АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3867/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 23 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом до
відповідачів. В обґрунтування
посилається на те, що 27 квітня 2007 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0,
відповідно до якого ОСОБА_3 надано
кредит в сумі 81 500 доларів США строком
до 26 квітня 2017 року. За кредитним
договором була встановлена процентна
ставка в розмірі 13,50% річних. В
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором 27 квітня
2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено
договір поруки № 0/П. В зв'язку з
неналежним виконанням умов кредитного
договору станом на 11 листопада 2013 року
виникла заборгованість в сумі 71 650, 39
доларів США, що еквівалентно 572701,55 грн.,
яка складається з: 52203,21 доларів США, що
еквівалентно 417260,26 грн. -
заборгованість за кредитом; 15910,93
доларів США, що еквівалентно 127176,06 грн. -
заборгованість по процентам; 2144,64
доларів США, що еквівалентно 17142,11 грн. -
пеня за прострочення сплати по кредиту;
1391,61 доларів США, що еквівалентно 11123,12
грн. - пеня за прострочення процентів.
Відповідачі повідомлялись про
необхідність погашення
заборгованості, однак вимога
залишилася без задоволення. Просив
стягнути у солідарному порядку з
відповідачів на свою користь вказану
суму заборгованості за кредитним
договором та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2014
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
заборгованість станом на 11 листопада
2013 року за договором про надання
споживчого кредиту № 00 від 27
квітня 2007 року, в сумі 71650,39 доларів США,
що еквівалентно 572701,55 грн., яка
складається з: 52203,21 доларів США, що
еквівалентно 417260,26 грн. -
заборгованість за кредитом; 15910,93
доларів США, що еквівалентно 127 176,06 грн.
- заборгованість по процентам; 2144,64
доларів США, що еквівалентно 17142,11 грн. -
пеня за прострочення сплати по кредиту;
1391,61 доларів США, що еквівалентно 11 123,12
грн. - пеня за прострочення процентів.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

В апеляцій скарзі відповідач ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
скарги та скасування рішення суду,
виходячи з наступного.

Судом установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 27 квітня 2007 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «Укрсиббанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсиббанк»
(а.с.29-34), та ОСОБА_3 укладено договір про
надання споживчого кредиту № 00,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит у формі
поновлювальної кредитної лінії в
іноземній валюті в сумі ліміту
поновлювальної кредитної лінії, що
дорівнює 81 500 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13,50%, строком до 26 квітня 2017 року
(а.с.6-13).

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 27
квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2
укладено договір поруки № 0/П,
відповідно до якого поручитель
зобов'язався перед кредитором
відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх
її зобов'язань перед кредитором в
повному обсязі (а.с.14-17).

Згідно вимог п. 1.3 договору поруки,
поручитель і боржник відповідають як
солідарні боржники.

В зв'язку з неналежним виконанням
боржником зобов'язань по договору про
надання споживчого кредиту № 00
від 27 квітня 2007 року, станом на 11
листопада 2013 року виникла
заборгованість в сумі 71650, 39 доларів
США, що еквівалентно 572701,55 грн. (а.с.18-28),
яка складається з: 52203,21 доларів США, що
еквівалентно 417260,26 грн. -
заборгованість за кредитом; 15910,93
доларів США, що еквівалентно 127176,06 грн. -
заборгованість по процентам; 2144, 64
доларів США, що еквівалентно 17142,11 грн. -
пеня за прострочення сплати по кредиту;
1391,61 доларів США, що еквівалентно 11123,12
грн. - пеня за прострочення процентів.

17.10.2013 року на адресу відповідачів
банком було надіслано вимогу щодо
сплати суми заборгованості за
кредитним договром, проте вона
залишилася без задоволення (а.с.36-38).

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи позивача та
дав їм належну правову оцінку,
керуючись ст.ст.526, 530, 533, 541, 543, 549, 553, 554,
1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Посилання відповідача ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі на те, що ПАТ
«УкрСиббанк» не має право стягувати з
нього заборгованість за кредитним
договором в іноземній валюті, оскільки
він не є стороною в цих правовідносинах
та укладав з банком не кредитний
договір, а договір поруки, не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки
згідно п.п.1.3, 1.4 договору поруки,
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за кредитним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами кредитного
договору; відповідальність поручителя
та боржника є солідарною.

Доводи апеляційної скарги про те, що у
зв'язку з економічною кризою та
підвищенням курсу долара США по
відношенню до гривні (у період з 2008 року
по серпень 2014 рік з 8,08 грн. до 13,05 грн. за
1 долар США), вони не мають можливості
сплачувати кредит, також не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки під
час укладення кредитного договору та
договору поруки відповідачі діяли на
власний розсуд, були ознайомлені з
умовами договорів, погодилися з ними.
ОСОБА_3 отримала кредитні кошти саме в
іноземній валюті, ніщо не перешкоджало
їй отримати кредит у національній
валюті. ОСОБА_2, укладаючи з банком
договір поруки, погодився з умовами
кредитного договору та отриманням
грошових коштів у доларах США.

Коливання курсу долара США до
національної валюти в повній мірі
стосуються обох сторін договору. При
належній завбачливості відповідачі
могли, виходячи з динаміки зміни курсів
валют із моменту введення в обіг
національної валюти та її девальвації,
передбачити в момент укладення
договору можливість зміни курсу гривні
України до іноземної валюти, а також
можливість отримання кредиту в
національній валюті.

Крім того, згідно довідки-розрахунку
заборгованості за кредитним договором
станом на 11.11.2013 року (а.с.18-28) та
пояснень представника позивача у
судовому засіданні апеляційної
інстанції, заборгованість за кредитним
договором була розрахована станом на
11.11.2013 року за курсом долара станом на
11.11.2013 року. Позовні вимоги позивачем не
уточнювалися.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
на те, що суд першої інстанції не
врахував вимоги ч.2 ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК
України та не зменшив розмір пені, не
приймаються судом до уваги, оскільки
спростовуються довідкою розрахунком
заборгованості за кредитним договором
станом на 11.11.2013 року, в якій чітко
вказано, що розмір пені, який включено
до складових заборгованості,
нараховано за період з 11.11.2012 року по
11.11.2013 року, тобто за один рік.

Решта доводів апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права також не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки не
спростовують висновки суду першої
інстанції та встановлені ним
обставини.

Таким чином, судове рішення ухвалене з
додержанням норм процесуального права
та у відповідності з нормами
матеріального права і відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:
О.П.Варенко

Судді:
В.С.Городнича

О.В.Лаченкова