РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року З А О
Ч Н Е !!!

Київський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді
Нев'ядомського Д.В.

при секретарі
Ю.С.Косаригіної

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , Третя особа: Реєстраційна
служба Харківського міського
управління юстиції про визнання права
властності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою в якій просив визнати за ним
право приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1; скасувати рішення про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; зобов'язати
Реєстраційну службу Харківського
міського управління юстиції (Україна,
м. Харків, вулиця Короленка, 16) внести до
Державного реєстру прав запис про
скасування державної реєстрації на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

В процесі розгляду справи позивач
подав заяву про залишення без розгляду
вимог про скасування рішення про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та
зобов'язання Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції (Україна, м. Харків, вулиця
Короленка, 16) внести до Державного
реєстру прав запис про скасування
державної реєстрації на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та остаточно просив
лише визнати право власності на спірну
квартиру.

Свої позовні вимоги позивач,
посилаючись на 317, 396, 393 ЦК України,
мотивував тим, що договір на підставі
якого він відчужив квартиру визнаний
недійсним, судове рішення про визнання
договору недійсним набуло законної
сили, однак іншим шляхом відновити своє
право власності позивач не має,
оскільки визнання договору недійсним
не тягне автоматичного відновлення
попереднього запису щодо власника
квартири в державному реєстрі прав на
нерухомість відновлення, тому він
позбавлений в повній мірі
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити. Відповідач
до суду не з'явилася, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
судовою повісткою, про причини неявки
суд не повідомила. Третя особа в судове
засідання з'явилася та просила винести
рішення відповідно до діючого
законодавства.

Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними , суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів , якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

За згодою позивача суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідача і ухвалити
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Судом встановлені наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Між позивачем та відповідачем 10
листопада 2006 року був укладений
договір дарування квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 23 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 11 березня 2014
року, позов задоволено. Визнано
недійсним спірний договір дарування
квартири, укладений 10 жовтня 2006 року,
посвідчений державним нотаріусом
Одинадцятої Харківської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4,
реєстровий № 4-257.

Згідно із ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 березня 2014 року у відкритті
касаційного провадження на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 23 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 11 березня 2014 року було відмовлено
через те, що доводи касаційної скарги,
додані до неї матеріали, зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування
матеріального права при їх ухваленні.

Суд приходить до висновку, що між
сторонами по справі склалися цивільні
правовідносини щодо захисту права
власності шляхом визнання права
власності за стороною договору, який
визнаний судом недійсним.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якого приєдналася Україна 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь - які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321
Цивільного кодексу України)

Згідно зі ст.316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Згідно з
ч.7 ст.319 Цивільного кодексу України
діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадку і
в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і порядку, встановлених
законом.

Відповідно до положень ст. 396 ЦК
України, ч. 1 ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги законні
обґрунтовані та підлягають
задоволенню позовних вимог.

Керуючись положеннями ст.ст. 41, 124
Конституції України, ст. 6 Закону
України "Про судоустрій України", ст. 1
«Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950
року», ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383,391, 3961
Цивільного кодексу, ст.ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 218, 224 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (по батькові
відсутнє) задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього
протягом 10 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.1 ст.294 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву
про апеляційне оскарження не було
подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 цього Кодексу,
рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Д.В. Нев'ядомський