Справа № 2-57/11
У Х В А Л А

20.11.2014 року

Центрально-Міський районний суд міста
ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді
Філатова К.Б.,

за участю

секретаря
Кулагіної І.Д.,

представника

ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
заяву ПАТ «Укртелеком» про ухвалення
додаткового рішення суду,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста ОСОБА_1 від 3
жовтня 2011 року позов ОСОБА_3
задоволений частково, та з ПАТ
«Укртелеком» стягнуті на користь
позивача матеріальна та моральна
шкода, спричинені з вини водія, який
знаходився в трудових стосунках з
відповідачем, порушив ПДР та скоїв ДТП,
пошкодивши автомобіль позивача.

Цим же рішенням встановлений
обов’язок ОСОБА_3 після відшкодування
йому шкоди передати автомобіль
відповідачу – ПАТ «Укртелеком».

Рішення було оскаржено в апеляційний
суд та Вищий Спеціалізований Суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, які залишили
рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач звертався до суду із заявою
про роз’яснення рішення, а саме просив
вказати, чи підлягають оподаткуванню
стягнуті суми, а також роз’яснити
порядок та процедуру передачі
пошкодженого автомобіля позивачем
відповідачеві.

В роз’ясненні рішення було відмовлено,
ухвала про відмову роз’яснення
рішення була оскаржена та залишена без
змін апеляційним судом
Дніпропетровської області.

ПАТ «Укртелеком» звернувся до суду із
заявою про ухвалення додаткового
рішення, в якому зобов’язати ОСОБА_3
передати йому автомобіль шляхом зняття
його з обліку в ДАІ та передачі
стягувачеві відповідно до складених
актів прийому-передачі рухомого майна,
який підписується обома сторонами
провадження.

Суд вважає, що підстав для додаткового
рішення немає.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України

1. суд, що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення, якщо:

1)          стосовно якої-небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення;

2)          суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати;

3)          суд не допустив негайного
виконання рішення у випадках,
встановлених статтею 167 цього Кодексу;

4)          судом не вирішено питання
про судові витрати.

Питання щодо порядку передачі
пошкодженого автомобіля позивача
відповідачу судом не вирішувалося,
крім послідовності передачі: позивач
повинен був передати пошкоджений
автомобіль після відшкодування йому
шкоди. Питання про те, стоїть
автомобіль на обліку в ДАІ чи ні в
судовому засіданні не вивчалося.

Порядок примусового виконання судових
рішень регулюються Законом України
«Про виконавче провадження». Якщо
сторона виконавчого провадження
добровільно не виконує судового
рішення виконавча служба має
можливість відповідно до
законодавства примусово виконати
рішення суду, а якщо вона від цього
відмовляється дії державного
виконавця можуть бути оскаржені.
Оскарження дій державного виконавця
проводиться не шляхом винесення

додаткового рішення і не шляхом
роз’яснення рішення, суть якого
зрозуміла, а в порядку, передбаченому
Розділом VІІ ЦПК України.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в ухваленні додаткового
рішення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Центрально-Міський
районний суд міста ОСОБА_1 протягом 5
днів зі дня отримання копії ухвали.

Суддя

К.Б. Філатов