АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1582/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн
О.Ю.

суддів: Харчука В.М., Переверзєвої Н.І.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю:
представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу провадженням №
22ц/792/1582 /14 за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 13 травня 2014
року за позовом Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В листопаді 2012 року Пат
„УкрСиббанк" звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування вимог позивач
вказував, що 30.01.2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
„УкрСиббанк"( після перейменування -
Публічне акціонерне товариство
„УкрСиббанк") було укладено кредитний
договір про надання споживчого кредиту
в іноземній валюті на суму 100 000 доларів
США до 30.01.2017 року зі сплатою відсотків
у розмірі 13,3% за час фактичного
користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за договором,
30.01.2007 року між банком та ОСОБА_3 було
укладено Договір іпотеки, а також
Договір поруки. Згідно умов договору
поруки від 30.01.2007 року ОСОБА_3 несе
солідарну відповідальність з ОСОБА_4 за
виконання останнім усіх зобов'язань за
кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_4 свої
зобов'язання щодо погашення
заборгованості по кредитному договору
належним чином не виконує, тому станом
на 26.09.2012 року в сумі 132 759,90 дол. США, що
еквівалентно 1 061 149,87 грн., з яких:

заборгованість за кредитом - 79
166,75 дол. США, що еквівалентно 632 779,83
грн.;

заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 43 562,52 дол. США,
що еквівалентно 348 195,22 грн.;

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції
-Палінчак О.М. Справа
№22ц/792/1582/14

Доповідач -Кізюн О.Ю.
Категорія № 19,27

пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 37 112,46
грн.;

пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам - 43 062,36
грн.

Неодноразові письмові вимоги
Банку про погашення заборгованості
відповідачі, як солідарні боржники,
ігнорують, тому позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно
заборгованість в сумі 132 759,90 дол. США,
що еквівалентно 1 061 149,87 грн., та
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 3 219 грн.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 13 травня 2014
року позов

задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
солідарно на користь Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту № 00
від 30 січня 2007 року, а саме: 122 729 дол. США
27 центів та 80 174 грн. 82 коп. Стягнуто з
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
по 1 609 грн. 50 коп. судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду в частині
стягнення з неї боргу скасувати і
ухвалити нове рішення, яким в позові до
неї відмовити. Апелянт вважає, що
договір поруки є припиненим, оскільки
банк без згоди поручителя збільшив
обсяг відповідальності позичальника, а
саме Банк змінив умови договору,
встановивши абсолютно нову систему
нарахування відсотків на прострочену
суму основного боргу. Апелянт також
вказує, що строк поруки закінчився,
оскільки позивач протягом шести
місяців після настання строку
виконання основного зобов'язання не
висунув вимогу поручителю.
Встановлено, що 07.08.2009 року Банк висунув
позичальнику та поручителю письмову
вимогу про дострокове повне погашення
зобов'язання за кредитним договором,
визначивши строк такого погашення - 31 -
й календарний день від дати отримання
письмової вимоги. Між тим, Банк
звернувся в суд з відповідним позовом
лише у листопаді 2012 року, що в розумінні
ст. 559 ЦК України тягне припинення
поруки.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції не оскаржувалося.

Відповідно до правил ч.1 ст.303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог до
ОСОБА_3 - скасуванню з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального права (п3 та п.4 ч.1 ст.309
ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Встановлено і ці обставини ніким
не оспорюються, що 30.01.2007 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком „УкрСиббанк" та ОСОБА_4 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредитні
кошти в іноземній валюті в сумі 100 000
доларів США зі сплатою відсотків у
розмірі 13,3% річних терміном до 30.01.2017
року.

Згідно п.11.1 Кредитного договору
сторонами встановлено, що направлення
банком на адресу Позичальника
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту і не усунення
Позичальником порушень умов за цим
Договором протягом 31 календарного дня
з дати одержання вищевказаного
повідомлення (вимоги) від банку,
вважати термін повернення кредиту
таким що настав на 32 календарний день з
дня одержання Позичальником
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту (а.с.22-34, 87-93)

На забезпечення виконання умов
цього договору позичальником між
банком та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки від 30.01.2007 року, яким
встановлено, що він діє до повного
припинення всіх зобов'язань Боржника
за основним договором (а.с.39-40)

