Справа № 743/645/14-ц
Провадження № 2/743/183/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В., при
секретарі Воєдило О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ріпки
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 01.07.2013 року позивачка
зі своїм молодшим сином випасала стадо
корів, відповідно до встановленої
черги, яка склалася згідно усної
домовленості між мешканцями с. В.
Осняки. Під час випасу стада, без будь -
яких причин, одна з корів, яка належить
відповідачу, напала на позивачку та
завдала їй тілесні ушкодження у
вигляді відкритого подвійного
перелому правої великої гомілкової
кістки та перелому малої гомілкової
кістки зі зміщенням відламків. В
подальшому, через агресивність
тварини, відповідач її здав. Позивачка
каретою швидкої допомоги з поля була
доставлена до лікарні, де перебувала
тривалий час на лікуванні. 14 лютого 2014
року позивачка отримала направлення до
медико-соціальної експертної комісії у
зв'язку з наявністю ознак інвалідності.
Як зазначає позивач вона неодноразово
зверталася до відповідача щодо
позасудового врегулювання
відшкодування витрат понесених на
лікування, проте відповідач відмовився
від надання допомоги. Внаслідок
завдання коровою відповідача
позивачці травм, остання понесла
витрати на лікування в сумі 3592 грн. 73
коп. Крім того, позивачці, у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, було завдано
моральної шкоди, яку вона оцінює у 5000
грн.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги, просила
задовольнити. Додатково пояснила, що у
стаді корів, які належать жителям с. В.
Осняки, більше 30 корів. 01 липня 2013 року
вона, згідно черги, випасала корів.
Ближче до вечора, одна з корів, а саме
червоно-ряба, яка належить відповідачу,
без будь-яких причин підняла її на роги,
почала «качати». Вона дуже злякалася.
Коли корова кинула її на землю, вона
побачила, що в неї стирчать кістки з
ноги, було дуже боляче. Син злякався.
Вона по мобільному телефону викликала
доньку своєї куми. На поле збіглися
люди викликали швидку допомогу. В
лікарні їй зробили операцію, в ногу
вставили металеві пластини, з якими
вона ходить до цього часу. Протягом
майже восьми місяців вона лікувалася.
Сусіди та друзі їй допомагали по
господарству. Їй відомо, що наступного
дня після випадку, ОСОБА_2 забрав корову
зі стада, а потім здав її на м'ясо
взагалі. Також коли вона звернулася до
відповідача з приводу отриманих від
його корови тілесних ушкоджень, він їй
заяви: «А ти доведи, що це була саме моя
корова!». Але корову відповідача вона
знає, як і знає кому належать інші
корови, які випасаються в стаді. Всі
власники корів, які випасають по черзі
стадо, знають кому належить кожна
корова, оскільки це необхідно, щоб
вчасно попереджати власників про будь
-які випадки, що трапляються з коровами,
а головне, терміново повідомляти
власників, що корова «загуляла за
биками», тому що її терміново потрібно
забирати зі стада. Більше того, корова
ОСОБА_2 їй відома ще й тому, що він
кожного дня свою корову гонить повз її
господарство. Відповідач ОСОБА_2 сам
також знає де і чия корова. Внаслідок
отриманих травм вона пережила душевні
страждання, зокрема, вона пережила
сильний фізичний біль, втратила
можливість пересуватися, була майже
безпомічна. Все її велике господарство
допомагали обробляти друзі, знайомі,
сусіди.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав повністю.
Вважає, що позивачка не доведе, що її
травмувала його корова. Зокрема,
позивачка каже, що її побила червоно -
ряба корова, а в нього була червона
корова. Він дійсно забрав корову зі
стада на вимогу односельців, не схотів
конфліктувати. Пізніше, приблизно у
вересні цю червону корову він здав
заготівникам м'яса. Причиною стало те,
що корова дуже мало давала молока і її
невигідно було тримати. Але ця корова
не проявляла ознак агресивності.
Вважає, що позивачка на нього
наговорює, можливо із-за того, що їх
сини колись у дитинстві конфліктували.
При цьому, відповідач підтвердив, що
особисто він знає всіх корів
сільського стада «в обличчя».

Допитаний за клопотанням відповідача
свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що у
вересні 2013 року він придбав у ОСОБА_2
корову для подальшої її реалізації в
якості м'яса. Відповідач йому пояснив,
що корова мало дає молока. Оскільки
корова була молода, він вирішив її
потримати у себе деякий час,
придивитись і можливо залишити собі.
Але протримавши її близько двох тижнів,
він впевнився, що корова дійсно дає
мало молока, тому він відправив її на
забій. Протягом того часу, що корова
находилась у нього, у неї не було ніяких
проявів агресивності.

Допитаний в судовому засіданні
неповнолітній свідок ОСОБА_4 пояснив,
що позивачка його мама. Він допомагає
мамі по господарству. 1 липня 2013 року
він разом з мамою пас корів. Ближче до
вечора червоно -ряба корова, яка, як він
знає, належить ОСОБА_2, зненацька напала
на маму, підняла її на роги, «покачала».
По мобільному телефону викликали
людей, потім приїхала швидка допомога.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 показала, що 01 липня 2013 року за
чергою пасла корів ОСОБА_1, їй допомагав
молодший син. Приблизно після 19 години
на мобільний телефон її доньки ОСОБА_3
зателефонувала ОСОБА_1 та повідомила,
як на той момент, вона зрозуміла, що
якась корова зламала ногу. Вона відразу
побігла на поле, за нею також побігли
донька та чоловік ОСОБА_6. Коли
прибігли, то побачили, що ОСОБА_1 лежить
на землі, в неї з ноги стирчать кістки,
сина ОСОБА_4 плаче. При цьому вона
побачила, що червоно -ряба корова
ОСОБА_2 стоїть неподалік та нахиливши
голову, дивиться в бік ОСОБА_1 Тоді вона
вихопила у ОСОБА_4 палку та стала
відганяти цю корову. Корова проявляла
ознаки агресії. ОСОБА_1 сказала, що саме
ця корова її травмувала. Після цього
викликали швидку допомогу, вона
супроводжувала ОСОБА_1 до лікарні, де
тій зробили операцію. В цей же вечір
вона зустріла ОСОБА_8 та скала йому про
цей випадок, на це він відповів, що
нічого платити не буде, нехай доводять,
що це його корова. Наступного дня, тобто
02.07.2013 року вона з донькою за чергою
випасали корів. Червоно - ряба корова
ОСОБА_9 проявляла ознаки агресії,
косила, наставляючи роги, її неможливо
було «завернути». Взагалі, коли корови
агресивні, це видно. Оскільки вона має
чотирьох корів і пасти потрібно було ще
три дні, ввечері вона пішла до ОСОБА_9 та
сказала щоб забирав корову зі стада,
тому що вона б'ється. ОСОБА_9 забрав
корову, більше її зі стадом на пасовище
не ганяв. Пізніше, як вона знає, ОСОБА_9
корову здав на м'ясо. В сільському стаді
трошки більше тридцяти корів, всі
односельці, що випасають скот, знають
де чия корову, це необхідно і дуже
важливо. Оскільки на пасовищі може
будь-що трапитися з коровою, то
потрібно знати чия корова і викликати
власника. Особисто вона корів усіх знає
і може впевнено стверджувати, що ОСОБА_1
отримала травми від корови ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 суду підтвердила покази
свідка ОСОБА_5 Зокрема, те, що 01.07.2014 року
їй на мобільний телефон подзвонила
ОСОБА_1 та сказала, що корова зламала
ногу. Коли вони з мамою та батьком
прибігли на поле, то побачили, що нога
зламана у ОСОБА_1 На полі ОСОБА_5
відганяла корову ОСОБА_9 палкою, що
забрала у сина позивачки - ОСОБА_4. Також
свідок підтвердила, що в силу
необхідності, а також через те, що всі
власники корів раз, а то і декілька
разів на місяць, випасають корів, тому
всі знають кому належить корова зі
стада.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в судовому
засіданні підтвердили покази свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_5 щодо обставин, за яких
виявили позивача ОСОБА_1 на полі з
тілесними ушкодженнями, про те, що
позивачка вказала на корову ОСОБА_2, як
на ту, що завдала їй тілесні ушкодження,
а також щодо обізнаності односельців
про корів та їх власників.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачкою та свідками доведено
факт завдання їй тілесних ушкоджень
саме коровою відповідача. Також суд
вважає, що знайшло своє підтвердження в
судовому засіданні і те, що відповідач
був обізнаний про сполохи агресивності
у своєї корови, про що свідчить
безумовне виконання з першої вимоги
односельців не виганяти корову у
загальне стадо, а також і те, що через
нетривалий проміжок часу після події з
ОСОБА_1 відповідач позбавився цієї
корови.

При цьому, покази свідка ОСОБА_3 про
відсутність агресії у корови, не
спростовують того, що корова
відповідача завдала пошкоджень
позивачці. Покази свідка ОСОБА_3 не
спростовують і того факту, що під час
утримання відповідачем корови, остання
проявляла агресивність. Так, після
придбання свідком корови у
відповідача, у корови змінився
власник-доглядач, місце та умови
утримання, а в нових умовах розвинутий
буйний рефлекс затухає. Вказане
узгоджуються з рекомендаціями,
викладеними у «Правилах охорони праці
у тваринництві. Велика рогата худоба»
від 06.12.2004 року № 268, щодо усунення
буйної поведінки ВРХ.

Пояснення відповідача про спокійну
поведінку корови є захисною версією
відповідача, оскільки спростовується
обставинами, встановленими з показів
свідків.

Виходячи з положень Закону України
«Про захист тварин від жорстокого
поводження» дія зазначеного закону
поширюється і на відносини, що
виникають з утримання ВРХ, та яким на
фізичних, юридичних осіб, які утримують
домашніх тварин покладено обов'язок не
допускати порушень прав і законних
інтересів інших фізичних та юридичних
осіб, не створювати загрози безпеці
людей, а також інших тварин.

В порушення вищевказаних положень,
відповідач, будучи обізнаним про
буйний норов своєї корови, виганяв її у
загальне стадо, не попереджуючи при
цьому пастухів про небезпеку.

Відповідно до ст.. 12 зазначеного Закону
шкода, заподіяна особі або майну
фізичної особи твариною, підлягає
відшкодуванню повному обсязі особою,
яка його утримує.

Таким чином, матеріальна шкода, завдана
позивачці внаслідок завдання тілесних
ушкоджень коровою відповідача та
доведена нею у судовому засіданні,
підлягає стягненню з відповідача в
повному обсязі.

Так, з копії накладної № 140 від 23.05.2013
року видно, що вартість гвинта
кортикального становить 17 грн.,
пластини широкої 250 грн., свердла 200 грн.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 суду
показав, що 1 липня 2013 року ввечері до
лікарні каретою швидкої допомоги
ОСОБА_1, у якої був виявлений подвійний
складний відкритий перелом гомілкових
кісток. За показаннями потерпілій була
проведена термінова операція, в ході
якої їй у ногу були вставлені дві
металеві пластини. Такі пластини
прикручуються до кістки кортикальними
гвинтами за допомогою свердла. За
пластини, гвинти та свердло сплатила
позивачка згідно їх відпускної
вартості зазначеної в накладній.
Позивачка не отримувала чеків чи
квитанцій про придбання імплантатів,
так як гроші сплатила не до бухгалтерії
чи каси. У зв'язку з недостатнім
фінансуванням лікарні, він як лікар
-хірург, розуміючи, що вищевказані
матеріали при операціях можуть бути
потрібні у будь-яку хвилину, а у лікарні
їх просто не має, взяв на себе
відповідальність і за власні кошти,
безпосередньо у постачальника НП ТОВ
«Інмед» купує деяку кількість
необхідних пластин та іншого. Потім,
коли ці імплантати використовують при
операціях, пацієнт оплачує їх вартість,
а він знову докупає необхідне. Таким
чином ОСОБА_1 були поставлені дві
пластини, які вона оплатила, але він
ніяких документів не видає і видати не
може, оскільки це не підприємництво,
він прибутків з цього не має. Позивачці
він надав копію накладної, де вказана
вартість імплантатів та зазначено, що
саме використано для неї при операції
-пластина пряма широка L=151 - 2 шт., для
кріплення цих пластин - гвинтів
кортикальних 18 шт. (потрібно було
більше, але не було в наявності),
свердло 1 шт. Позивачка також у лікарні
сплачувала не один раз за
рентгенівську плівку, але при цьому
квитанцій не отримувала також.

З рентгенівських знімків, оглянутих
судом, видно, що у позивачки у правій
нозі знаходяться два імплантати.

Таким чином, суд вважає, що позивачкою
доведено витрати на придбання
імплантатів на суму 1006 грн.

Фіскальними чеками, згідно яких були
придбані медичні препарати та витратні
медичні матеріали, згідно медичних
призначень, підтверджено витрати на
лікування в сумі 2392 грн. 73 коп.

Витрати на лікування в сумі 194 грн.
свого підтвердження не знайшли.

Також позивачкою заявлено вимогу до
відповідача про відшкодування їй
моральної шкоди в сумі 5000 грн. В своїх
поясненнях позивачка обґрунтувала, в
чому саме виразилася завдана їй
моральна шкода.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи, яка
її завдала, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з п.5 Постанови від 01.03.2013 року № 4
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», оскільки ст.. 1187 ЦК України
не містить вичерпного переліку видів
джерел підвищеної небезпеки (видів
підвищеної небезпечної діяльності),
суд, беручи до уваги особливі
властивості предметів, речовин або
інших об'єктів, що використовуються в
процесі діяльності, має право визнати
джерелом підвищеної небезпеки також і
іншу діяльність. До цих особливих
властивостей слід відносити створення
підвищеної ймовірності завдання шкоди
через неможливість повного контролю за
ними з боку людей.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
випасання ВРХ є діяльністю з
підвищеною небезпекою, оскільки людина
не може мати повного контролю над
поведінкою тварини.

При вирішенні питання про задоволення
позовної вимоги про стягнення
моральної шкоди з відповідача, суд
виходить із засад розумності,
виваженості і справедливості,
конкретних обставин справи, зокрема, що
шкоду заподіяно неконтрольованими
діями корови, одночасно враховується і
складність життєвих змін у позивачки,
тому суд приходить до висновку, що
позовна вимога про відшкодування
моральної шкоди підлягає задоволенню
частково, розмір моральної шкоди
підлягає зменшенню до 2500 грн.

З відповідача підлягають стягненню на
користь позивачки судові витрати
понесені нею при зверненні до суду
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду, в розмірі 3398
(три тисячі триста дев'яносто вісім)
грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду, в розмірі 2500 (дві
тисячі п'ятсот) грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір сплачений
позивачем при зверненні до суду з
позовом, в розмірі 165 (сто шістдесят
п'ять) грн. 65 коп.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку. Апеляційну
скаргу на рішення суду може бути подано
до апеляційного суду Чернігівської
області, через Ріпкинський районний
суд, протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст рішення
виготовлено 18 липня 2014 року.

Головуюча

О.В.
Павленко