Справа № 740/3672/14
Провадження № 2/740/1170/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 листопада 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при
секретарі Шадура І.Ю.,

з участю представника
позивача-адвоката ОСОБА_1, відповідача,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна,

встановив:

Позивачем ОСОБА_2 з посиланням на
ст.ст.69-72 СК України, ст.372 ЦК України
заявлені вимоги про стягнення із
відповідача 31944 грн. 91 коп грошової
компенсації вартості ? частини
автомобіля марки "GEELY MR-7151A", державний
номерний знак НОМЕР_1 (далі спірний
автомобіль), залишивши даний
автомобіль у власності відповідача, з
посиланням на те, що спірний автомобіль
придбаний під час шлюбу сторін і є
спільною сумісною власністю подружжя,
в добровільному порядку спільне майно
не поділене.

В запереченнях на позов
відповідач просить відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що позбавлений можливості внесення
грошової суми на депозитний рахунок
суду, згода про стягнення грошової
компенсації з його сторони відсутня, з
грудня місяця 2013 року відповідач
самостійно сплачує кредит, частка
позивача на спірний автомобіль має
бути меншою за ?.

В судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав
позов за обставин, викладених в
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав, пояснивши, що спірний
автомобіль придбаний за час шлюбу із
позивачем, він позбавлений можливості
внесення грошової суми на депозитний
рахунок суду, його згода про стягнення
грошової компенсації відсутня,
самостійно сплачує кредит, за час шлюбу
із позивачем спільно сплатили близько
60000 грн. кредиту.

Представник третьої особи ПАТ
"Ідея Банк" в судове засідання не
з"явився, клопотання про відкладення
розгляду справи відсутні, причини
неявки не повідомлені.

Позов підлягає задоволенню
частково зі слідуючих підстав.

За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень; суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін; докази подаються
сторонами; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1
ст.60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

У разі поділу майна, що є об"єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором. (ст.70 СК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК
України майно, що є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними (ч.2
ст.71 СК України).

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно допускається лише
за його згодою, крім випадків,
передбачених Цивільним кодексом
України. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч.ч.4, 5 ст.71 СК
України). Крім того, у п.25 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» роз"яснено, що, вирішуючи
питання про поділ майна, що є об"єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема, неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
ч.ч.4, 5 ст. 71 СК України щодо обов"язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК
України) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

В судовому засіданні встановлено,
що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2003
року, даний шлюб розірвано, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу від 20 грудня 2013 року.
Спірний автомобіль придбаний
відповідачем 03 листопада 2010 року,
загальна вартість даного автомобіля,
як товару, 61950 грн., що підтверджується
копією договору купівлі-продажу №203
від 03 листопада 2010 року, згідно копії
кредитного договору від 05 листопада 2010
року відповідач, як позичальник,
отримав у ПАТ "Плюс Банк" кредит у
розмірі 55649 грн. 87 коп для фінансування
купівлі даного автомобіля. Згідно
копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу спірний
автомобіль зареєстрований за
відповідачем. Відповідно до висновку
експерта судової автотоварознавчої
експертизи С-309 від 24 жовтня 2014 року
ринкова вартість спірного автомобіля
становить 63889 грн. 83 коп. Позивач ОСОБА_2
після одруження 16 вересня 2014 року
змінила своє прізвище на "ОСОБА_2". Дані
обставини сторонами в судовому
засіданні не заперечуються. Із
врахуванням викладеного спірний
автомобіль, який є неподільною річчю, є
об"єктом права спільної сумісної
власності сторін.

Відповідно до положень ст.70 СК
України у разі поділу майна, що є
об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором; при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Докази на підтвердження обставин
щодо відступлення від засади рівності
часток відповідно до ст.70 СК України
відсутні, тобто частки спірного
автомобіля сторін є рівними-по ?.

Оскільки розмір часток сторін при
поділі спірного автомобіля є рівним та
зважаючи на те, що відповідач не
погоджується на внесення відповідної
грошової суми, як компенсації, на
депозитний рахунок суду, спірний
автомобіль, як неподільна річь, не може
бути реально поділений між ними
відповідно до їх часток, наявні
підстави для визнаня ідеальних часток
сторін щодо даного автомобіля без його
реального поділу і його залишення у
спільній частковій власності сторін.
Правові підстави для присудження
грошової компесації на користь
позивача із врахуванням заявлених
вимог в судовому засіданні не
встановлені.

Враховуючи часткове задоволення
позову та ціну позову, 159 грн. 72 коп
судового збору відповідно до ст.88 ЦПК
України підлягають стягненню із
відповідача на користь позивача.

Докази, що спростовують висновки
суду, станом на час розгляду справи
відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності за кожним по ? частині
автомобіля марки "GEELY MR-7151A", номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, легковий седан-В,
державний номерний знак НОМЕР_1,
залишивши даний автомобіль у їх
спільній частковій власності.

В задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 159 (сто п"ятдесят дев"ять) грн. 72
коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П.
Олійник .