УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Наумчука
М.І., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні майном та
звільнення нежитлових приміщень, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 18 березня 2014
року,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування вимог посилаючись на те,
що на підставі договору дарування від 11
грудня 2012 року вона є власником
нежитлових приміщень першого та
другого поверху будинку АДРЕСА_1
загальною площею 954,1 кв. м. У ході
обстежень нежитлових приміщень
встановлено, що відповідачі без
відповідних правових підстав
користуються спірними нежитловими
приміщеннями площею 55,8 кв. м. Позивач
неодноразово направляла відповідачам
повідомлення про звільнення вказаних
нежитлових прощень, однак останні
залишали їх без уваги та продовжують
використовувати приміщення, чим
порушують її право власності на вільне
володіння та користування об'єктом
приватної власності.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 18 березня 2014 року, позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні нежитловими приміщеннями
площею 55,8 кв. м першого поверху будинку
АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 звільнити вказані нежитлові
приміщення. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати вказані рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 14 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 28 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

М.І. Наумчук