Справа № 454/2287/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року Сокальський
районний суд Львівської області у
складі:

головуючого - судді Пахут С. О. ,

при секретарі Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокалі, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Львіввугілля» про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд та просить
стягнути з відповідача 30000грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я під
час виконання трудових обов'язків.

Свої вимоги мотивує наступним.

В період з 04.12.1995р. по 01.08.2007р. він
працював на шахті «Межирічанська» ДП
«Львіввугілля» та звільнений з роботи
у зв'язку з невідповідністю
виконуваній роботі по стану здоров'я.

31.01.2007р. в шахті з ним стався нещасний
випадок, внаслідок чого він отримав
перелом шостого та сьомого ребер зліва,
забій поперекового відділу хребта, про
що 03.02.2007р. складено акт.

Крім того, 29.02.2008р. складено акт
професійного захворювання - хронічний
бронхіт ІІ ст., прикореневий
пневмосклероз, ДН І ІІ ст.

05.06.2007р. йому встановлено ІІІ групу
інвалідності внаслідок загального
захворювання та 25% втрати
працездатності; 04.03.2008р. - ІІІ групу
інвалідності внаслідок
профзахворювання та 55% втрати
працездатності; 05.03.2009р. - ІІІ групу
інвалідності внаслідок
профзахворювання та 55% втрати
працездатності; 21.03.2012р. - - ІІІ групу
інвалідності внаслідок
профзахворювання.

Внаслідок профзахворювання йому
завдано моральної шкоди, яка
проявилася у виді фізичного болю та
душевних стражданнях, втрати
соціальних зв'язків, неспроможності
ведення домашнього господарства та
виконання домашніх обов'язків.

Крім того, він тривалий час лікується,
змушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя тощо.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_2 позов підтримали та
надали суду пояснення, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідач КіщакС.І. в
судовому засіданні позову не визнав.

Подав заперечення проти позову
наступного змісту.

Визначена позивачем сума моральної
шкоди нічим не підтверджена, так як і не
підтверджується сам факт заподіяння
йому такої шкоди саме відповідачем.

Вважає викладені в позові страждання
надуманими.

Також, просить врахувати, що позивач,
при влаштування на роботу, позивача
повідомлено про наявність шкідливих
факторів, їх можливий вплив на здоров'я
та компенсацію за наслідки, що можуть
настати.

Вислухавши позивача та її
представника, дослідивши докази по
справі, суд позов задовольняє частково
з наступних підстав.

Згідно із ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як роз'яснено у п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» №6
від 27.03.1997 року, право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати працездатності.

З копії трудової книжки вбачається, що
позивач з 04.12.1995р. по 01.08.2007р. працював у
підземних умовах шати «Межирічанська»
ДП «Львіввугілля» та був звільнений у
зв'язку з невідповідністю виконуваній
роботі стану здоров'я.

З акта №2 від 03.02.2007р. вбачається, що
внаслідок вивалу породи з покрівлі
монтажної камери, який мав місце
31.01.2007р., позивачу спричинено перелом
ребер та забій стегна зліва. Причиною
нещасного випадку слугував
незадовільний технічний стан
виробничих об'єктів.

З акта №8 від 28.02.2008р. вбачається, що
позивач отримав професійне
захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст.,
прикореневий пневмосклероз, ДН І ІІ ст.
внаслідок праці в умовах впливу
шкідливих факторів мікроклімату.

З довідки №003627 від 09.06.2007р. вбачається,
що позивачу визначено ІІІ групу
інвалідності та 25% втрати професійної
працездатнотсі внаслідок травми,
отриманої позивачем 31.01.2007р.

Згідно довідки №354125 від 09.06.2007р.,
позивачу встановлено ІІІ групу
інвалідності, внаслідок загального
захворювання.

З довідок №398203 від 05.03.2009р. та №024156 від
05.03.3009р. вбачається, що позивачу
встановлено ІІІ групу інвалідності
внаслідок професійного захворювання
та 55% втрати працездатності.

З довідок №840067 від 21.03.2012р. та №015273 від
21.03.2012р. вбачається, що позивачу
встановлено ІІІ групу інвалідності
внаслідок професійного захворювання
та 60% втрати професійної
працездатності.

З довідок №110183 від 18.03.2014р. та №148855 від
18.03.2014р. вбачається, що позивачу
безтерміново встановлено ІІІ групу
інвалідності внаслідок професійного
захворювання та 60% втрати професійної
працездатності.

Одночасно зроблено висновок про умови
і характер праці, зокрема, останньому
протипоказана важка фізична праця в
умовах пилу та подразнюючих речовин.
Визначено необхідність лікування у
невролога, профпатолога та терапевта, а
також у санаторно курортному
лікуванні.

З витягів з медичної картки вбачається,
що позивач систематично, з моменту
звільнення перебував на стаціонарному
лікуванні, внаслідок спричинених йому
вищевказаних захворювань та отриманих
на виробництві травм.

З вищезазначеного вбачається, що
позивач потребує постійного лікування,
внаслідок захворювань, отриманих на
виробництві.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку, що з
відповідача слід стягнути
відшкодування моральної шкоди на
користь позивача, оскільки в судовому
засіданні доведено, що така шкода
завдана останньому підприємством під
час виконання трудових обов'язків.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування, суд враховує те, що
позивач на момент працевлаштування був
попереджений та чітко усвідомлював
шкідливість умов праці у шахті та вплив
даних умов на його здоров'я,
ознайомлений з правами на пільги і
компенсації за роботу в таких умовах.

Зазначене стверджується копією заяви
позивача про прийняття його на роботу.

Крім того, слід врахувати і те, що
відшкодування моральної шкоди не може
слугувати джерелом збагачення для
позивача.

Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України,
слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_1 8500
(вісім тисяч п'ятсот) грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків та
спричинення трудового каліцтва.

Стягнути з відповідача Державного
підприємства «Львіввугілля» в дохід
держави судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три)грн. 60коп.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Сокальський районний суд.

Головуючий:
С. О. Пахут