Справа № 143/1639/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
Погребищенський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойчука
О.Г.

з участю секретаря Павліченко М.Д.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Погребищі справу за
позовом Комунальної установи
«Могилів-Подільська окружна лікарня
інтенсивного лікування» до ОСОБА_2 про
стягнення незаконно отриманої
заробітної плати, -

Встановив:

29 вересня 2014 року комунальна установа
«Могилів-Подільська окружна лікарня
інтенсивного лікування» звернулася до
суду з цим позовом, вказуючи, що в 2011
році ОСОБА_2 закінчив Вінницький
Національний медичний університет ім.
М. І. Пирогова, в якому навчався за
державним замовленням. Наказом
Управління охорони здоров'я та
курортів Вінницької обласної
державної адміністрації від 04.07.2011 року
№ 600 Про зарахування на посаду
лікаря-інтерна та направлення на
роботу після закінчення інтернатури,
ОСОБА_2 зарахований до інтернатури з
01.08.2011р. по 31.07.2013р. з подальшим
працевлаштуванням за спеціальністю
«Внутрішні хвороби» в комунальному
закладі «Могилів-Подільська окружна
лікарня інтенсивного лікування».
Наказом Могилів-Подільського МТМО від
01.08.2011 року відповідача прийнято на
посаду лікар-інтерн за спеціальністю
«Внутрішні хвороби» з 01.08.2011р. по
31.07.2013р. з посадовим окладом згідно з
штатним розписом. За вказаний період
Могилів-Подільським МТМО ОСОБА_2 була
нарахована заробітна плата в сумі 48519,57
грн., яку позивач просить стягнути з
відповідача, оскільки останній після
закінчення інтернатури до роботи на
посаді лікаря-терапевта
Могилів-Подільського МТМО не
приступив.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, в письмовій
заяві просила розглянути справу у її
відсутності, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, наполягала на їх
задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснив, що в інтернатурі він
не лише навчався, а й працював, оскільки
між ним та Могилів-Подільським МТМО був
укладений трудовий договір, а тому він
має законне право на заробітну плату.
Вважав, що заробітна плата була йому
нарахована за його роботу, і це не є
коштами, які позивач затратив на його
навчання. Просив у задоволенні позову
відмовити.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити з
огляду на таке.

Беззаперечно встановлено, що в 2011 році
ОСОБА_2 закінчив Вінницький
Національний медичний університет ім.
М. І. Пирогова, в якому навчався за
державним замовленням. Наказом
Управління охорони здоров'я та
курортів Вінницької обласної
державної адміністрації від 04.07.2011 року
№ 600 Про зарахування на посаду
лікаря-інтерна та направлення на
роботу після закінчення інтернатури,
ОСОБА_2 зарахований до інтернатури з
01.08.2011р. по 31.07.2013р. з подальшим
працевлаштуванням за спеціальністю
«Внутрішні хвороби» в комунальному
закладі «Могилів-Подільська окружна
лікарня інтенсивного лікування» (а. с.4).
Наказом Комунального закладу
«Могилів-Подільська окружна лікарня
інтенсивного лікування» від 01.08.2011 року
відповідача прийнято на посаду
лікар-інтерн за спеціальністю
«Внутрішні хвороби» з 01.08.2011р. по
31.07.2013р. з посадовим окладом згідно з
штатним розписом (а. с.8). З довідок
позивачка слідує, що за вказаний період
ОСОБА_2 була виплачена заробітна плата
в сумі 48519,57 грн.: за 2011р. - 5710грн.,
нарахування на заробітну плату 36,3% -
2072,73 грн. (а. с.12), за 2012р. - 18026,14 грн.,
нарахування на заробітну плату 36,3% -
6543,49 грн. (а. с.11), за 2013р. - 11861,49 грн.
нарахування на заробітну плату 36,3% -
4305,72 грн. (а. с.10).

Дані правовідносини у системному
зв'язку регулюються:

- ст. 56 Закону України «Про вищу
освіту», відповідно до якої,
випускники вищих навчальних закладів
вільні у виборі місця роботи.
Випускник вищого навчального
закладу, який навчався за державним
замовленням і якому присвоєно
кваліфікацію фахівця з вищою
освітою певного
освітньо-кваліфікаційного рівня,
працевлаштовується на підставі
направлення на роботу відповідно до
угоди, укладеної між замовником,
керівником вищого навчального закладу
та випускником;

- п. п. 8, 14 Постанови КМУ від 22.08.1996
року № 992 «Про Порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням», згідно з якою
випускники, які уклали угоду з вищим
навчальним закладом після
зарахування на навчання, повинні
відпрацювати за місцем призначення не
менше трьох років. У разі неприбуття
молодого фахівця за направленням або
відмови без поважної причини
приступити до роботи за призначенням,
звільнення його з ініціативи
адміністрації за порушення трудової
дисципліни, випускник зобов'язаний
відшкодувати у встановленому порядку
до державного бюджету вартість
навчання та компенсувати замовникові
всі витрати;

- п. п. 3.6.2, 4.2 Положення про
спеціалізацію (інтернатуру)
випускників вищих медичних і
фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV
рівнів акредитації медичних
факультетів університетів,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я від 19.09.1996р. №291,
відповідно до яких лікар-інтерн
зараховується на посаду лікаря, працює
під керівництвом лікаря, призначеного
його безпосереднім керівником.

- п.7.3 Положення про спеціалізацію
(інтернатуру) випускників вищих
медичних і фармацевтичних закладів
освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації
медичних факультетів університетів,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я від 19.09.1996р. №291, згідно
з яким, заробітна плата
лікарям(провізорам)-інтернам протягом
всього періоду навчання сплачується за
рахунок закладів (установ), в які вони
зараховані
лікарями(провізорами)-інтернами, або
закладом (установою), з яким укладено
трудовий договір у розмірі,
встановленому чинним законодавством;

- ч.1 ст. 94 КЗпП України, визначає, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу;

- ч.1 ст.127 КЗпП, згідно з якою
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України;

- п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, яка
передбачає, що не підлягає поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Оскільки в судовому засіданні
беззаперечно доведено, що ОСОБА_2
перебував з Комунальною установою
«Могилів-Подільська окружна лікарня
інтенсивного лікування» у трудових
відносинах, був зарахований до штату
лікарні та виконував обов'язки
лікаря-інтерна-терапевта, то виплачена
йому заробітна плата та відповідні
відрахування із неї до державних
фондів України є винагородою ОСОБА_2 за
виконану ним роботу за трудовим
договором, та не відносяться до витрат
на його навчання.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову Комунальної
установи «Могилів-Подільська окружна
лікарня інтенсивного лікування» до
ОСОБА_2 про стягнення незаконно
отриманої заробітної плати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Погребищенський районний суд.

Повний текст рішення виготовлено
14.11.2014р.

Суддя