Відповідно до умов кредитного
договору від 30.01.2007 року сторони
погодили, що протягом дії цього
договору Банк може змінити розмір
процентної ставки в сторону збільшення
у разі порушення позичальником
кредитної дисципліни, погіршення
фінансового стану позичальника,
здійснення поточних коливань
процентних ставок за вкладами та/або
кредитами, або зміни у грошово -
кредитній політиці НБУ. Про зміну
розміру процентної ставки в сторону
збільшення Банк письмово повідомляє
позичальника. Факт неподання
позичальником повідомлення про його
незгоду із такою новою ставкою,
вважається згодою позичальника на
встановлення Банком нового розміру
процентної ставки з дати, що зазначена
у повідомленні Банку (п.9.2 Кредитного
договору)

У зв'язку із порушенням
позичальником ОСОБА_4 графіку
погашення кредиту та сплати відсотків,
Банк 22.02.2008 року направив на його адресу
письмове повідомлення про збільшення
вдвічі з 12.03.2008 року процентної ставки
за користування кредитом на
прострочену суму основного боргу, а
позичальник ОСОБА_4 проти збільшення
Банком процентної ставки не заперечив
(а.с.97)

Як видно із матеріалів справи на
адресу поручителя ОСОБА_3 таке
повідомлення Банком не направлялося, і
згоди на зміну процентної ставки
поручитель не надавав.

Крім цього, 07.08.2009 року позивач
направив на адресу позичальника та
поручителя повідомлення - вимогу про
погашення простроченої
заборгованості, яка утворилась станом
на 05.08.2009 року (а.с.96-96)

В справі відсутні докази про те,
що банк направляв відповідачам вимогу
про дострокове погашення кредиту, та
відповідно до п.11.1 Кредитного договору
змінив строк виконання основного
зобов'язання. Тому доводи апеляційної
скарги про припинення поруки з підстав,
передбачених ч.4 ст.559 ЦК України, є
безпідставними.

Відхиляючи доводи ОСОБА_3 щодо
припинення договору поруки з підстав
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя , суд першої інстанції
виходив з того, що збільшення
відсоткової ставки Банком за договором
кредиту не тягне за собою припинення
договору поруки, оскільки про такі
умови було відомо поручителю при
укладанні договору поруки, так як при
укладанні кредитного договору та
договору поруки між сторонами було
погоджено порядок збільшення
відсоткової ставки без укладення для
цього додаткових договорів.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна з
наступних мотивів.

Дійсно відповідно до умов
договору поруки від 30.01.2007 року
поручитель ОСОБА_3 зобов'язалась перед
Кредитором відповідати за невиконання
ОСОБА_4 усіх його зобов'язань перед
Кредитором, що виникли з кредитного
договору від 30.01.2007 року, в повному
обсязі як існуючих в теперішній час так
і тих, що можуть виникнути в
майбутньому (п.1.1 Договору поруки)

Однак умовами кредитного
договору (основного договору) сторони
лише передбачили збільшення
процентної ставки Банком у разі
порушення позичальником фінансової
дисципліни, проте не визначили
конкретного розміру збільшення.

Згідно п.2.1 Договору поруки від
30.01.2012 року кредитор не вправі без згоди
Поручителя змінювати умови Основного
договору з Боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
Поручителя. Під „згодою Поручителя"
сторони розуміють візування
поручителем змін до Основного договору
та/або отримання його письмової згоди з
такими змінами та/або шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями
та/або укладення поручителем
додаткової угоди до цього Договору
щодо внесення відповідних змін.

Наведене свідчить, що ні
кредитним договором, ні договором
поруки умови щодо збільшення банком
процентної ставки вдвічі від
процентної ставки на момент укладення
договорів сторонами не були узгоджені,
а поручитель не був інформований про
зміну основного зобов'язання і не давав
згоди на збільшення розміру його
відповідальності, тому в силу ч.1 ст.559
ЦК України договір поруки є припиненим,
і саме з цих підстав слід відмовити в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
до ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 13 травня 2014
року в частині стягнення з ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства „УкрСиббанк"
заборгованість за кредитним договором
скасувати.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
„УкрСиббанк"про стягнення з
поручителя ОСОБА_3 за договором про
надання споживчого кредиту № 00
від 30 січня 2007 року 122 729 дол. США 27
центів та 80 174 грн. 82 коп., судових
витрат відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду
О.Кізюн