Ічнянський районний суд Чернігівської
Справа № 733/1413/14-ц
№ 2/733/664/14
Рішення

Іменем України

"27" жовтня 2014 р.
Ічнянський районний суд
Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Головченко
М.М.

при секретарі Науменко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ічня справу за позовом
ОСОБА_1 про виселення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення з
будинку. В позовній заяві вказав, що він
являється власником житлового
будинку з відповідними господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1. В даному
будинку проживають відповідачі по
справі, а також з ними проживає
малолітня дочка ОСОБА_4. Відповідачі
фактично являються наймачами будинку,
але користуються житлом безкоштовно,
яким неодноразово пропонував укласти
договір найму або виселитись з будинку,
однак вирішити дане питання не
вдається. Крім того відповідачі не
допускають його в будинок, в зв'язку з
чим вимушений проживати в літній кухні,
а тому позбавлений законного права
користуватись належним на праві
власності житлом. Просить суд
зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити
йому перешкод в користуванні будинком,
який розташований в АДРЕСА_1 та
виселити відповідачів з даного
будинку.

В судовому засіданні позивач і
представник позивача позовні вимоги
підтримали повністю і просили суд їх
задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала посилаючись на те, що її
батько позивач по справі сам
запропонував перейти до нього
проживати разом із чоловіком та
дитиною, в будинку вона зробила ремонт
за власні кошти, підвела газове
опалення до літньої кухні в якій
позивач сам погодився проживати і на їх
пропозицію укласти договір найму
жилого приміщення відмовляється.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Між сторонами склались
правовідносини, які регулюються
цивільним і житловим законодавством
України.

В судовому засіданні встановлено,
що дійсно позивач ОСОБА_1 являється
власником будинку, який розташований в
АДРЕСА_1 (а.с.4-5) і в даному будинку
проживають відповідачі по справі та їх
малолітня дочка (а.с.6).

Відповідно до ст..ст. 391, 405 ЦК
України передбачено, що власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону і житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 правомірно вселились в житлове
приміщення за згодою позивача ОСОБА_1
та користуються цим приміщенням і
угода про порядок користування цим
приміщенням відповідно до ст.. 156 ЖК
України не укладалась.

За змістом ч.4 ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч.2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема його
дружина і батьки. Членами сім'ї
власника будинку може бути визнано й
інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з ним і ведуть з ним
спільне господарство.

Підстави виселення членів сім'ї
власника будинку передбачені ст.. 157 ЖК
та ч.1 ст. 116 ЖК України.

Відповідно до ст.. 169 ЖК України
передбачено, що у разі припинення
договору найму жилого приміщення в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, наймач і особи, які
проживають разом з ним, зобов'язані
звільнити жиле приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Однак в судовому засіданні позивач
не надав суду конкретних доказів про
те, що відповідачі систематично
руйнують чи псують належне йому жиле
приміщення або використовують не за
призначенням та систематично
порушують правила співжиття і
створюють несприятливі умови для
спільного проживання, оскільки заходи
запобігання і громадського впливу до
них не вживались. Також суд не може
погодитись з доводами позивача, що
відповідачі відмовляються від
укладення договору найму жилого
приміщення, оскільки дане питання
сторонами до моменту звернення
позивача з позовними вимогами до суду
не вирішувалось і в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_3 поголились укласти з
позивачем договір найму жилого
приміщення та зареєструвати його в
селищній раді. А тому в задоволенні
позовних вимог в частині виселення
відповідачів із житлового будинку суд
вважає за необхідне відмовити.

В зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_1
являється людиною похилого віку і на
протязі тривалого часу проживає в
літній кухні суд вважає, що в даному
випадку йому створюються перешкоди в
користуванні житловим будинком, а тому
заявлені вимоги щодо зобов'язання
відповідачів не чинити перешкод слід
задовільнити.

Керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК
України, ст. ст.. 391, 405 ЦК України, ст..ст.
64, 116, 156, 157, 158, 169 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовільнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні
житловим будинком, який розташований в
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення на протязі десяти днів
з дня його проголошення може бути
подана апеляційна скарга в
Чернігівський апеляційний суд через
Ічнянський районний суд.

Суддя
М. М. Головченко