розташовану у місті Одеса по вулиці
Академіка Вільямса, у будинку під № 81.

Заявник стверджує, що 03 грудня 2013 року
між нею та ОСОБА_4 було укладено Договір
позики, в забезпечення умов якого нею
було передано в іпотеку вищевказану
квартиру.

Таким чином заявник вважає, що ОСОБА_4,
як іпотекодержатель, в першу чергу має
право задовольнити свої вимоги за
рахунок предмету іпотеки, тому на її
думку на зазначене майно не може бути
накладений арешт в межах розгляду
даної цивільної справи.

Вищевказане і стало підставою для
звернення до суду з даною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового засідання
сповіщені належним чином у порядку
ст.74,76,77 ЦПК України.

Сторони по справі у судове засідання
не з’явились, про час, дату та місце
розгляду справи сповіщались належним
чином, їх неявка не перешкоджає
розгляду даного клопотання.

Вирішуючи дане питання, суд бере до
уваги, що ОСОБА_1 кореспонденції за
адресою реєстрації не отримує, до суду
не з’являється, долею своєї заяви не
цікавиться.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 154 ЦПК
України заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані судом, який
розглядає справу. Питання про
скасування заходів забезпечення
позову вирішується в судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь в справі. Неявка цих осіб
не перешкоджає розгляду питання про
скасування заходів забезпечення
позову.

Вирішуючи питання розгляду даної заяви
та повідомлення сторін про час та місце
судового розгляду, суд бере до уваги
вимоги ч.4 зазначеної статті, за якою
заява про скасування заходів
забезпечення позову повинна бути
розглянута протягом двох днів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що в задоволенні клопотання
відповідача слід відмовити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що в провадженні
Київського районного суду м. Одеси
перебувала цивільна справа № 520/15786/13-ц
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Під час розгляду справи ухвалою суду
від 06.02.2014 року було вжито заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1.

В подальшому заочним рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
15.04.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 було
задоволено, стягнуто з ОСОБА_3
ідентифікаційний код НОМЕР_1 та ОСОБА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь
ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3
суму боргу за договором позики від
01.09.2010 року у розмірі 60 000 (шістдесят
тисяч) дол. США, що за курсом НБУ на день
ухвалення рішення (100 дол. США = 1297,7090
гривень) становило 778 625 (сімсот
сімдесят вісім тисяч шістсот двадцять
п’ять) гривень, 40 копійок, а також
судові витрати у розмірі 3 441 (три
тисячі чотириста сорок одна) гривень.

Вищевказане рішення в законному
порядку оскаржене не було, а від так
набрало законної сили, що відповідає
вимогам ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до ухваленням
судом рішення, якщо рішення в справі
може вплинути на їх права або
обов’язки щодо однієї із сторін. Треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, можуть бути
залучені до участі в справі також за
клопотанням сторін, інших осіб, які
беруть участь у справі. Якщо суд при
прийнятті позовної заяви, здійсненні
провадження у справі до судового
розгляду або під час судового розгляду
справи встановить, що судове рішення
може вплинути на права та обов’язки
осіб, які не є стороною у справі, суд
залучає таких осіб до участі в справі
як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

З урахуванням того, що розгляд справи
закінчено та по справі ухвалено
рішення, суд на даній стадії
позбавлений права залучати до участі у
справі третю особу, у зв’язку з чим
клопотання відповідача в даній частині
задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог, щодо скасування
заходів забезпечення позову суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Забезпечення позову – це заходи
цивільного процесуального припинення
дій, які можуть утруднити виконання
майбутнього рішення суду чи зробити
його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову як
арешт суд захищає законні інтереси
позивача на той випадок, коли
відповідач буде діяти недобросовісно
або коли неприйняття заходів може
призвести до невиконання судового
рішення.

Заходи забезпечення позову носять
тимчасовий характер і зберігають свою
дію до фактичного виконання рішення
суду, яким закінчується вирішення
спору по суті.

Отже, накладання арешту – забезпечення
позовних вимог позивача по справі не
носять дискримінаційного характеру по
відношенню до відповідача по справі.

Застосування арешту здійснюється в
рамках дискреційних повноважень суду і
на основі принципів змагальності та
процесуального рівноправ’я сторін.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 10 постанови від 22 грудня 2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті.

Одже, з урахуванням ціни позову (60 000
дол. США), суд правомірно вжив заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на вищевказану квартиру.

При винесенні ухвали суд бере до уваги,
що рішення не виконано і не втратило
своєї законної сили.

Судове рішення (постанова, ухвала) – це
акт судової влади, що здійснює захист
порушених або оскаржених прав громадян
і організацій шляхом підтвердження
наявності або відсутності
правовідносин і розпорядженням
відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення
(постанову) випливає не з рішення
(постанови) суду як такого, а із санкцій,
передбачених нормами права, що були
застосовані судом. Навіть у тих
випадках, коли закон передбачає
відповідальність за невиконання
рішень, ця відповідальність має на меті
примусити зобов'язану рішенням суду
особу виконати розпорядження норми, що
застосував суд.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції
України «Судові рішення ухвалюються
іменем України і є обов’язковими до
виконання на всій території України».
Серед основних засад судочинства в
Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129
Конституції України, є
«обов’язковість рішень суду».

Ч.1 ст.14 ЦПК України закріпила – «Судові
рішення, що набрали законної сили,
обов’язкові для всіх органів
державних влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов’язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами».

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій
України» судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
об'єднаннями громадян та іншими
організаціями, громадянами та
юридичними особами на всій території
України. Обов'язковість урахування
(преюдиціальність) судових рішень для
інших судів, органів прокуратури,
слідства, дізнання визначається
процесуальним законом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог. Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Однак, ОСОБА_4, інтереси якого як
іпотекодержателя, захищає ОСОБА_1,
зазначену особу на це не
уповноважував.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що клопотання відповідача ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову є безпідставним, а від так
задоволеню не підялгає в повному
обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача
ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
–відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Київський районний суд м. Одеси
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

Ку
риленко О. М.