АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1086/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2991/14
Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції

на ухвалу Карлівського районного суду
Полтавської області від 15 серпня 2014
року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Машівського РУЮ Терешової А.В. від 29
травня 2014 року про закінчення
виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Карлівського районного суду
Полтавської області від 15 серпня 2014
року скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано
постанову старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Машівського РУЮ
Терешової А.В. від 29 травня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження №
42937988.

Додатковою ухвалою Карлівського
районного суду Полтавської області від
29 вересня 2014 року стягнуто з відділу
державної виконавчої служби
Машівського РУЮ на користь держави
суму судового збору, що становить 3 грн.
40 коп..

З ухвалою суду не погодився
відділ державної виконавчої служби
Машівського РУЮ та подав на неї
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу скасувати як таку, що є
необґрунтованою і постановлена з
порушенням норм процесуального права,
та відмовити у задоволенні скарги.

Апелянт вважає ухвалу такою, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права, вказуючи на те,
що судом безпідставно застосована
норма ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» яка
врегульовує порядок звернення
стягнення на кошти та інше майно
боржника.

Також апелянт вказує на те, що суд не
обґрунтував у чому саме полягає
неправомірність винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 29 травня 2014 року.
Вказує, що відповідно до п. 4 ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що під час виконання рішення
про заборону вчиняти певні дії або про
утримання від вчинення певних дій
державний виконавець доводить до
відому боржника резолютивну частину
такого рішення, про що складає
відповідний акт. Після складення акту
виносить постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Окрім того посилається на те, що
законом не передбачена обов'язковість
участі стягувача під час складення
відповідного акту державним
виконавцем.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Так, вирішуючи питання щодо наявності
підстав для задоволення вимог скарги
та обґрунтованості її підстав,
місцевий суд вірно виходив з наступних
обставин.

З матеріалів справи вірно встановлено,
що рішенням Карлівського районного
суду Полтавської області від 23 грудня
2013 року зобов'язано ОСОБА_3 не
перешкоджати ОСОБА_1 в доступі до
трактора МТЗ-52Л, 1952 року випуску, дв.
НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1, причепа
тракторного 2-ПТС-4, 1974 року випуску,
машина НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4,
плуга ПЛН - 3,35.

Вказане рішення набрало законної сили,
є чинним та підлягає виконанню.

На виконання вказаного рішення суду 19
лютого 201 року був виданий виконавчий
лист

Далі судом встановлено, що Постановою
державного виконавця ВДВС Машівського
РУЮ у Полтавській області від 10 квітня
2014 року відкрито виконавче провадження
за виконавчим листом, виданим на
підставі вказаного рішення. Цією
постановою боржнику було надано строк
на добровільне виконання рішення до 17
квітня 2014 року.

Постановою від 29 травня 2014 року
виконавче провадження закінчено на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», тобто у
зв'язку з фактичним виконанням в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом, на підставі
акту державного виконавця від 15 квітня
2014 року, у відповідності до якого
державним виконавцем в присутності
двох понятих, було зачитано
резолютивну частину виконавчого листа
№ 2/531/913, виданого Карлівським районним
судом 19 лютого 2014 року.

Також судом встановлено та не
заперечується учасниками провадження,
що ОСОБА_1 не був присутній при
проведенні виконавчої дії. З вказаним
актом не був ознайомлений.

Згідно заяви ОСОБА_1, надісланої на
адресу ВДВС Машівського РУЮ, останнім
було повідомлено про те, що ОСОБА_3 не
виконала у повному обсязі в
добровільному порядку рішення суду,
продовжує скаржнику чинити перешкоди у
доступі до трактора МТЗ-52Л 1952 року
випуску, дв. НОМЕР_2, реєстраційний
талог НОМЕР_1, причепа тракторного
2-ПТС-4, 1974 року випуску, машина НОМЕР_3,
реєстраційний НОМЕР_4, ховає вказане
майно, коли він має намір отримати
доступ до нього, погрожує нанесенням
тілесних ушкоджень.

Особливості виконання рішень, за якими
боржник зобов'язаний особисто вчинити
певні дії або утриматися від їх
вчинення передбачені статтею 75 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме:

1. Після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше як на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону
(державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян) і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

3. У разі якщо виконати рішення без
участі боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

4. Державний виконавець під час
виконання рішення про заборону вчиняти
певні дії або про утримання від
вчинення певних дій доводить до відома
боржника резолютивну частину такого
рішення, про що складає відповідний
акт. Після складення акта виноситься
постанова про закінчення виконавчого
провадження». .

З урахуванням викладеного,
встановивши, що в результаті
виконавчих дій державного виконавця
ВДВС Машівського РУЮ рішення суду так і
залишилося невиконаним, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення скарги ОСОБА_1 та
скасування постанови про закриття
виконавчого провадження від 29 травня
2014 року.

Враховуючи вказані обставини, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, і не
підтверджують належними доказами їх
неправомірність, оскільки вжиті
державним виконавцем заходи не
забезпечили виконання рішення суду.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України,
але порядок, строки, процедура їх
виконання регламентуються
спеціальними законами.

Згідно зі ст.14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження»
передбачено, що виконавче провадження,
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону
підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ),
у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом;

Звідси вбачається, що державний
виконавець має вжити всі передбачені
законом заходи для виконання рішення
суду. В свою чергу, його виконання має
носити не формальний характер, а
реально забезпечувати можливість, у
даному випадку - здійснення доступу
скаржника до спірної техніки
боржником.

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія дійшла висновку про те, що
судом першої інстанції на час розгляду
заяви про забезпечення позову
з'ясовано всі обставини та надано їх
належну правову оцінку. Порушень норм
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
ухвали Карлівського районного суду
Полтавської області від 15 серпня 2014
року судовою колегією не встановлено.

Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
у Постанові № 6 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах»
від 07 лютого 2014 року, судові витрати,
пов'язані з розглядом скарги,
покладаються на заявника, якщо було
постановлено рішення про відмову в
задоволенні його скарги, або на відділ
державної виконавчої служби, якщо було
постановлено ухвалу про задоволення
скарги заявника ( стаття 388 ЦПК України).

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» ставка судового збору з
апеляційної скарги на рішення суду
становить 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні заяви,
іншої заяви і скарги. Враховуючи
неврегульованість даного питання
нормами закону, колегія суддів
виходить з розміру ставки судового
збору щодо заяв немайнового характеру,
і приходить до висновку, що з ВДВС
Машівського РУЮ Полтавської області
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 121 грн. 30 коп. за апеляційний
розгляд справи.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313,
314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відділу
державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції - відхилити.

Ухвалу Карлівського районного суду
Полтавської області від 15 серпня 2014
року - залишити без змін

Стягнути з Відділу державної
виконавчої служби Машівського РУЮ у
Полтавській області судовий збір у
розмірі 12 грн. 30 коп. на наступний:
розрахунковий рахунок: Отримувач:
УДКСУ у м. Полтаві, ;
банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській
області; код банку отримувача: 831019, р/р
0002, код доходів бюджету: 22030001.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин
/підпис/О.Ю. Кузнєцова

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області __________
В.І. Корнієнко