Справа № 369/8106/13 Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/4296/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Л.А.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво - Святошинського районного суду
Київської області від 26 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», фізична особа підприємець
ОСОБА_3, третя особа: Інспекція з питань
захисту прав споживачів у м. Києві про
встановлення факту, розірвання
кредитного договору, договору про
надання послуг та зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаною позовною заявою до ПАТ
«ОТП Банк», фізична особа підприємець
ОСОБА_3, третя особа: Інспекція з питань
захисту прав споживачів у м. Києві про
встановлення факту, розірвання
кредитного договору, договору про
надання послуг та зобов'язання вчинити
дії.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилався на те, що між
ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ від 16 травня 2013 року. Даний
кредитний договір укладено з метою
придбання та встановлення метало -
пластикових вікон.

З метою придбання та встановлення
вищевказаної продукції позивачем
також було укладено договір «Про
виготовлення та доставку
метало-пластикових конструкцій» від 6
травня 2013 року з ФОП «ОСОБА_3».

Позивач вказував, що ОСОБА_3 особисто
надав роз'яснення споживачу, що
вартість вищевказаної продукції
складає 12 000 грн., та саме він
запропонував останньому укласти
споживчий кредит для придбання даної
продукції, однак вказаний кредитний
договір був укладений без надання
споживачу письмових роз'яснень.

ОСОБА_2 також зазначав, що після
детального ознайомлення зі змістом та
наслідками вже укладених договорів
йому стало відомо, що остаточна
вартість вже замовленої продукції
складає 20 422 грн.

Зважаючи на вищевикладене та уточнивши
свої позовні вимоги, позивач просив суд
розірвати договір про надання
споживчого кредиту № від 16
травня 2013 року укладений між ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_2

Зобов'язати ФОП «ОСОБА_3» повернути
кошти у сумі 20 422 грн. 25 коп. в ПАТ «ОТП
Банк», які він отримав відповідно до
договору про надання споживчого
кредиту № , укладеного між ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_2

Розірвати договір «На виготовлення та
доставку метало-пластикових
конструкцій» від 16 травня 2013 року
заключний між ФОП «ОСОБА_3» та ОСОБА_2

Встановити факт розірвання кредитного
договору № від 16 травня 2013 року,
укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП
Банк» з моменту (дата 24.05.2013 року)
пред'явлення позивачем письмового
повідомлення про відкликання згоди на
укладення кредитного договору.

Також, позивач просив встановити факт
неотримання коштів, згідно кредитного
договору № від 16 травня 2013 року.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 26
листопада 2013 року в задоволені позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № від 16
травня 2013 року. Розмір кредиту
становить 20 422 грн. 25 коп. Предметом
даного кредитного договору було
придбання та встановлення
метало-пластикових вікон позивачем у
продавця фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

Відповідно до п. 1.2.3 данного договору
банк перераховує кошти продавцю
протягом 3 робочих днів з дати
отримання банком оригіналу свого
примірника даного договору.

З метою придбання та встановлення
даної продукції, позивачем було
укладено договір про виготовлення та
доставку метало-пластикових
конструкцій» від 16 травня 2013 року з ФОП
«ОСОБА_3».

Зі змісту вказаного договору
вбачається, що ціна договору складала 20
422 грн.

Згідно ст. 21 Закону України «Про захист
прав споживачів» крім інших випадків
порушень прав споживачів, які можуть
бути встановлені та доведені виходячи
з відповідних положень законодавства у
сфері захисту прав споживачів,
вважається, що для цілей застосування
цього Закону та пов'язаного з ним
законодавства про захист прав
споживачів права споживача вважаються
в будь-якому разі порушеними, якщо: при
реалізації продукції будь-яким чином
порушується право споживача на свободу
вибору продукції, при реалізації
продукції будь-яким чином порушується
свобода волевиявлення споживача та/або
висловлене ним волевиявлення, при
наданні послуги, від якої споживач не
може відмовитись, а одержати може лише
в одного виконавця, виконавець нав'язує
такі умови одержання послуги, які
ставлять споживача у нерівне становище
порівняно з іншими споживачами та/або
виконавцями, не надають споживачеві
однакових гарантій відшкодування
шкоди, завданої невиконанням
(неналежним виконанням) сторонами умов
договору, порушується принцип рівності
сторін договору, учасником якого є
споживач, будь-яким чином (крім
випадків, передбачених законом)
обмежується право споживача на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про відповідну продукцію.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 ЦПК
України, частина перша якої передбачає,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню, а
відповідно до частини третьої -
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2,
оскільки останній в порушення вимог
положень ст. 60 ЦПК України, не надав
належних та допустимих доказів на
підтвердження неправомірних дій з
боку відповідача під час укладання
спірних договорів.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
апелянтом не надано суду належних,
допустимих доказів на підтвердження
тих обставин, які на думку апелянта є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про задоволення заявлених
позовних вимог.

Порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, колегією суддів
також не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
не спростовують висновків суду,
викладених у рішенні.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального, а
підстав, передбачених ст. 309 ЦПК
України, для скасування рішення суду та
ухвалення нового немає, колегія суддів
відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
залишає рішення суду першої інстанції
без змін.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 26
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: