АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9910/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Скрипник К. О. Доповідач - Каратаєва
Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

року

м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого -
Каратаєвої Л.О.

суддів -
Козлова С.П., Прозорової М.Л.

при секретарі -
Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровьска від 14 жовтня 2014 року
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - приватний нотаріус ДМНО
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
довічного тримання ,-

ВСТАНОВИЛА:

14 жовтня 2014 року
Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська постановлено ухвалу
про накладення арешту на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке зареєстроване за ОСОБА_2 на
підставі договору довічного утримання
від 09.06.2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 за реєстровим №
2724.

Не погодившись з вказаною
ухвалою, ОСОБА_2 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, ставить питання
про її скасування.

Перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
ухвали суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п.2. ст. 152 ЦПК України
одним з видів забезпечення позову є
заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України та п.1
ч.2 Пленуму Верховного суду України від
22.12.2006 №9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України),
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.18), а тому є спадкоємцем
майна на яке накладено арешт. До того ж,
в матеріалах справи мітиться заява
ОСОБА_3 від 19 лютого 2014 року № 570/4-30-14 про
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_5 (а.с.13).

Оскільки спір пов'язаний з подальшим
набуттям права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, вжиття заходів
забезпечення позову є доцільним,
обґрунтованим та співмірним заявленим
вимогам.

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів вважає ухвалу районного
суду законною, обргрунтованою та не
вбачає підстав для її зміни чи
скасування.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ленінського
районного суду м. Дніпропетровьска від
14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: