Справа № 207/2417/2012 Провадження №
22-ц/772/3184/2014Головуючий в суді першої
інстанції Дєдов М. С.Категорія 41
Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Войтко Ю.Б.,
Стадник М.І.,

при секретарі: Куленко О.В.,

за участю: представника апелянта
ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення Іллінецького
районного суду Вінницької області в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання відомостей
недостовірними та наклепницькими,
стягнення моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

01.11.2012 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4 про визнання
відомостей, розміщених у статті «
ІНФОРМАЦІЯ_1» в Інформаційному бюлетні
« ІНФОРМАЦІЯ_2» кандидата у народні
депутати ОСОБА_4 недостовірними та
наклепницькими; зобов»язати
відповідача спростувати недостовірну
інформацію, опублікувавши в
друкованому засобі масової інформації
наданий ним матеріал, який повинен бути
набраний таким самим шрифтом і
розміщений під рубрикою «відповідь» в
обсязі не меншому, ніж обсяг
повідомлення, що спростовується - у
тому ж накладі 5 000 примірників, в якому
була поширена недостовірна інформація
про нього; заборонити відповідачу
розповсюджувати зазначену
недостовірну інформацію про нього в
подальшому; зобов»язати відповідача
відшкодувати моральну шкоду, завдану
внаслідок приниження його честі,
гідності та заподіяння шкоди діловій
репутації у розмірі 5 000 грн.

19.02.2014 року та 12.06.2014 року позивач подав
заяви про збільшення розміру позовних
вимог. У кінцевому варіанті ОСОБА_3
просить визнати інформацію, розміщену
в статті « ІНФОРМАЦІЯ_1» в
Інформаційному бюлетені «
ІНФОРМАЦІЯ_2» кандидата у народні
депутати ОСОБА_4 недостовірною та
наклепницькою в частині:

- « ОСОБА_2 постійного проживання у «
Декларації» немає. Може, БОМЖ? То
значить вся родина (він, дружина і двоє
дітей ) бомжують?»

- «Маючи доволі заможних батьків, добру
роботу та машину, він вирішив не
витрачати час та зусилля для
заробляння коштів на житло, а піти до
суду та відсудити собі столичну
прописку , а разом з нею і житло.»

- « але його адвокат - ОСОБА_5 - один із
найдорожчих адвокатів Києва і
відстоює, в основному, інтереси
найбагатших фірм і холдингів. Звідки у
«бездомного» і «безробітного» гроші на
такого адвоката? Раз у ОСОБА_3 грошей на
це немає, значить вони були видані
патронами ОСОБА_3. І це означає, що
ОСОБА_3 опинився на вісімнадцятому
окрузі не за власним бажанням, а
відпрацьовувати чужі гроші і
виконувати особисті доручення своїх
київських хазяїв.»

- « такі технічні кандидати
реєструються для того щоб влаштувати
різного роду провокації, викидати так
звану «чорнуху» - негативний матеріал
про конкурентів, шкоди роботі виборчих
комісій, повертати усілякі афери з
виборчими бюлетенями і т.д.»

- «коньюктурник, що вже одного разу
обманув державу.»

Просив також зобов»язати відповідача
спростувати недостовірну інформацію
про позивача, опублікувавши за власний
рахунок у вибраному останнім
друкованому засобі масової інформації
Липовецького району Вінницької
області наданий ним матеріал, який
повинен бути набраний таким самим
шрифтом і розміщений під рубрикою «
відповідь» в обсязі не меншому, ніж
обсяг повідомлення, що спростовується -
у тому ж накладі 5 000 примірників, в
якому була поширена недостовірна
інформація про нього. Заборонити
ОСОБА_4 розповсюджувати зазначену
недостовірну інформацію про позивача і
його сім»ю в подальшому. Зобов»язати
ОСОБА_4 відшкодувати позивачу моральну
шкоду, завдану збиранням,
використанням та поширенням
недостовірної інформації про нього, в
розмірі 5000 гривень.

Рішенням Іллінецького районного суду
Вінницької області від 23.06.2014 року
позов задоволено частково. Визнано
інформацію :

- « ОСОБА_2 постійного проживання у «
Декларації» немає. Може, БОМЖ? Проте,
вказано, що має родину-дружину і двоє
дітей. То значить всі вчотирьох
бомжують?»

- «Маючи доволі заможних батьків, добру
роботу та машину, він вирішив не
витрачати час та зусилля для
заробляння коштів на житло, а піти до
суду та відсудити собі столичну
прописку , а разом з нею і житло.»

- «його адвокат - ОСОБА_5 - один із
найдорожчих адвокатів Києва і
відстоює, в основному, інтереси
найбагатших фірм і холдингів. Звідки у
«бездомного» і «безробітного» гроші на
такого адвоката? Раз у ОСОБА_3 грошей на
це немає, значить вони були видані
патронами ОСОБА_3. І це означає, що
ОСОБА_3 опинився на вісімнадцятому
окрузі не за власним бажанням, а
відпрацьовувати чужі гроші і
виконувати особисті доручення своїх
київських хазяїв.»

- «коньюктурник, що вже одного разу
обманув державу.» - недостовірною.
Зобов'язано ОСОБА_4 спростувати вказану
недостовірну інформацію про ОСОБА_3
шляхом опублікування ним за власний
рахунок в друкованому засобі масової
інформації Липовецького району
Вінницької області, районній газеті «
Липовецькі вісті» статті про
спростування недостовірної інформації
по вказаних в резолютивній частині
рішення пунктах. Заборонено
відповідачу розповсюджувати в
подальшому недостовірну інформацію
про позивача та його сім»ю зазначену в
статті « ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розміщена в
Інформаційному Бюлетені «ІНФОРМАЦІЯ_2»
кандидата у народні депутати ОСОБА_4
Стягнуто з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в сумі 1 000 грн.,
а також судові витрати.

В апеляційній скарзі апелянт
ОСОБА_4 просить рішення суду першої
інстанції скасувати із закриттям
провадження у справі, посилаючись на
неповноту з»ясування судом обставин,
що мають значення для справи і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу.В
судових дебатах просив скасувати
рішення суду першої інстанції та у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач просив залишити рішення суду
без змін, а у задоволенні апеляційної
скарги відмовити.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги вважає, що
вона підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення .

Підставами скасування рішення
Іллінецького районного суду
Вінницької області від 23.06.2014 року на
думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом
обставин справи;

- неправильне застосування норм
матеріального права.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом по справі встановлені наступні
факти.

В жовтні 2012 року в м. Липовець,
Липовецького району Вінницької
області був розповсюджений
інформаційний бюлетень « ІНФОРМАЦІЯ_2»
кандидата у Народні депутати ОСОБА_4.
Бюлетень надруковано у друкарні ТОВ «
Прес корпорейшн Лімітед», накладом 5 000
примірників. Замовник та
відповідальний за випуск: ОСОБА_4 У
Бюлетені надруковано статтю під назвою
« ІНФОРМАЦІЯ_1»

Позивач вважає відомості, зазначені
у цій статті щодо нього і рідних його
людей такими, що є завідомо
неправдивими та такими, що містять
наклепницький характер, принижують
його честь та гідність, завдають шкоди
діловій репутації. Просив визнати
відомості недостовірними та
наклепницькими.

Колегія суддів вважає безпідставними
посилання апелянта на те, що даний спір
слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства. Вимога
апелянта про закриття провадження у
справі не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ухвала про відкриття провадження у
справі з підстав недотримання судом
правил підсудності (юрисдикційна)
відповідачем не оскаржувалась та
скасована не була.

Відповідно п. 9 ст. 74 Закону України «
Про вибори народних депутатів України»
( в редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин Закон від 17.11.2011
№ 4061-VІ) забороняється розповсюдження
завідомо недостовірних або
наклепницьких відомостей про партію -
суб'єкта виборчого процесу або про
кандидата у депутати, недостовірний
або наклепницький характер яких
встановлено у судовому порядку.

Відповідно до пункту 6 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється
лише на спори стосовно правовідносин,
які виникли в межах виборчого процесу й
стосувалися підготовки та проведення
виборів, і які розглядаються за
особливостями, встановленими статтями
172 - 179 КАС України. Даними нормами не
передбачено такий спосіб захисту, як
визнання відомостей недостовірними та
наклепницькими.

У ч.2 п.2.1.Постанови Пленуму « Про
практику застосування
адміністративними судами положень
Кодексу адміністративного судочинства
України під час розгляду спорів щодо
правовідносин, пов'язаних з виборчим
процесом» № 15 від 01.11.2013 року Вищий
Адміністративний Суд України
роз'яснює, що недостовірність
будь-якої інформації у виборчих
справах у порядку адміністративного
судочинства не встановлюється.

Згідно п.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів приходить висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання
відомостей недостовірними та
наклепницькими слід розглядати в
порядку цивільного судочинства
незалежно від суб'єктивного складу
учасників спору.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що поширені в статті «Сезон
полювання на голоси виборців
відкрито!» відомості , щодо ОСОБА_3 та
рідних йому людей є недостовірними,
оскільки відповідачем не доведено та
не надано належних доказів, що поширена
ним інформація, є достовірною.

Надавши юридичну оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів не
погоджується із висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ст.68 Закону України « Про
вибори народних депутатів України» (
Закон № 4061-VІ) передвиборна агітація -
це здійснення будь-якої діяльності з
метою спонукання виборців голосувати
за або не голосувати за певного
кандидата у депутати або партію -
суб'єкта виборчого

процесу. Передвиборна агітація може
здійснюватися в будь-яких

формах і будь-якими засобами, що не
суперечать Конституції України та
законам України.

Однією із форм передвиборної
агітації є розповсюдження виборчих
листівок, плакатів та інших
друкованих агітаційних матеріалів чи
друкованих видань, в яких розміщено
матеріали передвиборної агітації.

Судом встановлено, що інформаційний
бюлетень «ІНФОРМАЦІЯ_2»
розповсюджувався серед населення м.
Липовець, як передвиборна агітація
кандидата у народні депутати ОСОБА_4.

Проводячи аналіз змісту статті «
ІНФОРМАЦІЯ_1» на предмет наявності в
ній викладу фактичних обставин чи
оціночних суджень колегія суддів
враховує наступне.

Поза увагою суду першої інстанції
залишилась та обставина, що

відповідно до статті 30 Закону України
"Про інформацію"( в редакції від 10.08.2012р)
ніхто не може бути притягнутий до
відповідальності за висловлення
оціночних суджень. Оціночними
судженнями, за винятком наклепу,
є висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій, а
також висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі,

що містять фактичні дані, зокрема
з огляду на характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Викладений у спірній статті факт про
те, що « ОСОБА_2 постійного проживання у
« Декларації» теж немає. Проте, вказано,
що має родину - дружину і двоє дітей.»
встановлений у судовому засіданні на
підставі копії декларації ОСОБА_3 за 2011
рік, у якій викладена інформація
відповідає дійсності. / а.с. 40-47/.

Щодо інших відомостей, які просить
спростувати позивач, виходячи з
аналізу змісту наведеного тексту
статті на підставі ст. 30 Закону України
"Про інформацію", та ст. 68 Закону України
« Про вибори народних депутатів
України» ( Закон № 4061-VІ) колегія суддів
приходить до висновку, що поширена
відповідачем інформація має характер
оціночного судження, оскільки є
оцінкою дій кандидата у народні
депутати, а наведені в ній
висловлювання не можуть тлумачитися як
такі, що містять фактичні дані або є
образливими чи негативними.

Відповідно до статті 277 ЦК не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України 7 липня 1997 року N 475/97-ВР
(далі - Конвенція).

Так, відомості про «заможних батьків»
позивача та « одного з найдорожчого
адвоката Києва» не можна перевірити на
предмет їх відповідності, оскільки ця
інформація є оціночною. Надані до
матеріалів справи довідки про місце
роботи батька та матері позивача не
свідчать про їх майновий стан; а
значення слів « заможний» , «
найдорожчий» є відносними у розумінні
кожної окремої людини.

Відповідно до ст. 10 Конвенції кожен має
право на свободу вираження поглядів. Це
право включає свободу дотримуватися
своїх поглядів, одержувати і
передавати інформацію та ідеї без
втручання органів державної влади і
незалежно від кордонів. Здійснення цих
свобод, оскільки воно пов'язане з
обов'язками і відповідальністю, може
підлягати таким формальностям, умовам,
обмеженням або санкціям, що
встановлені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадської безпеки, для запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров'я чи моралі, для захисту
репутації чи прав інших осіб, для
запобігання розголошенню
конфіденційної інформації або для
підтримання авторитету і
безсторонності суду. Статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду" встановлено, що суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Суд звертає увагу, що в своїй практиці
Європейський Суд з прав людини
розрізняє факти та оціночні судження.

При дотриманні умов § 2 статті 10
Конвенції, право вільно передавати
інформацію поширюється не лише на
"інформацію" та "ідеї", які сприймаються
сприятливо або вважаються
необразливими чи нейтральними, але й
такі, які ображають, шокують чи
викликають стурбованість. Такі є
вимоги плюралізму, толерантності і
лібералізму, без яких немає
"демократичного суспільства" (рішення у
справі Handyside v.United Kingdom).

Викладене вище відображено також і в
рішенні Європейського суду з прав
людини "Українська Прес-Група" проти
України", в якому Європейський Суд,
зокрема, зазначив, що межа допустимої
критики щодо політика, який виступає у
своїй публічній якості, є ширшою ніж
щодо приватної особи. На відміну від
останнього, перший неминуче та свідомо
відкриває кожне своє слово та вчинок
для ретельної уваги журналістів та
всього суспільства і тому має виявляти
більшу терпимість. Звичайно, право на
захист репутації поширюється і на
політиків, навіть коли вони виступають
не як політики, проте вимоги такого
захисту мають бути збалансовані з
інтересами суспільства до відкритої
дискусії з політичних питань.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач
є публічною особою - політиком, межа
його допустимої критики є ширшої ніж
щодо приватної особи.

Якщо особа вважає, що оціночні
судження або думки, поширені в засобі
масової інформації, принижують її
гідність, честь чи ділову репутацію, а
також інші особисті немайнові права,
вона вправі скористатися наданим їй
частиною першою статті 277 ЦК та
відповідним законодавством правом на
відповідь, а також на власне тлумачення
справи (стаття 30 Закону про інформацію,
стаття 65 Закону України "Про
телебачення і радіомовлення") у тому ж
засобі масової інформації з метою
обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку.

Аналогічне право на відповідь
передбачене ч.12 ст.74 Закону України "Про
вибори народних депутатів України".

Вимога про стягнення моральної шкоди ,
що полягає у душевних стражданнях,
яких ОСОБА_3 зазнав у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо нього
самого, членів його сім»ї чи близьких
родичів, а також у зв'язку з приниженням
честі та гідності фізичної особи,
ділової репутації на думку колегії
суддів не підлягає задоволенню,
оскільки позивачем не доведений факт
заподіяння такої шкоди та факт
поширення відповідачем відомостей,
які його порочать.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів не погоджується із висновками
суду першої інстанції про те, що
заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
відповідають дійсним обставинам
справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального і процесуального права
призвело до помилкового висновку, у
зв'язку з чим рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Іллінецького районного суду
Вінницької області від 23.06.2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання відомостей
недостовірними та наклепницькими,
стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного
суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: