АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Шавула В. С. Доповідач - Єлізаренко
І.А. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
з позовом до територіальної громади в
особі Дніпропетровської міської ради
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилалася на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її подруга ОСОБА_3,
яка за життя склала заповіт та заповіла
їй квартиру АДРЕСА_1, яка належала
померлій на праві приватної власності.
Під час отримання дублікатів
документів про право власності на
вищевказану квартиру, ще за життя
ОСОБА_3, було з'ясовано, що квартира
АДРЕСА_1, була подарована ніби то ОСОБА_3
у 1997 році своєму племіннику ОСОБА_4 і на
підставі договору дарування від 14
березня 1997 року, він є власником цієї
квартири. Вона зверталася до суду з
позовними вимогами про визнання
недійсним договору дарування спірної
квартири, свідоцтва про право
власності на квартиру, але у
задоволенні їй було відмовлено. У
зв'язку із недобросовісною роботою
адвокатів, до яких вона зверталась за
захистом своїх порушених прав з
приводу визнання недійсним договору
дарування спірної квартири, свідоцтва
про право власності на квартиру період
з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 06 червень 2014 року вона
пропустила з поважних причин строк для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, тому
просила суд встановити їй додатковий
строк тривалістю в один місяць для
подання до нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року в
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 30 липня 1993
року, виданого міськвиконкомом згідно
з розпорядженням №Л-365, належала ОСОБА_3
(а.с.12).

Згідно договору дарування від 14
березня 1997 року, що був посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим №749, ОСОБА_3 подарувала
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його
відкрилась спадщина на вищезазначену
квартиру, яку за законом успадкували
його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7
(а.с.10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Нею
був складений заповіт від 04 вересня 2007
року, яким усе своє майно остання
заповіла ОСОБА_2 (а.с.4, 5).

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
до Другої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, що відкрилась
після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, але їй було відмовлено у
зв'язку із пропуском встановленого
законом строку для прийняття спадщини,
про що нотаріус видав відповідну
постанову (а.с.44).

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України
за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Звернувшись до суду зі вказаними
позовними вимогами, позивач посилалася
на те, що не звернулася до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом строк після
смерті своєї подруги ОСОБА_3, оскільки у
судовому порядку оскаржувала
вищезазначений договір дарування
квартири, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та свідоцтво про прийняття
спадщини за законом, зверталася до
адвокатів за правовою допомогою, які
ввели її в оману (а.с.2, 3).

В п.24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз»яснено, що вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити із того, що
поважними є причини, пов»язані з
об»єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд дійшов правильного
висновку, що обставини, на які
посилається позивач та є причиною, з
якої вона пропустила строк для
прийняття спадщини, про що вказала у
позовній заяві, не є об»єктивними,
непереборними, істотними труднощами,
які перешкоджали б позивачу у
встановлений законом строк звернутися
із заявою про прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд правильно відмовив
ОСОБА_2 у задоволені її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо
поважності пропуску позивачем строку
для прийняття спадщини з підстав
введення її в оману різними адвокатами
є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді