АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 17 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 14.02.2008 в розмірі 19 724 грн. 27 коп.
та понесених судових витрат.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач вказував на те, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № б/н від 14.02.2008 у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 22,80% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом та отримано
16 000 грн. Підписання даного договору є
згодою позичальника щодо прийняття
будь-якого розміру кредитного ліміту
встановленого банком відповідно п.п.3.3
умов та правил надання банківських
послуг. Проте позичальник не
дотримувався умов кредитного договору,
не сплачував щомісячно платежі у
розмірі та порядку, визначеному
кредитним договором. Станом на 28.02.2014
загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором становить 19 729 грн.
27 коп., складається з заборгованості зі
сплати кредиту (основного боргу) у сумі
7 738 грн. 22 коп. заборгованості зі сплати
процентів за користування кредитом у
сумі 6 380 грн. 57 коп., заборгованості по
комісії в розмірі 4 432 грн. 90 коп.,
фіксованої частини штрафу в розмірі 250
грн., процентної складової штрафу в
розмірі 927 грн. 58 коп. З цих підстав ПАТ
КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
у сумі 19 729,27 грн. та судові витрати у
сумі 243,60 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 17 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Вважає, що суд першої інстанції
дійшов невірного висновку про пропуск
банком строку позовної давності, що є
підставою для відмови у позові.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала за її безпідставністю і
необґрунтованістю та просила рішення
суду залишити без змін, оскільки воно
постановлено з дотриманням вимог
закону.

Представник позивача в судове
засідання не з'явивсь, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив. З огляду на викладене,
колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу за відсутності
представника позивача, оскільки його
неявка не є перешкодою для
апеляційного розгляду справи (ч. 2 ст. 305
ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення відповідача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої виходив з того, що
позивачем було пропущено строк
позовної давності, про сплив якої було
заявлено відповідачем до
постановлення судом рішення у суді
першої інстанції у відповідності до
положень ст. 267 ЦПК України.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що
14.02.2008 від імені ОСОБА_1 подано заяву до
ЗАТ КБ «ПриватБанк» на отримання
кредитних коштів з кредитним лімітом 800
грн. з базовою процентною ставкою 1,9% на
місяць на залишок заборгованості та
щомісячною комісією в розмірі 1%.

Кредитні кошти в обсязі, визначеному
договором, були надані шляхом
перерахування на картку відкриту на
ім'я ОСОБА_1

31.03.2011 та 17.06.2011 на ім'я ОСОБА_1
направлено позивачем претензію щодо
невиконання умов договору від 05.02.2008 №
SAMDN5307 та копію рішення суду, після
чого відповідачка зверталась з листом
до позивача щодо надання роз'яснень
даним документам.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Позивач вказував, що відповідач не
виконувала належним чином зобов'язання
щодо своєчасної та у повному обсязі
сплати усіх платежів за кредитним
договором, допустила заборгованість із
сплати кредиту у сумі 19 729, 27 грн.

В судовому засіданні 09.07.2014
відповідачем було заявлено про
застосування судом строку позовної
давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК
України.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
продовжується на такий же термін.

Відповідно до п. п. 3.1.1. та 3.1.3. правил
користування платіжною картою Умов та
правил надання банківських послуг
строк дії карти вказується на лицевій
стороні карти (рік та місяць). Карта
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця. По закінченню строку
дії відповідна карта продовжується
банком на новий строк (шляхом надання
клієнту карти з новим строком дії) якщо
раніше (до початку місяця закінчення
строку дії) не надійшла письмова заява
держателя про закриття картрахунку, а
також за умови наявності на
картрахунку грошових коштів для оплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій по картрахунку.

Даних про отримання відповідачкою
нової картки матеріали справи не
містять.

Згідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Пунктами 3.1.1, 5.4 правил користування
платіжною карткою визначено, що
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (в поле MONTH).

Таким чином, відповідно до Правил
користування платіжною карткою, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.
Така правова позиція була висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14).

За змістом п. 3.1.3. правил користування
платіжною карткою продовження дії
картки на новий строк здійснюється
шляхом надання клієнту картки з новим
строком дії, а також за умови наявності
на картрахунку грошових коштів для
оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій.

Як зазначав позивач, платіжну картку
було видано на ім'я ОСОБА_1 14.02.2008. Для
оформлення нової картки ОСОБА_1 до
банку не зверталась. Як вбачається з
роздруківки по користуванню
банківською карткою, наданої
позивачем, остання операція за даною
карткою проведена у грудні 2010.

З позовом до суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 14.02.2008 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося лише 21.03.2014, тобто зі спливом
строку позовної давності, визначеної
ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції з урахуванням положень п. п.
3.1.1. та 3.1.3., 5.4 правил користування
платіжною карткою дійшов правомірного
висновку про пропуск позивачем строку
позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи, наявних в ній доказах та
вимогах закону, а тому не впливають на
законність і обґрунтованість рішення
суду.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія судді приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 17 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді