АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8260/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабій С. О. Доповідач - Котушенко
С.П. Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Болтунової Л.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21 серпня
2014 року за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
дії заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Гідзули С.О.,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2
звернулися до суду зі скаргами на дії
заступника начальника ВДВС
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Гідзули С.О., які
ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 липня 2014 року були
об'єднанні в одне провадження.
Скаржники вказували на те, що судовими
рішеннями, які набрали законної сили,
їм було встановлено порядок
спілкування з онуком ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавчі листи, видані
судом на підставі цих рішень, з грудня
2013 року знаходилися на виконанні
Павлоградського міськрайонного
відділу державної виконавчої служби.
За невиконання рішення на боржника
накладено штраф суб'єктом оскарження
та направлено подання до
правоохоронних органів про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності, після чого було
винесено постанови про закінчення
виконавчого провадження, а виконавчі
листи направлені до суду. Зважаючи на
визначення строку пред'явлення
виконавчих листів для виконання до 08
квітня 2028 року, вони знову отримали їх і
подали до ВДВС.

03 липня 2014 року заступником начальника
ВДВС Павлоградського МУЮ Гідзулою С.О.
винесено постанови про відмову у
відкритті виконавчих проваджень.
Скаржники просили визнати
неправомірними дії заступника
начальника ВДВС Павлоградського МУЮ
Гідзули С.О. що до винесення постанов ВП
№43886997 та ВП №43886516 від 03 липня 2014 року
про відмову в прийнятті до провадження
виконавчих документів, скасувати
вказані постанови та зобов'язати
суб'єкта оскарження прийняти до
виконання виконавчі документи і
відкрити виконавчі провадження.

24 липня 2014 року суд залучив до участі у
справі як заінтересовану особу ОСОБА_5

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 серпня 2014 року (з
урахуванням ухвал від 2 та 6 жовтня 2014
року про виправлення описок) визнано
неправомірними дії заступника
начальника ВДВС Павлоградського МУЮ
Гідзули С.О. щодо винесення постанов ВП
№43886997 та ВП №43886516 від 03 липня 2014 року
про відмову у відкритті виконавчих
проваджень в частині відмови в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та скасовано вказані
постанови в зазначеній частині. В іншій
частині скарги залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
ставлять питання про скасування ухвали
в частині незадоволення їхніх скарг як
незаконної.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частиною 3 ст.303 ЦПК України
передбачено, що апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
виявлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Зі справи вбачається, що рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 01 жовтня
2013 року, частково зміненим рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 листопада того ж року,
зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з онуком
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено час їх
спілкування з дитиною (а.с.83-84, 132-133).

На виконання вказаних рішень 06 грудня
20013 року було видано 5 виконавчих листів
(а.с.136).

З 13 грудня 2013 року виконавчі листи в
частині виконання рішення щодо
зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з онуком
знаходилися на виконанні ВДВС
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції. За невиконання
рішення на ОСОБА_5 було накладено штраф
та направлено подання до
правоохоронних органів про
притягнення її до кримінальної
відповідальності, після чого 14 лютого
2014 року ВДВС було винесено постанови
про закінчення виконавчих проваджень з
поверненням виконавчих листів, які
влітку того ж року були знову
направлені на виконання.

Постановами заступника начальника
ВДВС Павлоградського МУЮ Гідзули С.О.
ВП №43886997 та ВП №43886516 від 03 липня 2014
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчих
документів та у відкритті виконавчих
проваджень (а.с.157, 168).

Як вбачається зі змісту вказаних
постанов, суб'єкт оскарження виходив з
того, що виконавчі провадження були
завершені за п.11 ст.49 ЗУ «Про виконавче
провадження» і підстав та повноважень
для повторного відкриття виконавчого
провадження немає.

Погодившись з таким висновком суб'єкта
оскарження в частині відмови у
відкритті виконавчих проваджень, суд
виходив з наявності нескасованих
постанов державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
від 14 лютого 2014 року, які перешкоджають
повторному пред'явленню виконавчих
документів до виконання.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є
надзвичайно важливим при розгляді
справ, оскільки він гарантує, що особа,
незалежно від рівня її фахової
підготовки та розуміння певних вимог
цивільного судочинства, матиме змогу
забезпечити захист своїх інтересів,
шляхом отримання допомоги суду у
вирішенні тих питань, які вона сама з
об'єктивних причин не може вирішити.

Незважаючи на це суд не сприяв
здійсненню прав скаржників, не
роз'яснив їм право на оскарження
зазначених постанов і не попередив про
наслідки вчинення або невчинення таких
процесуальних дій.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд
дійшов суперечливого висновку щодо дій
суб'єкта оскарження. Так, зі скарг
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вбачається, що їх
вимоги зводилися: до визнання
неправомірними дій заступника
начальника ВДВС Павлоградського МУЮ
Гідзули С.О. щодо відмови в прийнятті до
провадження виконавчих документів і
зобов'язання його прийняти вказані
документи; до скасування постанов про
відмову у відкритті провадження і
зобов'язання відкрити виконавчі
провадження.

Суд визнав неправомірними дії вказаної
особи щодо відмови в прийнятті до
провадження виконавчих документів,
посилаючись на те, що строк
пред'явлення їх до виконання визначено
до 08 квітня 2028 року, але відмовив у
задоволенні вимог щодо зобов'язання
прийняти вказані документи, не навівши
ніяких мотивів, на підставі яких дійшов
саме такого висновку.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що оскаржена ухвала підлягає
скасуванню, з поверненням справи на
новий розгляд, а апеляційна скарга -
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,312 ЦПК України,
колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 серпня 2014 року скасувати,
справу повернути для розгляду до того ж
суду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Котушенко С.П.

Судді
Петренко І.О.

Болтунова Л.М.