АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1-й інстанції: Ул»яновська
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 року колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 05 серпня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя та його поділ

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя та його поділ.

У мотивування вимог посилався на те, що
з 20.06.1997 року по 01 лютого 2012 року вони
перебували в зареєстрованому шлюбі.

За період спільного проживання у шлюбі
на ім'я відповідача придбано два
автомобілі, які поділені між подружжям
судом.

Крім зазначеного майна, за час шлюбу
відповідачем були набуті грошові
кошти, які вона приховала від нього, та
які також підлягають поділу, як об'єкт
спільної власності подружжя.

Зазначає, що ОСОБА_3 після розірвання
шлюбу з ним, не маючи ніяких доходів
придбала на своє ім'я гаражний бокс
ціною 98 480 грн., та у 2014 році
відповідачем на депозит
Святошинського районного суду м. Києва
внесено кошті у розмірі 199 075 грн. по
іншій справі між тими ж сторонами, що на
його думку свідчить про наявність
інших грошових коштів, які були
приховані відповідачем під час
спільного проживання.

Враховуючи наведене та з усіма
уточненнями просив суд: визнати
грошову суму розміром 199 075 грн. внесену
відповідачем на депозит
Святошинського районного суду м. Києва
та грошову суму розміром 98 480 грн.,
сплачену відповідачем за договором
купівлі-продажу гаражного боксу НОМЕР_1
ряд НОМЕР_2 в ГБК «Південний» спільною
сумісною власністю, набутою подружжям
у період їх спільного шлюбу з 20.06.1997 р.
по 01.02.2012 р.; поділити спільне майно
подружжя; стягнути з відповідача на
його користь 99 537, 50 грн., шляхом виплати
йому даної суми з депозиту
Святошинського районного суду м. Києва,
внесеної від імені відповідача;
стягнути з відповідача на його користь
49 240 грн. та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 05 серпня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції підставно виходив з
його недоведеності та
необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 20 червня 1997 року
сторони у справі перебували в
зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 01.02.2012 року, шлюб між
позивачем та відповідачем розірвано.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 24 січня 2013 року
встановлено що спільною сумісною
власністю подружжя є два автомобілі,
які даним рішенням поділені між
колишнім подружжям (а.с.6-18).

Звертаючись в суд з даним позовом
ОСОБА_2 посилався на те, що окрім
зазначеного майна, за час шлюбу
відповідачем були набуті грошові
кошти, які вона приховала від нього, та
які також підлягають поділу, як об'єкт
спільної власності подружжя.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом вірно зазначено, що спірним
майном у справі є:

- грошова сума розміром 199075 грн.,
внесена відповідачем на депозит
Святошинського районного суду м. Києва;

- грошова сума розміром 98480 грн.,
сплачена відповідачем за договором
купівлі-продажу гаражного боксу НОМЕР_1
ряд НОМЕР_2 в ГБК «Південний».

Пунктами 23,24 постанови пленуму
Верховного Суду України №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007р.
роз'яснено, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясувати джерело і час його придбання.
До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи.

Таким чином, як вірно зауважено судом
першої інстанції, при визначенні майна
яке підлягає поділу необхідно вирішив
питання, коли саме сторонами припинено
ведення спільного господарства; обсягу
спільного майна, нажитого на час
припинення ведення спільного
господарства; джерел його придбання,
наявності боргів подружжя за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї. Визначивши час припинення шлюбу,
необхідно також вирішити питання, з
якого часу припинено сторонами ведення
спільного господарства, оскільки від
цього залежить правильність вирішення
справи.

На майно, набуте дружиною і чоловіком у
період шлюбу, поширюється презумпція
права спільної сумісної власності,
проте у разі виникнення спору
заінтересована сторона має довести, що
певне майно є її особистою власністю.

Після розірвання шлюбу все набуте
сторонами з дати цієї події втрачає
статус майна, що є спільною сумісною
або спільною частковою власністю
подружжя і належить окремо сторонами
на праві приватної власності.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 01.02.2012 року, яким
розірвано шлюб між сторонами,
встановлено, що сторони не підтримують
шлюбних стосунків та не ведуть
спільного господарства.

Сторони також не заперечували той факт,
що колишнє подружнє життя фактично
припинило своє існування до ухвалення
рішення суду про розірвання шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою забезпечення зустрічного позову
в справі про припинення права
власності та виплати компенсації, що
підлягає сплаті на ім'я позивача ОСОБА_3
07.03.2014 р., згідно вимог ст. 365 ЦК України,
внесено суму грошової компенсації у
розмірі 199075 грн. на депозит
Святошинського районного суду м. Києва
(а.с.51,52,72).

Заперечуючи проти визнання зазначених
коштів спільною власністю колишнього
подружжя відповідач посилалася на те,
що дані кошти були взяті в борг за
договорами позики, що підтверджується
розписками, згідно яких 06.03.2014 року
ОСОБА_3 отримано від батька ОСОБА_4
позику у розмірі 100 000 грн. та 06.03.2014 року
ОСОБА_3 отримано від ОСОБА_5 позику у
розмірі 100000 грн., які відповідач
зобов'язалася повернути до 31 грудня 2014
року (а.с.70-71).

Оригінали зазначених розписок були
оглянуті судом першої інстанції.

Відповідач, на виконання вимог ст.ст.10,60
ЦПК України, не надав жодного доказу на
підтвердження того, що зазначена сума
була набута сторонами до припинення
спільного господарства, його доводи
базуються виключно на припущеннях, що
суперечить вимогам ч.4 ст.60 ЦПК України,
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що зазначена сума грошей не є набутою в
період шлюбу і не може бути об'єктом
права спільної сумісної власності та
поділу не підлягає.

Також з матеріалів справи вбачається,
що 23.08.2013 року ОСОБА_3 придбано гаражний
бокс НОМЕР_1, ряд НОМЕР_2 у ГБК
«Південний» по вул. Симиренка 38 А в м.
Києві за який сплачено грошову суму у
розмірі 98480 грн., що підтверджується
договором купівлі-продажу гаражного
боксу від 23.08.2013 року, посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованим в реєстрі за №2598,
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності та довідкою голови ГБК
«Південний» (а.с. 84-86).

Сторонами також не заперечується, що
спірний гаражний бокс НОМЕР_1, ряд
НОМЕР_2 у ГБК «Південний» придбаний
після фактичного припинення ведення
спільного господарства та спільних
відносин, а також майже через півтора
року після розірвання шлюбу.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
витрати спільних коштів колишнього
подружжя на купівлю спірного гаражного
боксу, його посилання, і в цій частині,
базуються виключно на припущеннях, які
не можуть бути взяті до уваги судом.

За таких обставин, суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2 в повному
обсязі, оскільки ним не надано жодного
доказу на підтвердження того, що
грошова сума розміром 199075 грн., внесена
відповідачем на депозит
Святошинського районного суду м. Києва
та грошова сума розміром 98480 грн.,
сплачена відповідачем за договором
купівлі-продажу гаражного боксу НОМЕР_1
ряд НОМЕР_2 в ГБК «Південний» набута
колишнім подружжям ще в період ведення
спільного господарства та витрачена
відповідачем вже після розірвання
шлюбу, тобто що зазначені кошти є
спільним майном колишнього подружжя та
підлягають поділу.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 05 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :