Миколаївський районний суд Одеської
Справа№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 року
Миколаївський районний суд

Одеської області

В складі головуючого судді
Горобця В.Л.

При секретарі
Товт А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні смт. Миколаївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2013 року позивач ОСОБА_1
позичив відповідачу ОСОБА_2 16 000 (
шістнадцять тисяч ) гривень.

Відповідач пообіцяв, що за два
місяці, тобто до 30 березня 2013 року він
поверне борг позивачу. Про те, що він
поверне позивачу борг в строк,
відповідач написав власноручно
розписку, його підпис на розписці було
посвідчено в Настасіївській сільській
раді, Миколаївського району, Одеської
області. Помилково відповідач в
розписці написав позивача по батькові
«Петрович», тому що так позивача всі
знайомі називають.

ОСОБА_1, неодноразово після 30
березня 2013 року звертався до
відповідача про повернення боргу,
проте він посилається на різні причини
і борг позивачу до цього часу не
віддав. Позивач дуже багато потратив
на покупку бензину на поїздки до
відповідача з приводу повернення
боргу.

Крім того, позивач потратив гроші на
покупку бензину для поїздки до
адвоката на суму 200 грн., а також
оплачено юридичні послуги по
складанню позовної заяви в сумі 500 грн.,
і оплату судового збору в сумі 243 грн. 60
коп..

Від позивача до суду надійшла
заява в якій він просить справу
розглянути в його відсутність, на своїх
позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_2, в судове
засідання не з'явився , причини неявки
суду не відомі, повідомлений належним
чином про дату, час та місце
судового розгляду справи.

Оцінивши зібрані по справі
матеріали, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1046 ЦК України встановлено,
що за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, якій посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1050 Цивільного кодексу
України встановлено, якщо позичальник
не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_2, взяв в борг у ОСОБА_1,
гроші в сумі 16 000 гривень.

На підтвердження боргових
зобов'язань, ОСОБА_2, власноручно
написав ОСОБА_1, розписку, згідно якої
він отримав у позивача ОСОБА_1, гроші
в сумі 16 000 гривень ( а.с. 4 ).

Крім того, ОСОБА_2, не оспорив
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти насправді були одержані.

В той же час, розписка відповідача
на суму 16 000 гривень посвідчує
передачу йому позикодавцем ОСОБА_1,
певної грошової суми.

Таким чином, суд приходить висновку,
що відповідач ОСОБА_2, розпорядився
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

При таких обставинах, у суду не
викликає сумніву факт передачі
позивачем відповідачу в борг грошей у
сумі 16 000 гривень.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК
України відповідач зобов'язаний
повернути позивачу суму боргу,
враховуючи індекс інфляції в розмірі
112% за період з квітня 2013 року по
червень 2014 року ( включно ), про що
свідчить довідка відділу статистики у
Миколаївському районі Одеської
області - 16 000 грн. : 100% х 112% = 17 920 грн.

Сума 3 % річних за квітень 2013 року по
червень ( включно ) 2014 року становить:

16 000 грн.: 100% х 3% : на 12 міс. х на 15 міс. = 600
грн..

Таким чином, всього сума, яку повинен
повернути відповідач позивачу
становить:

17 920 грн. + 600 грн. = 18 520 грн..

Враховуючи те, що до теперішнього
часу відповідач не виконав у повному
обсязі своє зобов'язання про
повернення боргу, а тому сума боргу
підлягає стягненю з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1.

Крім того з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню гроші
за покупку бензину для поїздки до
адвоката на суму 200 грн. ( а.с. 6 ), а також
оплачені юридичні послуги по
складанню позовної заяви в сумі 500 грн. (
а.с. 6 ), і оплату судового збору в сумі
243 грн. 60 коп..

Всього відповідач зобов'язаний
сплатити відповідачу: 18 520 грн. + 200 грн. +
500 грн. + 243 грн. 60 коп., а всього = 19 643 грн.
60 коп..

Керуючись ст. ст. 59 - 66; 209 - 215; 218; 294
ЦПК України, ст. 1046; 1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг в сумі 18 520 ( вісімнадцять тисяч
п"ятсот двадцять) гривень, витрати на
покупку бензину в сумі 200 гривень, а
також юридичні послуги в сумі 500
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення через Миколаївський районний
суд Одеської області, а особам, що не
були присутні в судовому засіданні з
дня отримання копії рішення.

Суддя:
В.Л. Горобець