Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „ПриватБанк" на рішення
Гощанського районного суду від 7 жовтня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

7 серпня 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк"
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення 10 192,79 грн. кредитної
заборгованості.

Рішенням Гощанського районного суду
від 7 жовтня 2014 року позов задоволено
частково. З відповідачки на користь
позивача стягнено кредитну
заборгованість у сумі 5238,36 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Виконання рішення суду на
підставі ст. 217 ЦПК України розстрочено
на 12 місяців щомісячними платежами в
розмірі 523,8 грн. Вирішено питання про
судові витрати.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі позивач покликався на те, що
відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Понесені банком збитки становлять 4794,76
грн., а розмір неустойки складає 5398,03
грн., що лише на 603,27 грн. перевищує
розмір збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Крім того, суд першої інстанції прийшов
до необґрунтованого висновку про
можливість розстрочення виконання
рішення суду.

Покликаючись на ці обставини, позивач
просив апеляційний суд рішення суду
першої інстанції в частині, що
стосується зменшення розміру
неустойки з 5398,03 грн. до 443, 60 грн. та
розстрочки виконання рішення суду,
змінити й ухвалити у справі нове
рішення про задоволення його позову у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвалене місцевим судом рішення
скасуванню з ухваленням у справі
апеляційним судом нового рішення з
таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України визначено,
що апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦПК України
мотивувальна частина рішення повинна
містити мотиви, з яких суд вважає
встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази та застосовує вказані в рішенні
нормативно-правові акти, а в
резолютивній частині судового рішення
повинні бути зазначені висновок суду
про задоволення позову або відмову в
позові повністю чи частково та
висновок суду по суті позовних вимог.

Проте вказаним вимогам закону
оскаржуване рішення місцевого суду не
відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 10
лютого 2012 року між ПАТ КБ „ПриватБанк"
і ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір № ROCWRP11480018, на підставі якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
4971,25 грн. до 9 лютого 2013 року.

В порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України відповідачка узяті на себе
зобов'язання порушила і станом на 7
серпня 2014 року допустила
заборгованість перед банком на
загальну суму 10 192,79 грн., з яких: 3850,55
грн. - заборгованість за кредитом; 1,97
грн. - заборгованість за процентами; 942,24
грн. - заборгованість за комісією за
користування кредитом; 4436,47 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, та 500 грн. і
461,56 грн. - штрафи.

Розмір вказаної заборгованості
підтверджується розрахунком суми
заборгованості за кредитним договором,
наданим позивачем. Відповідачкою
вказаний розрахунок не спростований,
власних розрахунків з даного приводу
не надано, а тому колегією суддів він
приймається як достовірний.

Укладений із банком кредитний договір
ОСОБА_1 в судовому порядку не оспорила,
у зв'язку з чим він відповідно до правил
ст. 204 ЦК України є правомірним.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 27 своєї
постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснив, що положення частини третьої
статті 551 ЦК України про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Проте значне перевищення розміру
неустойки над розміром збитків у даній
справі відсутнє.

Крім того, місцевий суд не встановив й
інших обставин, які мають істотне
значення, що слугували б достатньою
підставою для зменшення відповідачці
розміру неустойки, як це передбачено
правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Зменшуючи неустойку, місцевий суд
необґрунтовано обмежився лише фактом
перебування відповідачки на обліку у
Гощанському РЦЗ. При цьому суд
проігнорував ступінь виконання
(невиконання) зобов'язання боржником та
не з'ясував реального майнового стану
ОСОБА_1: умов її проживання, наявності в
неї об'єктів рухомого і нерухомого
майна, вкладів у банках тощо.

Відповідачкою із цього приводу суду
теж не надано відповідних доказів.

Частиною 1 ст. 217 ЦПК України
передбачено, що суд, який ухвалив
рішення, може визначити порядок його
виконання, надати відстрочку або
розстрочити виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
зазначає в рішенні.

Відповідно до вимог статті 373 ЦПК
України за наявності обставин, що
утруднюють виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Аналогічні положення містить стаття 36
Закону України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV.

Таким чином, системне тлумачення
положень ст. ст. 217, 373 ЦПК України та ст.
36 Закону України "Про виконавче
провадження" дає суду підстави дійти
висновку, що розстрочка виконання
рішення суду може мати місце лише у
виняткових випадках за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення або роблять
неможливим його виконання.

Проте таких обставин у даній справі не
встановлено, і відповідачкою із цього
приводу будь-яких доказів суду також не
подано. Оскаржуване рішення у
зазначеній частині судом не
мотивовано.

Тому враховуючи все викладене вище, у
суду першої інстанції, на переконання
колегії суддів, не було фактичних і
юридичних підстав зменшувати боржнику
розмір неустойки та розстрочувати
виконання судового рішення, яке ще не
набрало законної сили.

Зважаючи на наведене, оскаржуване
рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України, через що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ч.
3 ст. 551 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 217, 303, 304,
307, 313, 314, 316, 317, 373 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „ПриватБанк" задовольнити
частково.

Рішення Гощанського районного суду від
7 жовтня 2014 скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості
задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк „ПриватБанк" 10 192
(десять тисяч сто дев'яносто дві) грн. 79
коп. кредитної заборгованості, з яких:
3850,55 грн. - заборгованість за кредитом;
1,97 грн. - заборгованість за процентами;
942,24 грн. - заборгованість за комісією за
користування кредитом; 4436,47 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та 500 грн. і 461,56
грн. - штрафи.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк „ПриватБанк" 365
(триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.
понесених судових витрат у справі.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: