АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ

Апеляційного суду
міста Києва

В складі : головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.

-
Крижанівської Г.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Солом'янського районного
суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року в
справі за скаргою ОСОБА_4 на дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Мельниченка Вадима
Сергійовича,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в
суд зі скаргою на дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
Мельниченка Вадима Сергійовича.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29
серпня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого листа №2-1978/13 від 25.06.2014р.
про стягнення з нього на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованості в
розмірі 38127,86 грн. Крім того, 29 серпня 2014
року винесена постанова про накладення
арешту на все майно боржника.

При цьому, в порушення вимог закону
державний виконавець із запізненням
направив йому копію постанови про
відкриття виконавчого провадження, що
потягло за собою пропуск встановленого
у ній строку для добровільного
виконання, й наведене є підставою для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Крім того, протиправною є і постанова
від 29.08.2014 року про накладення арешту на
майно боржника та заборону його
відчуження, оскільки накладено арешт
на усе без винятку майно боржника, яке
значно перевищує розмір його
заборгованості перед стягувачем.

Враховуючи наведене просив суд:

- поновити строки на оскарження
постанов державного виконавця
Мельниченко В.С. по виконавчому
провадженню №44538112, а саме про
відкриття виконавчого провадження від
29.08.2014 року та про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 29.08.2014 року;

- зупинити провадження по виконавчому
провадженню №44538112;

- визнати постанови про відкриття
виконавчого провадження від 29.08.2014 року
та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 29.08.2014 року неправомірними;

- зобов'язати державного виконавця
Мельниченко В.С. або іншу особу, яка
веде виконавче провадження №44538112,
усунути порушення шляхом поновлення
строку на добровільне виконання ним
рішення суду;

- зобов'язати державного виконавця
Мельниченко В.С. або іншу особу, яка
веде виконавче провадження №44538112,
усунути порушення шляхом скасування
постанов про відкриття виконавчого
провадження від 29.08.2014 року та про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 29.08.2014 року;

- зобов'язати державного виконавця
Мельниченко В.С. або іншу особу, яка
веде виконавче провадження № 44538112
зняти арешт з рухомого та нерухомого
майна.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 жовтня 2014 року скаргу
ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 строк на оскарження
постанов державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві від 29 серпня 2014 року
про відкриття виконавчого провадження
та накладення арешту на майно боржника.

Зобов'язано державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві, на виконанні у якого
перебуває виконавче провадження
№44538112, розглянути у встановленому
порядку заяву боржника ОСОБА_4 від 24
вересня 2014 року про поновлення йому
пропущеного строку на самостійне
виконання зобов'язань визначених
виконавчим листом №2-1978/13 від 25 червня
2014 року.

У задоволенні інших вимог скарги
відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, скаржник
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу та постановити нову.

Зазначає, що суд мав би не зобов'язати
державного виконавця розглянути його
заяву від 24 вересня 2014 року про
поновлення йому пропущеного строку на
самостійне виконання зобов'язань
визначених виконавчим листом №2-1978/13
від 25 червня 2014 року, а зобов'язати
державного виконавця усунути
порушення шляхом поновлення строку на
добровільне виконання ним рішення
суду.

В постанові про накладення арешту не
міститься жодних обмежень, оскільки
спочатку державний виконавець мав
надіслати запити до відповідних
органів для встановлення переліку його
майна й після отримання відповідей в
межах суми боргу повинен був обрати
відповідне майно та накласти арешт
саме на нього.

ОСОБА_4 та державний виконавець в
судове засідання не з»явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що підтверджується
зворотніми повідомленнями про
вручення їм поштових відправлень
відповідно 17 та 13 листопада 2014 року.

Справа була призначена до розгляду на 12
годину 30 хвилин.

Клопотань про відкладення розгляду
справи на час її розгляду до суду не
надійшло.

До канцелярії апеляційного суду о 14
годині 45 хвилин надійшло електронне
повідомлення ОСОБА_4 про відкладення
розгляду справи без зазначення причин
його неявки в судове засідання та
причин відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Задовольняючи частково вимоги скарги
суд першої інстанції підставно виходив
з їх часткової доведеності та
обґрунтованості з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У силу ч.1 ст.11 даного Закону, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що 25 червня 2014 року
Солом'янським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист №2-1978/13 про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованості в
загальному розмірі 38127,86 гривень (а.с.58).

27 серпня 2014 року ПАТ «Універсал Банк»
звернувся до Відділу державної
виконавчої служби з заявою про
примусове виконання рішення суду та
накладення арешту на майно боржника
(а.с.59).

29 серпня 2014 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження,
в якій надано строк для добровільного
виконання рішення до 06.09.2014 року (а.с.60).

03.09.2014 року копію постанови про
відкриття провадження направлено
боржнику (а.с.62-64), яка отримана ним 22
вересня 2014 року.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що порушення
державним виконавцем строків та
порядку направлення на адресу боржника
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження не свідчить
про протиправність самої постанови про
відкриття виконавчого провадження від
29.08.2014 року, оскільки підстав для
відмови у відкритті виконавчого
провадження не встановлено, й скаржник
на них не посилаєтсья.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» за заявою
стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

29 серпня 2014 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Мельниченком В.С.
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження (а.с.61).

Судом вірно зауважено, що постанова
містить у собі посилання на те, що арешт
та заборона відчуження майна
накладається лише в межах суми боргу,
що відповідає вимогам закону.

За таких обставин, вірним є висновок
суду про відповідність вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»
дій державного виконавця, пов'язаних з
відкриттям виконавчого провадження та
накладенням арешту на майно боржника у
виконавчому провадженні, тому підстави
для визнання їх протиправними та
скасування постанов від 29.08.2014 року
відсутні.

Також судом вірно зауважено, що
порушені права боржника, які викликані
пропуском з вини державного виконавця
встановленого постановою про
відкриття виконавчого провадження
строку для добровільного виконання
обов'язку підлягають захисту шляхом
зобов'язання відповідального
державного виконавця розглянути у
встановленому порядку заяву скаржника
від 24.09.2014р. про поновлення пропущеного
строку на добровільне (самостійне)
виконання рішення суду, а не шляхом
зобов'язання державного виконавця
усунути порушення шляхом поновлення
строку на добровільне виконання ним
рішення суду, оскільки заявник
звернувся до Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
із заявою про поновлення йому строку
для добровільного виконання рішення
суду, проте зазначена заява не була
розглянута у встановленому порядку до
дня вирішення даної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з
дотриманням норм процесуального
права, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав до її
скасування.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть постановленої ухвали не
впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий :

Судді :