АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2922/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бондаренко С. І. УХВАЛА
20 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоБондаренка С.
І.суддівНовікова О. М. , Дмитренка М. І.
при секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 16 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 ,
третя особа приватний нотаріус
Уманського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 про визнання заповіту
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до Уманської міської
ради, третя особа приватний нотаріус
Уманського міського нотаріального
округу - ОСОБА_9, про визнання заповіту
недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що ОСОБА_6 разом із своєю матір'ю
ОСОБА_10, братом ОСОБА_11, вітчимом
ОСОБА_12, на протязі часу з грудня 1967
року до березня 1974 року постійно
проживала однією сім'єю в місті Умань
Черкаської області в частині будинку,
3/5 частини будинку в якому проживала
ОСОБА_6 із сім'єю належала вітчиму
ОСОБА_12 на підставі рішення Уманського
міськрайонного суду від 27 жовтня 1967
1974 року ОСОБА_6 виїхала на проживання до
Російської Федерації, де проживає на
Кожного року, з 1967 року по 2012 рік в
літній період з червня по вересень вона
проживала в місті Умані в будинку разом
з матір'ю та вітчимом, за свої власні
кошти проводила реконструкцію та
капітальний ремонт будинку, внаслідок
чого його вартість суттєво зросла і
згідно даних технічного паспорту на
будинок, станом на 16 червня 2013 року
становить 149 545 гривень.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_12 вбив матір
ОСОБА_6- ОСОБА_10 Постановою Уманського
міськрайонного суду від 29 листопада 2012
року його визнано судом неосудним і у
суспільно-небеспечного діяння
передбаченого частиною 1 статті 115 КК
України в стані неосудності, до нього
застосовано примусові заходи
медичного характеру. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
Після смерті ОСОБА_10 та вітчима -
ОСОБА_12 позивач фактично прийняла
спадщину - 3/5 частини житлового будинку
по АДРЕСА_1 та присадибну земельну
ділянку з господарськими спорудами.
Нею проведені ремонтні роботи, догляд
за будинком та господарськими
спорудами, сплачуються кошти за
комунальні послуги. На час своєї
відсутності в місті Умані,ОСОБА_6
укладено договір оренди 3/5 частини
будинку, на підставі якого в будинку
проживає наймач з сім'єю.
У відповідності до статей 1220-1223 ЦК
України, ОСОБА_6 являється спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
матері ОСОБА_10 та спадкоємцем
четвертої черги після смерті вітчима
Спадкоємці попередніх черг
спадкування після смерті ОСОБА_10 та
У зв'язку з зазначеним ОСОБА_6 має право
на спадкування за законом на 3/5 частин
житлового будинку з господарськими
спорудами,розташованими по АДРЕСА_1.
З метою оформлення свого права на
спадщину 17 червня 2013 року ОСОБА_6
звернулася із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_12 до
приватного нотаріуса Уманського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
яка повідомила позивача, що ОСОБА_12
перед смертю заповів усе своє майно
третім особам прізвище яких позивачу
на даний час не відомі.
ОСОБА_6 письмово своєю заявою від
24 червня 2013 року повідомила нотаріуса
ОСОБА_9 про наявність психічного
захворювання у спадкодавця ОСОБА_12 на
час складання заповіту, оскільки
ОСОБА_12 згідно з висновком
судово-психіатричної експертизи №715
від 08 листопада 2012 року визнаний
неосудним і на час складання заповіту 12
грудня 2012 року він не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними, а тому не мав цивільної
дієздатності та не мав права на
В зв'язку з чим позивач просила визнати
недійсним заповіт від 12 грудня 2012 року
Ухвалою суду занесеною до протоколу
судового засідання від 26 листопада 2013
року проведено заміну неналежного
відповідача - Уманську міську раду на
належних відповідачів - ОСОБА_7, ОСОБА_8.
Рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 16 жовтня 2014 року, в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
скасувати рішення міськрайонного суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, колегія суддів,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції правомірно
виходив з того, що позивач не є особою
права якої порушені укладеним
заповітом, а тому не може його
оспорювати.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_12. (а.с.5)

За життя ОСОБА_12 20 грудня 2012 року склав
заповіт, яким усе своє майно, де б воно
не було і з чого б воно не складалось, і
взагалі все те, що на день його смерті
буде йому належати і на що він за
законом матиме право, заповів у рівних
частках (по1/2 частині кожному) ОСОБА_7,
ОСОБА_8.

Відповідно до ст..15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

З зазначених норм слідує, що для
звернення до суду, особа має довести
перше, що вона має відповідне право, яке
порушене.

В даній справі, для звернення до суду з
зазначеним позовом, позивач повинна
довести, що вона є спадкоємцем, а тому
її відповідне право порушене.

Звертаючись до суду, в позовній заяві
позивач зазначила, що є спадкоємцем
четвертої черги після смерті ОСОБА_12

Згідно частини 1 ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сімю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Як зазначила сама позивач в позовній
заяві, вона у 1974 році виїхала на
проживання до Російської Федерації, де
проживає по даний час.

Таким чином, позивач не проживала з
ОСОБА_12, не була пов'язана спільним
побутом та не мала взаємних прав та
обов'язків, а періодичне тимчасове
проживання в будинку не підпадає під
поняття проживання однією сім'єю.

Тому оспорюваним заповітом право
позивача не було порушено, оскільки
позивач не довела, що вона є
спадкоємцем померлого ОСОБА_12

Посилання апелянта на те, що вона має
право на спадкування після смерті
матері вбитої ОСОБА_12 , в тому числі 3/5
частини будинку по АДРЕСА_1 , є
необґрунтованим, оскільки апелянт сама
зазначає про те, що вказана частина
будинку належала ОСОБА_12 на підставі
рішення Уманського міськрайонного
суду від 27.10.1967 року.

За таких обставин, колегія суддів, не
вбачає підстав для зміни чи скасування
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308,313, 314,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 16 жовтня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :