Справа № 317/3654/14-ц
№/п 2/317/1494/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року
Запорізький районний суд Запорізької
Головуючого судді Гончаренко П.П.,
при секретарі Зеленській С.Ю.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, суд -
До суду звернулась позивачка ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності. В обґрунтування позовних
вимог позивачка зазначила, що вона з
відповідачем ОСОБА_2 перебувала в шлюбі
з 14.06.1980 року зареєстрованому
виконавчим комітетом Лукашівської
сільської ради Запорізького району
Запорізької області. 25.03.2013 року
рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області шлюб між сторонами
розірвано. За час проживання у шлюбі
позивачки з ОСОБА_2 ними побудовано
житловий будинок з господарськими
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 розташованого на земельній
ділянці, площею 0,11 га. Вказаний
житловий будинок набутий в результаті
спільної з чоловіком праці та спільні
грошові кошти.

Позивачка вказує, що документами щодо
будівництва житлового будинку та
оформлення права власності на нього
займався ОСОБА_2, оскільки земельну
ділянку під забудову було виділено на
його ім'я. будинок добудовано та
введено в експлуатацію, що
підтверджується актом прийому до
експлуатації закінченого будівництвом
житлового будинку та господарських
будівель індивідуального забудовника
від 07.12.1991 року, виданим виконкомом
Володимирівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області.

Позивачка вказує, що оскільки вона та
відповідач проживають в даному будинку
разом, а шлюбні відносини між ними
припинено, тому виникла необхідність
юридично визначити за нею її частку
спільно нажитому за період шлюбу майні
шляхом звернення до суду з позовом про
розділ майна подружжя. Але в процесі
підготовки позову виявилось, щ оправо
власності на вказаний будинок ні за ким
не зареєстровано, тому неможливо
визначити, що будинок є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Також позивачка зазначає, що в 1985 році
її чоловіку ОСОБА_2 виділено земельну
ділянку для будівництва. Будівництво
потребувало великих матеріальних
затрат та фізичних зусиль. Позивачка,
крім турбот, пов'язаних з вихованням
дітей, приймала активну участь в
будівництві. Вона купувала будівельні
матеріали, домовлялася з
будівельниками та знайомими
односельчанами, які допомагали в
будівництві та ремонті, готувала їм їжу
та ін. Будівництво здійснювалось за
спільні грошові кошти. декілька років
продовжувався кропіткий процес
будівництва, їхній родині з дітьми,
довелося терпіти незручності та брак
коштів. Коли нарешті будинок було
добудовано, вони вселилися в нього.
Позивачка займалась інтер'єром та
благоустроєм будинку. На протязі
багатьох років позивачка піклувалась
про родину, підтримувала в будинку
порядок, намагалася створити у родині
затишок. До теперішнього часу вона
проживає в будинку, робить косметичний
ремонт та ін.

Зареєструвати право власності на
житловий будинок в Реєстраційній
службі Запорізького РУЮ має право
тільки відповідач, оскільки в
документах він значиться користувачем
земельної ділянки та забудовником
житлового будинку. Позивачка
позбавлена прав зареєструвати своє
право власності на ? частину житлового
будинку.

Позивачка вказує, що відповідач чинить
їй перешкоди в проживанні в будинку,
вважає себе єдиним власником. Іншого
житла позивачка не має, зареєструвати
право власності на частину будинку,
який будувала, вона не має можливості,
тому вимушена відстоювати свої права в
судовому порядку.

Відповідач не бажає зареєструвати
право власності та здійснити розділ
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 тому позивачка
повинна звернутися до суду з даною
позовною заявою про оформлення своїх
прав на ? частину спільно нажитого
майна.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, однак на адресу суду надала
письмову заяву, в якій просить
розглянути справу без її участі, на
позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судові засідання,
призначені на 08.09.2014 року, 09.10.2014 року,
03.11.2014 року та 14.11.2014 року не з'явився,
про час, день та місце слухання справи
повідомлявся належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення судової
повістки.

Тому суд вважає за необхідне
розглядати справу на підставі наявних
у ній доказів, відповідно з частиною 4
ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі, якщо відповідно до положень
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
сторін, на підставі наявних у справі
доказів, без фіксації судового процесу.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини
справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, надавши їм оцінку
у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, у зв'язку з наступним.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК
України, суд розглядає справи на
принципах змагальності і
диспозитивності, у межах заявлених
позовних вимог на підставі доказів,
наданих сторонами.

Так, в судовому засіданні були
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

На підставі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися
майном.

Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
перебували в шлюбі з 14.06.1980 року
зареєстрованому виконавчим комітетом
Лукашівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області. 25.03.2013 року рішенням
Запорізького районного суду
Запорізької області шлюб між сторонами
розірвано.

За час проживання у шлюбі позивачки з
ОСОБА_2 ними побудовано житловий
будинок з господарськими спорудами,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
розташованого на земельній ділянці,
площею 0,11 га., що підтверджується Актом
прийому до експлуатації закінченого
будівництвом житлового будинку та
господарських будівель
індивідуального забудовника від 07.12.1991
року, виданим виконкомом
Володимирівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області.

Згідно наданої до матеріалів справи
копії Технічного паспорту на спірний
житловий будинок користувачем даного
будинку зазначено саме відповідача
ОСОБА_2

Відповідно до довідки № 1422 від 12.11.2013
року, яка видана виконавчим комітетом
Володимирівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, зазначено, що за даними
поземельного обліку правовстановлюючі
документи на земельну ділянку площею
0,11 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_1 не оформлювались.
Земельна ділянка у власність не
передавалась.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
на нерухоме майно виникає з моменту
його прийняття до експлуатації. Якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Тобто, доказом набуття (виникнення)
права власності на житловий будинок є
правовстановлюючий документ,
зареєстрований належним чином.

У відповідності до ст. 368 ЦК України
майно, набуте в результаті спільної
праці та спільні грошові кошти членів
сім'ї, є їхньою спільною сумісною
власністю. Майно, набуте подружжям за
час шлюбу є їхньою спільною сумісною
власністю.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
поважних причин самостійного
заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута під час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст.ст. 2, 9 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004
року, державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державна
реєстрація прав проводиться на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою КМ
України від 22.06.2011 року для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені Порядком.
Документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 325 ЦК України, вказано, що
суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи. Фізичні та
юридичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати. Склад, кількість
та вартість майна, яке може бути у
власності фізичних та юридичних осіб,
не є обмеженими.

У відповідності до цивільного
законодавства України, однією з умов
виникнення прав і обов'язків учасників
цивільних правовідносин є рішення
суду. Право власності в Україні повинно
спиратися на правовстановлюючий
документ, для того, щоб бути доведеним
перед іншими особами.

На підставі вищевикладеного, суд,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню, оскільки
задоволення її позовних вимог не
порушує невизнанні або оспорюванні
права, свободи чи інтереси будь-яких
осіб та вважає за можливе визнати за
нею право власності на ? частину
житлового будинку з господарськими
спорудами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 3, 16, 325, 368, 370, 392 ЦК
України, ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою КМ
України від 22.06.2011 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності - задовольнити
повністю.

Визнати нерухоме майно у вигляді
житлового будинку з господарськими
спорудами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку з
господарськими спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язати Реєстраційну службу
Запорізького районного управління
юстиції зареєструвати право власності
на ? частину житлового будинку з
господарськими спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
через суд першої інстанції в 10 денний
строк з дня його проголошення. Особи
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:
П.П. Гончаренко