Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/2059/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Борисюка Р.М., Матюшенка І.В.,

з участю секретаря судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Нове
Життя" про виділення із складу пайового
фонду майна натурі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 07 жовтня 2014
року, -

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
уточнень від 08.05.2014 року та 23.06.2014 року
(а.с. 35-36, 61-62), остаточно просив
зобов'язати відповідача виділити йому
корови та молодняк великої рогатої
худоби в кількості та вагою, що
підлягала розпаюванню між
співвласниками станом на 01.04.2001 року, на
загальну суму 15063 грн. В обґрунтування
позову вказав, що є власником майнового
паю члена колективного
сільськогосподарського підприємства
«Нове життя» (далі КСП), бажає отримати
майно в натурі відповідно до йому
належної частки, проте
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю «Нове
Життя» (далі СТОВ) перешкоджає в
реалізації його права на власність.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 07 жовтня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити; винести
окрему ухвалу з направленням
відповідним органам для вжиття заходів
щодо усунення причин та умов порушення
відповідачем Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»; притягнути
відповідача та його представника до
відповідальності за невиконання ухвал
суду першої інстанції від 23.06.2014 року та
17.07.2014 року. На його думку, суд залишив
без реагування ненадання
представником відповідідача
витребуваних документів щодо
розпаювання КСП, які стосуються
предмету спору; висновок суду, що ним не
дотриманий порядок виділення майна є
безпідставним, оскільки враховуючи
припинення членства у зв'язку з
реорганізацією КСП, законодавством не
передбачено обов'язку співвласника
звертатись із заявою до
правонаступника про виділення майна,
що належало йому від попередника. Отже
вважає, що звернення (усне чи письмове)
до відповідача з відповідним рішенням
співвласників від 14.03.2014 року
зобов'язує останнього виконати свій
обов'язок і виділити йому належне майно
без додаткового звернення до зборів
співвласників.

Апелянт в судове засідання не з'явився,
у апеляційній скарзі просив розглядати
справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Питання щодо виділення в натурі частки
в майні колективного
сільськогосподарського підприємства
врегульовано, зокрема Законом України
від 14 лютого 1992 року № 2114-XII "Про
колективне сільськогосподарське
підприємство " (далі - Закон України),
Указом Президента України від 29 січня
2001 року № 62 "Про заходи щодо
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування аграрного
сектора економіки ", постановою
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2001 року № 177 "Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки ", Порядком розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств (далі - Порядок),
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 року № 62 (втратив чинність
згідно з наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
11.04.2013 року №253), Рекомендаціями, щодо
порядку здійснення права спільної
часткової власності власниками
майнових паїв колишніх колективних
сільськогосподарських підприємств,
затверджених наказом Міністерства
аграрної політики України №315 від 20
травня 2008 року (надалі Рекомендації).

За змістом ст. ст. 5, 7-9 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське
підприємство " майно колективного
підприємства належить його членам на
праві спільної часткової власності і
його пайовий фонд майна складається з
балансової вартості як основних
виробничих та оборотних фондів,
створених за рахунок діяльності
підприємства, цінних паперів, акцій,
так і грошових коштів; а майновий пай є
грошовим еквівалентом трудового
внеску кожного працівника в колективне
майно, визначеним на дату паювання (та
скоригований на день вибуття
працівника з господарства).

Відповідно до п. 9 Порядку розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств, затвердженим наказом
Міністерства аграрної політики
України від 14 березня 2001 року № 62, який
діяв до 11.04.2013 року і іншого порядку не
затверджено, виділення із складу
пайового фонду майна у натурі окремим
власникам чи групам власників за їх
бажанням у процесі вирішення майнових
питань здійснюється
підприємством-правонаступником
(користувачем) на підставі рішення
зборів співвласників.

Згідно підпункту 4.1 пункту 4
Рекомендацій співвласник, який виявив
бажання отримати в натурі належну йому
частку майна, що перебуває у спільній
часткові власності, подає
уповноваженій особі, а у разі її
відсутності - зборам співвласників
відповідну заяву.

Така процедура виділення в натурі
майнових паїв у повній мірі забезпечує
права та інтереси як тих осіб, які
вирішили виділити своє майно, так і тих,
хто залишив свої паї в користуванні
господарства, а також - інтереси самого
господарства.

Судом встановлено, що у зв`язку із
реформуванням КСП «Нове життя» майно
підприємства перейшло до спільної
власності його членів на загальну суму
2607137 грн. з визначенням кожному його
частки у грошовому розмірі. Частка, яка
належна ОСОБА_1, складає грошовий
еквівалент 18844 грн. від загальної
вартості (а.с. 3-19). Правонаступником КСП
є СТОВ «Нове життя», яке є власником
майнового паю на суму 918550,95 грн. (а.с.10-12).
Решта пайового фонду власники майна
колишнього КСП, в особі уповноваженого
ними ОСОБА_3 передали СТОВ згідно
договору позики від 07.04.2011 року та акту
приймання-передачі (а.с. 25-26). Рішенням
власника від 14.03.2014 року ОСОБА_1
одноособово виділив собі певне майно з
пайового фонду (а.с. 20).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції,
дослідивши докази, які мають значення
для вирішення справи, й давши їм
належну правову оцінку, правильно
виходив з того, що право на
розпорядження майном, яке входить до
пайового фонду, мають лише загальні
збори співвласників майнових паїв
(правова позиція викладена також в
ухвалі Верховного Суду України від
28.05.2009 року у справі №6-7874вов09); позивач
не надав суду належних та допустимих
доказів порушення його прав
відповідачем, дотримання ним процедури
виділення паю в натурі.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що такими
доказами не можуть бути оголошення в
газету про скликання позачергових
загальних зборів співвласників
майнових та земельних часток (паїв) та
одноособове рішення власника -
позивача по справі від 14.03.2014 року про
виділення йому певного майна.

Доводи апелянта про те, що звернення
(усне чи письмове) до відповідача з
відповідним рішенням від 14.03.2014 року
зобов'язує останнього виконати свій
обов'язок і виділити йому належне майно
без додаткового звернення до зборів є
помилковими, оскільки саме по собі
подання власниками майна заяв
керівнику
підприємства-правонаступника про
способи використання належних їм
майнових паїв без вирішення цього
питання загальними зборами
співвласників не тягне за собою
обов'язку вказаного керівника передати
заявникам відшукуване ними майно, так
як це призведе до порушення прав та
охоронюваних законом інтересів інших
співвласників і самого товариства.

Є безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо
застосування судом повноважень
передбачених ст. 211 ЦПК України,
оскільки це є правом, а не обов'язком
суду, і залежить від кожної окремо
дослідженої обставини. Також не
відноситься до кола повноважень
апеляційної інстанції притягнення до
відповідальності особи за невиконання
ухвал суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду, були
предметом дослідження в судовому
засіданні, яким суд дав належну оцінку
і вони не містять підстав для
скасування чи зміни рішення суду.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування або зміни
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 07 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий
Судді: