Справа № 591/5648/14-ц
Провадження № 2/591/2124/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі
судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Сотник
К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про знесення самочинно збудованої
вбиральні -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду і свої вимоги мотивує тим, що їй на
праві приватної власності належить
житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний
житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 0,1000 га, яка
також належить їй на праві приватної
власності. Відповідач ОСОБА_2 є
власником сусіднього від її
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_2. Відповідач на своїй
земельній ділянці без належного
дозволу, з істотними порушенням
будівельних норм та правил (самочинно)
збудував вбиральню, яка знаходиться на
межі належної їй земельної ділянки на
відстані 2,8 м від її житлового будинку.
Збудована самочинна вбиральня порушує
її права, оскільки її розташування
поблизу її житлового будинку утворює
для неї санітарно-епідеміологічну
небезпеку, наявність запаху, комах і
цим перешкоджають їй у користуванні її
житловим будинком, а тому просить суд
постановити рішення, яким зобов'язати
відповідача знести самочинно
збудовану вбиральню в домоволодінні
за адресою: АДРЕСА_2, а також стягнути з
відповідача судові витрати понесені
нею.

Позивачка ОСОБА_1, її представник
в судовому засіданні позов підтримали
повністю, просять суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав повністю і
пояснив суду, що вбиральня була
побудована до 1992 року, про що свідчить
відповідний запис в технічному
паспорті на його житловий будинок і
вона ніяким чином не створює перешкод
позивачці користуватися та володіти
своїм домоволодінням, а тому просить
суд в позові відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
власником домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
27.08.2007 року та державним актом на право
власності на земельну ділянку від
04.06.2009 року (а.с.8,10).

Відповідачу ОСОБА_2 належить
домоволодіння АДРЕСА_2, що
підтверджується даними технічного
паспорту на житловий будинок (а.с.25-30). В
технічному паспорті відсутні відмітки
про те, що вбиральня та навіс
побудовані самовільно.

Як вбачається з державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку, наданого позивачкою
ОСОБА_1, земельні ділянки позивачки та
відповідача є суміжними.

Позивачка звернулася до суду з
позовом про знесення самочинно
збудованої вбиральні, яка розташована
на земельній ділянці відповідача,
вказувала, що вбиральня побудована з
порушенням будівельних, санітарних
норм, порушують її права яв власника.

Правовідносини між сторонами
регулюються цивільно-правовими
нормами, зокрема нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном
на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 389 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З пояснень позивачки в судовому
засідання вбачається, що вбиральня
збудована відповідачем самочинно без
дотримання вимог ДБН та санітарних
норм, також вона пояснила, що від
вбиральні відчуває неприємний запах.

Відповідно до відповіді
Управління архітектури та
містобудування від 16.11.2006 року за №
2452/01-12.3, на садибі по АДРЕСА_2 вбиральня
збудована з порушенням ДБН 360-92 (а.с.12).

Разом з цим, відповідно до акту
№537 перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів та правил від 25.02.2014
року, складеного інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області, встановлено, що
вбиральня на території домоволодіння
АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2, побудована
раніше ніж набув чинності ДБН 360-92
«Планування і забудова міських і
сільських поселень», а саме до 1992 року,
про що свідчить відповідний запис в
технічному паспорті на житловий
будинок від 28.12.1989 року №16006. Враховуючи
наведене вимога ДНБ щодо дотримання
відстані в 1м до межі суміжної
земельної ділянки не може бути
застосована до цієї споруди (а.с.24.).

Суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1
не надано жодних доказів на
підтвердження того, що відповідач
ОСОБА_2 створює їй перешкоди у
здійсненні нею права користування та
розпорядження своїм майном. Таким
чином, позивачкою не доведено, що
відповідач чинить позивачу перешкоди,
а тому у суду відсутні підстави для
задоволення позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 319, 389 ЦК України, ст.ст.
10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити в зв»язку з
необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено
до Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
КЛИМЕНКО А.Я.