Справа № 180/1835/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю представника позивача
Карпова А.О.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець цивільну
справу за позовом Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» до ОСОБА_2 про стягнення
шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В
И В:

Державне підприємство «Придніпровська
залізниця» 25.06.2014 року звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
шкоди у порядку регресу, зазначивши, що
12.10.2010 року ОСОБА_3 - водій автобуса
БАЗ-А079.04 «Еталон», реєстраційний номер
НОМЕР_1, рухаючись з боку с. Городище в
напрямку м. Марганець, під'їхав до
залізничного переїзду 155 км + 566 м на
перегоні Нікополь-Марганець
Придніпровської залізниці, зупинився
біля дорожньої розмітки 1.12.
(стоп-лінія). О 08-58 год. ОСОБА_3.
незважаючи на заборонні сигнали
автоматичної світлової та звукової
сигналізації та оповіщувальні звукові
сигнали електровоза ВЛ-8 №1583, що
прямував без вагонів поїздом НОМЕР_2,
виїхав на залізничну колію, в
результаті чого сталася ДТП. Згідно
висновків Акту розслідування причин
ДТП, що сталася 12.10.2010 року поблизу с.
Максимівка Дніпропетровської області,
надання допомоги постраждалим та
членам сімей загиблих від 12.10.2010 року -
04.11.2010 року, основною причиною ДТП є
порушення водієм автобуса БАЗ-А079.04
ОСОБА_3 п.п.20.2, 20.5 Правил дорожнього руху
в частині проїзду залізничного
переїзду на включений заборонений
сигнал світлофора та звуковий сигнал.
Актом не визначено жодного порушення з
боку залізниці, які стали або могли
стати однією з супутніх причин ДТП.

Марганецьким міським судом була
розглянута цивільна справа №180/2562/13-ц
за позовом ОСОБА_4 до ДП
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_2, та
ПАТ «СГ «ТАС» про стягнення моральної
шкоди, рішенням суду від 02.12.2013 року
було стягнуто солідарно з ДП
«Придінпровська залізниця» та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 в відшкодування
моральної шкоди 97450,0 грн., судовий збір
у розмірі 76,46 грн. на користь держави
стягнуто з кожного. На вказане рішення
було подано апеляцію, після розгляду
справи апеляційним судом 12.02.2014 року
рішення суду першої інстанції залишено
без змін. У порядку добровільного
виконання рішення суду, ДП
«Придніпровська залізниця» 17.03.2014 року
сплатило 97450,00 грн. ОСОБА_4, про що
свідчить платіжне доручення АБ
«Експрес-Банк» №749 від 17.03.2014 року.

Оскільки вина залізниці у скоєнні
вказаного ДТП взагалі відсутня, та з
урахуванням встановленого факту
наявності вини водія автобусу БАЗ-А079.04
ОСОБА_3, як працівника «ПП ОСОБА_2»,
просять суд стягнути з ОСОБА_2 в
порядку права зворотної вимоги, який не
виконав солідарне зобов'язання 97450,00
грн. на користь залізниці.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
пояснив, що у ході судового розгляду
кримінальної справи стало відомо, що
вина залізниці також наявна, тому
задовольняти позов повністю неможливо.

Вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 12 жовтня 2010 року
на залізничному переїзді в с. Городище,
в районі м. Марганець сталася ДТП, що
підтверджується Актом розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, відповідно до
якого в результаті зіткнення загинуло
43 особи та 10 осіб травмовано.

В результаті аварії, що сталася на
залізничному переїзді в с. Городище, в
районі м. Марганець загинув батько
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

ОСОБА_4 до Марганецького міського суду
було подано позов до ДП
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_2, та
АТ «СГ «ТАС» про стягнення моральної
шкоди, рішенням суду від 02.12.2013 року
було стягнуто солідарно з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_2,
як власників джерел підвищеної
небезпеки на користь ОСОБА_4 в
відшкодування моральної шкоди 97450,0
грн., судовий збір у розмірі 76,46 грн. на
користь держави стягнуто з кожного.

