АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2738/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Добриднюк Н.О. Доповідач в апеляційній
інстанції Вініченко Б. Б. УХВАЛА
13 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоВініченка Б.
Б.суддівБондаренка С. І. , Дмитренка М. І.
при секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
на ухвалу Лисянського районного суду
Черкаської області від 24 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Київенерго» про захист прав
в с т а н о в и л а :
У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним позовом, мотивуючи
його тим, що є власником квартири
07 грудня 2013 року працівниками СВП
«Київські електричні мережі» РЕМ
«Східний» ПАТ «Київенерго» складено
підключення електроустановок до
електричної мережі поза розрахунковим
засобом обліку, з порушенням схеми
Протоколом № 206 від 20 січня та
протоколом № 223 від 20 березня 2014 року
встановлено, що споживач при
користуванні електричною енергією у
квартирі за вищевказаною адресою
порушив ПКЕЕН та нараховано до сплати
за недораховану спожиту
електроенергію за період з 08 грудня 2010
року по 07 грудня 2013 року в сумі 22 288,14
Вважаючи, що вищезазначений акт про
порушення та протокол №223 від 20 березня
2014 року є незаконними, просив суд
визнати незаконними дії представників
СВП «Київські електричні мережі» РЕМ
«Східний» ПАТ «Київенерго» по
складанню акту про порушення від 07
незаконним та скасувати рішення ПАТ
«Київенернго», які зазначені в
протоколі № 206 від 20 січня 2014 року та
протоколі № 223 від 20 березня 2014 року
засідання комісії по розгляду акта про
Ухвалою Лисянського районного суду
Черкаської області від 31 березня 2014
року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Лисянського райнного суду
Черкаської області від 24 вересня 2014
року в клопотанні представника ПАТ
«Київенерго» про передачу справи для
розгляду в Печерський районний суд м.
Не погоджуючись із вищевказаною
ухвалою суду першої інстанції,
представник ПАТ «Київенерго» подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вищевказану ухвалу, як
постановлену з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову, якою задовольнити
клопотання представника відповідача
про передачу справи до Печерського
районного суду м. Києва за підсудністю.
Дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення
виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, змінює
або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.
Постановляючи ухвалу про відмову у
задоволенні клопотання представника
ПАТ «Київенерго» про передачу справи
за підсудністю, районний суд зазначив,
що спірні правовідносини відносяться
до сфери дії ЗУ «Про захист прав
споживачів», в зв'язку з чим позов може
бути пред'явлений також за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
Колегія судді погоджується з таким
висновком районного суду, оскільки
спірні правовідносини склалися у сфері
використання споживачем електричної
енергії для власних потреб на підставі
договору про її продаж та купівлю та
регулюються ЗУ «Про захист прав
Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
Згідно з п. 3 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених Постановою КМ України
від 26 липня 1999 № 1357, споживання
електричної енергії здійснюється на
підставі договору про користування
електричною енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією
(додаток 1) і укладається на три роки.
Відповідно до наявного у матеріалах
грудня 2013 року (а.с. 6) та додатків до
нього, протоколу № 206 від 20 січня 2014
року (а.с. 13) та протоколу № 223 від 20
березня 2014 року (а.с. 14), ОСОБА_6 є
споживачем електричної енергії у
квартирі за адресою АДРЕСА_1.
Предметом даного спору є правомірність
складання працівниками СВП «Київські
електричні мережі» РЕМ «Східний» ПАТ
«Київенерго» акта про порушення ЗУ
«Про електроенергію», Правил
користування електричною енергією,
шляхом самовільного підключення
електроустановок до електричної
мережі поза розрахунковим засобом
обліку з порушенням схеми обліку.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 12
квітня 1996 року №5 "Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів" споживачем,
права якого захищаються на підставі ЗУ
«Про захист прав споживачів», є лише
громадянин (фізична особа), котрий
придбаває, замовляє, використовує або
має намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. Закон регулює відносини
споживача з підприємством, установою,
громадянином-підприємцем, які
виготовляють та продають товари,
виконують роботи і надають послуги,
незалежно від форм власності та
організаційних форм підприємництва.
Таким чином, спірні правовідносини
склалися у сфері використання
споживачем електричної енергії для
власних потреб на підставі договору
про її продаж та купівлю та регулюються
ЗУ «Про захист прав споживачів».
Цивільно-процесуальним законодавством
України встановлена можливість
позивача обирати між декількома
судами, що компетентні розглядати
справи щодо захисту їх законних прав,
свобод та інтересів.
Згідно з ч.5 ст.110 ЦПК України позови про
захист прав споживачів можуть
пред'являтися також за зареєстрованим
місцем проживання чи перебування
споживача або за місцем заподіяння
шкоди чи виконання договору.
Із зазначеної норми слідує, що як місце
перебування так і місце проживання
повинно бути зареєстровано, а
підсудність визначається саме
відповідно до реєстрації.
Правовою підставою для визначення
підсудності справи суду є
зареєстроване в установленому порядку
місце проживання чи перебування
Як вбачається з паспорту позивача
ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 останні й
зареєстрований з 26 жовтня 1999 року у с.
Бужанка Лисянського району Черкаської
Оскільки позивачем по справі є фізична
особа, ОСОБА_6, який зареєстрований та
проживає у Лисянському районі
Черкаської області, а суть спору
виникає із ЗУ «Про захист прав
споживачів», тому колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про підсудність
справи Лисянському районному суду
Черкаської області, оскільки позивач
відповідно до вимог чинного
законодавства, а саме норм ч. 5 ст. 110 ЦПК
України мав право звертатись до суду за
своїм місцем проживання.
Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що
постановляючи ухвалу про відмову у
задоволенні клопотання представника
відповідача про передачу справи за
підсудністю до Печерського районного
суду м. Києва, суд не порушив норми
Цивільного процесуального кодексу, а
тому ухвала має бути залишена без змін.
Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, п.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -
Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«Київенерго» - відхилити.
Ухвалу Лисянського районного суду
Черкаської області від 24 вересня 2014
року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :