№ 308/9807/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.11.2014 року
Ужгородський
міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді – Семерак
І.О.

при секретарі – Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до
Ужгородського міськрайонного суду із
зазначеною позовною заявою, мотивуючи
її тим, що 22.08.2012 року ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали
генеральну угоду про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов і
правил надання продукту кредитних
карт, згідно якого остання отримала
кредит в розмірі 14894,70 грн., із сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 18,00 % річних, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Однак, взяті на себе зобов’язання по
поверненню кредиту відповідач не
виконала, що привело до виникнення
заборгованості, яка станом на 10.07.2014
року становить 24152,27 грн., з яких: 14216,40
грн. – заборгованість за кредитом; 4285,02
грн. – заборгованість по процентам за
користування кредитом; 5650,85 грн. –
залишок за несплаченим штрафом.

У зв’язку з цим, позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» просить суд стягнути на
його користь з відповідача ОСОБА_1
вказану заборгованість, а також судові
витрати.

В судове засідання представник
позивача – ОСОБА_2 не з’явилася, проте
надіслала до суду заяву, в якій просить
слухання справи провести у їх
відсутності, позовні вимоги підтримує
та просить їх задовольнити. Проти
винесення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно
не з’явилася, хоча про дату, час і місце
розгляду справи була повідомлена
своєчасно і належним чином, не
повідомила суд про причини неявки, а
тому, в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд
вважає, що справу слід вирішити на
підставі наявних у ній доказів та
постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.08.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_1 уклали генеральну угоду про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до Умов і правил надання
продукту кредитних карт, згідно якої
остання отримала кредит в розмірі 14894,70
грн., із сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 18,00 %
річних, з кінцевим терміном повернення,
що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.2. вказаної
генеральної угоди, при порушенні
позичальником строків погашення
заборгованості по зобов’язанням,
передбачених даною угодою більше чим
на 32 дні, клієнт зобов’язаний
заплатити банку штраф в розмірі 5823,48.

Судом встановлено, що позивач на
виконання умов зазначеного договору
кредиту надав відповідачу 14894,71 грн. В
свою чергу, відповідач взяті на себе
обов’язки не виконує, у зв’язку з чим,
згідно представленого позивачем
розрахунку, станом на 10 липня 2014 року
сума заборгованості Позичальника за
договором № б/н від 22.08.2012 року
становить 24152,27 грн., зокрема: 14216,40 грн.
– заборгованість за кредитом; 4285,02 грн.
– заборгованість по процентам за
користування кредитом; 5650,85 грн. –
залишок за несплаченим штрафом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або фінансова установа
(кредитодавець) зобов’язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов’язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов Договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

В ст.610 ЦК України зазначено, що
порушення зобов’язання є його
невиконання або не належне виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов’язання.

Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов’язання. Окрім того у ст. 629 ЦК
України зазначено, що договір є
обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Враховуючи наведене та те, що в
судовому засіданні належними доказами
встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе
зобов’язання по поверненню кредиту та
відсотків за користування ним належним
чином не виконує, що привело до
виникнення заборгованості, суд
приходить до висновку, що з відповідача
слід стягнути на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
генеральною угодою № б/н від 22.08.2012 року
в розмірі 24152,27 грн.

Суд також вважає, що у відповідності до
вимог ст.88 ЦПК України, підлягають до
стягнення з відповідача понесені
позивачем та документально
підтверджені судові витрати, які
складають 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1049, 1054 ЦК
України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 226, 227,
233, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
– задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за генеральною угодою
№ б/н від 22.08.2012 року в сумі 24152 (двадцять
чотири тисячі сто п’ятдесят дві) грн. 27
коп., а також 243,60 грн. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Ужгородського
міськрайонного суду протягом десяти
днів з моменту отримання рішення
відповідачем.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги, передбачених ст. 294
ЦПК.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

ОСОБА_3