Згідно копії платіжного доручення №749
від 17.03.2014 року, ОСОБА_4 отримала у АБ
«Експрес-Банк» 97450,00 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди. (а.с.41).

Посилання представника позивача на те,
що вини Придніпровської залізниці у
скоєнні ДТП не встановлено, а згідно
висновків Акту розслідування причин
ДТП, що сталася 12.10.2010 року поблизу с.
Максимівка Дніпропетровської області,
надання допомоги постраждалим та
членам сімей загиблих від 12.10.2010 року -
04.11.2010 року, основною причиною ДТП є
порушення водієм автобуса БАЗ-А079.04
ОСОБА_3 п.п.20.2, 20.5 Правил дорожнього руху
в частині проїзду залізничного
переїзду на включений заборонений
сигнал світлофора та звуковий сигнал.
Зазначеним актом не визначено жодного
порушення з боку залізниці, недоліків у
облаштуванні та утриманні
залізничного переїзду 115 км+566м
перегону Нікополь-Марганець, в роботі
інших технічних засобів, якими
облаштований зазначений переїзд, а
також у діях причетних працівників
Придніпровської залізниці не
встановлено, суд вважає
безпідставними, оскільки відповідно
постанови Марганецького міського суду
від 05.10.2011 року по кримінальній справі
№1-296/11 по обвинуваченню ОСОБА_6 у
скоєнні злочину, передбаченого ст.276 ч.1
КК України вина працівника залізниці
ОСОБА_6 у скоєнні злочину встановлена.
ОСОБА_6 було звільнено від
кримінальної відповідальності за ст..
276 ч.1 КК України на підставі п.»в» ст.. 1
ЗУ «Про амністію в 2011 році» від 08.07.2011
року, кримінальну справу по його
обвинуваченню закрито.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлено законом.

Відповідно ст. 1190 ЦК України особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим. За
заявою потерпілого суд може визначити
відповідальність осіб, які спільно
завдали шкоди, у частці відповідно до
ступеня їхньої вини.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 р.
"Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" особи вважаються
такими, що спільно завдали шкоди, якщо
вони завдали неподільну шкоду
взаємопов'язаним сукупними діями або
діями з єдністю наміру. Як правило таке
завдання шкоди має місце при скоєнні
злочину кількома особами або в разі
завдання шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.
Солідарний характер відповідальності
осіб, що спільно завдали шкоди,
пояснюється неподільністю результату
їх шкідливих діянь та необхідністю
створення умов для відновлення
порушених прав потерпілого.

Відповідальність осіб, спільними діями
або бездіяльністю яких було завдано
шкоди, будується з врахуванням
загальних положень ст. 543 ЦК України,
тобто кредитор (потерпілий) має право
вимагати виконання обов'язку частково
або в повному обсязі як від усіх
боржників (завдавачів шкоди) разом, так
і від будь-кого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний в повному обсязі.

Оскільки судом встановлено, що ступінь
вини володільців джерел підвищеної
небезпеки, які спільно завдали шкоди не
визначено то і відповідальність у
частці відповідно до вини визначити
неможливо.

Так як, відповідальними особами є
ОСОБА_2 та ДП«Придніпровська
залізниця», які понесли солідарну
відповідальність перед потерпілою,
Державним підприємством
«Придніпровська залізниця» виплачено
ОСОБА_4 97450,00 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди, що
підтверджується копією платіжного
доручення №749 від 17.03.2014 року, тому суд
вважає за можливе позов задовольнити
частково, стягнувши з відповідача
ОСОБА_2 кошти у порядку регресу на
користь позивача ? частину сплаченої
ним моральної шкоди.

На підставі ст.. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати пов'язані
зі сплатою судового збору пропорційно
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 1190 ЦК України, ст.
10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» до ОСОБА_2
про стягнення шкоди в порядку регресу -
задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 (НОМЕР_3) на користь
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» в
відшкодування шкоди в порядку регресу
48 725 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять)
гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (НОМЕР_3), судовий збір
на користь Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» в розмірі
487 грн.25 коп..

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула