інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/1754/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О.В.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання батька таким, що ухилявся від
виконання батьківського обов'язку та
усунення від одержання одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
сина-військовослужбовця за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21
жовтня 2014 року в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання батька таким, що
ухилявся від виконання батьківського
обов'язку та усунення від одержання
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі сина-військовослужбовця
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій покликаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 жовтня 2014 року та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача, кожен окремо,
підтримали апеляційну скаргу з підстав
в ній зазначених.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду даної справи. Відповідач
подав в суд письмову заяву, в якій
просить справу розглядати за його
відсутності та відхилити апеляційну
скаргу позивача.

Заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач батьківських прав щодо сина
ОСОБА_4 позбавлений не був, а будь-яких
інших підстав для усунення одного з
батьків від одержання одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
військовослужбовця чинним
законодавством не передбачено.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4
(а.с. 7), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під м.
Волноваха Донецької області (а.с. 6) при
виконанні обов'язків військової служби
(а.с. 6, 7, 35).

Як вбачається із відповідного
свідоцтва, реєстрація розірвання шлюбу
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проведена
відділом реєстрації актів
громадянського стану Луцького
міськвиконкому 18 листопада 1996 року,
актовий запис № 724 (а.с. 16).

Як встановлено судом, після розірвання
шлюбу відповідач проживає окремо, має
іншу сім'ю.

Рішенням Луцького міського суду
Волинської області від 17 травня 1996 року
постановлено стягувати з ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3
частини із усіх видів заробітку до їх
повноліття, починаючи з 7 травня 1996
року.

Вироком Луцького міського суду
Волинської області від 4 грудня 1997 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 114 КК
України за злісне ухилення від сплати
аліментів та призначено покарання у
виді 7 місяців позбавлення волі у
колонії-поселенні для осіб, які вчинили
умисні злочини (а.с. 54-56).

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено,
що ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як передбачено ч. 1 ст. 166 СК України
особа, позбавлена батьківських прав не
може одержати в майбутньому тих
майнових прав, пов'язаних із
батьківством, які вона могла б мати у
разі своєї непрацездатності (право на
утримання від дитини, право на пенсію
та відшкодування шкоди у разі втрати
годувальника, право на спадкування), а
також втрачає інші права, засновані на
спорідненості з дитиною.

Відповідно до п. 5 Порядку призначення і
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті), інвалідності
або часткової втрати працездатності
без встановлення інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори чи для
проходження служби у військовому
резерві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 975 від 25
грудня 2013 року (далі - Порядок)
одноразова грошова допомога
призначається і виплачується у розмірі
500-кратного прожиткового мінімуму,
встановленого законом для
працездатних осіб на дату загибелі
(смерті), рівними частками членам сім'ї,
батькам та утриманцям загиблого
(померлого) військовослужбовця,
військовозобов'язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб
відмовляється від отримання
одноразової грошової допомоги, її
частка розподіляється між іншими
особами, які мають право на її
отримання. Заява про відмову від
отримання одноразової грошової
допомоги повинна бути нотаріально
посвідчена в установленому
законодавством порядку. Члени сім'ї та
батьки загиблого (померлого)
військовослужбовця,
військовозобов'язаного та резервіста
визначаються відповідно до Сімейного
кодексу України, а утриманці -
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Відповідач ОСОБА_3 батьківських прав
судом не позбавлявся, а отже на нього не
може бути покладена відповідальність,
встановлена ч. 1 ст. 166 СК України
щодо втрати прав, заснованих на
спорідненості з дитиною.

Будь-які підстави для усунення одного
батьків за позовом іншого з батьків від
права на отримання одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
військовослужбовця не передбачені ні
Порядком, ні іншими
нормативно-правовими актами.

За такого нормативно-правового
регулювання один із батьків втрачає
право на отримання одноразової
грошової допомоги у випадку
позбавлення його в судовому порядку
батьківських прав, при цьому питання
про виплату/невиплату одноразової
грошової допомоги належить до
компетенції не суду, а відповідних
уповноважених органів, визначених у п.
12 Порядку.

Вказаним Порядком виплата/невиплата
одноразової грошової допомоги не
ставиться в залежність від визнання
батька таким, що ухилявся від виконання
батьківського обов'язку. За таких умов
задоволення вимоги позивача про
визнання батька таким, що ухилявся від
виконання батьківського обов'язку, не
змінить правового статусу відповідача
в частині його права на отримання
одноразової грошової допомоги за умови
відсутності судового рішення про
позбавлення його батьківських прав.

Отже, правові підстави для задоволення
заявленого позивачем позову відсутні,
а при вирішенні цивільно-правового
спору в основу свого рішення суд
покладає лише норми права і не вправі
покликатися на інші соціальні норми,
зокрема норми моралі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не є
підставою для скасування рішення суду.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи.
Підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 жовтня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді