У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

суддів:Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до дочірнього
підприємства «Агрофірма «Наірі»
приватного малого підприємства «Апер»,
третя особа: Управління
Держземагенства у Лозовському районі
Харківської області про визнання
договорів оренди землі недійсними, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 21 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом, вимоги
якого уточнили в ході розгляду справи
та просили визнати недійсними договори
оренди землі укладені: 1 лютого 2007 року
між ОСОБА_5 та дочірнім підприємством
«Агрофірма «Наірі» (далі ДП «Агрофірма
«Наірі») приватного малого
підприємства «Апер», 15 серпня 2007 року
зареєстрований в Державному реєстрі
Харківської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при державному Комітеті
України по земельних ресурсах»; 1
лютого 2007 року між ОСОБА_6 та ДП
«Агрофірма «Наірі» приватного малого
підприємства «Апер», 22 серпня
2007 року зареєстрований в Державному
реєстрі Харківської регіональної
філії ДП «Центр ДЗК при державному
Комітеті України по земельних
ресурсах»; 1 лютого 2007 року між ОСОБА_7
та ДП «Агрофірма «Наірі»
приватного малого підприємства «Апер»,
17 серпня 2007 року зареєстрований в
Державному реєстрі Харківської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
державному Комітеті України по
земельних ресурсах».

Позов мотивовано тим, що згідно
державних актів позивачам належать на
праві приватної власності земельні
ділянки, які знаходяться на території
Надеждівської сільської ради
Лозівського району Харківської
області, КСП ім. Пархоменко.
Відповідач використовує їхні земельні
ділянки на підставі договорів оренди,
які вони не підписували. Акт визначення
меж земельної ділянки та акт
приймання-передачі земельної ділянки
до договору оренди землі від 1 лютого
2007року також підписані не позивачами.
Позивачі не заперечують проти того, що
між ними і відповідачем існувала усна
домовленість про використання їхніх
земельних ділянок. Разом з тим,
вказують на те, що договори оренди
земельних ділянок у письмовій формі
ними не укладалися, підписали
доповнення до договорів з наміром в
подальшому їх розірвати. 10 січня 2013
року позивачі направили на адресу
відповідача письмову пропозицію щодо
розірвання договорів, але останній
відмовився від розірвання з посиланням
на те, що доповнення до договору
належним чином не зареєстровані.
Позивачі посилаються на те, що
волевиявлення на укладання договорів
оренди земельних ділянок вони не мали,
між ними та відповідачем не виникли
правовідносини з приводу користування
землею у зв 'язку з чим, належні їм
земельні ділянки вийшли з володіння
поза їхньої волі, що є підставою для
визнання договорів оренди землі
недійсними.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від
29 травня 2014 року позов задоволено.
Договір оренди землі, укладений 1
лютого 2007 року між ОСОБА_5 та ДП
«Агрофірма «Наірі» приватного малого
підприємства «Апер», 15 серпня 2007 року
зареєстрований в Державному
реєстратрі Харківської регіональної
філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах» визнано недійним.
Договір оренди землі, укладений 1
лютого 2007 року між ОСОБА_6 та ДП
«Агрофірма «Наірі» приватного малого
підприємства «Апер», 22 серпня 2007 року
зареєстрований в Державному
реєстратрі Харківської регіональної
філії ДП «Центр ДЗК при Державному
Комітеті України по Земельних
ресурсах» визнано недійним. Договір
оренди землі, укладений 1 лютого 2007 року
між ОСОБА_7 та ДП «Агрофірма «Наірі»
приватного малого підприємства «Апер»,
17 серпня 2007 року зареєстрований в
Державному реєстрі Харківської
регіональної філії ДП «Центр
ДЗК при Державному Комітеті України по
Земельних ресурсах» визнано недійним.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 21 липня 2014 року
рішення районного суду скасовано з
ухваленням нового рішення, яким
відмовлено у задоволенні позову.

Представник позивачів, не
погоджуючись з даним рішенням суду
апеляційної інстанції подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить його
скасувати із залишенням в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з положень статей 203, 207, 638
ЦК України, Закону України «Про оренду
землі», статей 93, 158 ЗК України та тих
обставин, що оспорювані договори
оренди землі не були підписані
орендодавцями, тобто не було
волевиявлення власника земельної
ділянки на передачу землі в оренду.
Доручення від 26 січня 2007 року,
посвідчені секретарем виконавчого
комітету Надеждівської сільської ради,
згідно яких позивачі уповноважили
ОСОБА_9 виконати певні дії щодо
договорів оренди землі, суд першої
інстанції у якості доказу не прийняв і
вважав, що позивачі дані доручення не
підписували, останні були посвідчені
за їх відсутності.

Скасовуючи рішення місцевого суду з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивачами
не доведено, що вони не мали
волевиявлення на укладання договорів
оренди землі, не підписували їх та не
уповноважували своїм дорученням
ОСОБА_10 виконувати певні дії щодо
оформлення договорів оренди земельної
ділянки від їх імені і підписи на
зазначених документах виконані не
ними, а іншими особами. Доручення від
імені позивачів є чинним і сторонами у
передбаченому законом порядку не
оспорювались.

Висновки суду апеляційної інстанції
не відповідають фактичним обставинам
справи та зібраним у справі доказам, не
узгоджуються з нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам процесуального права
рішення суду апеляційної інстанції не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено,
що на підставі державних актів на право
приватної власності на землю позивачам
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 належать
земельні ділянки площею відповідно:
8,1263 га, 8,5339 га, 8,3322 га, які розташовані
на території Надеждівської сільської
ради Лозівського району Харківської
області.

Згідно договорів оренди землі від 1
лютого 2007 року та актів від 1 січня 2007
року про приймання-передачу земельних
ділянок, земельні ділянки, які належать
позивачам були передані в оренду
відповідачу - дочірньому підприємству
«Агрофірма «Наірі» приватного малого
підприємства «Апер», строком на 25
років.

Договори оренди землі зареєстровані
у Лозівському районному відділі
реєстрації Харківської регіональної
філії ДП «Центр ДЗК при Державному
комітеті України по Земельних
ресурсах» про що у державному реєстрі
земель вчинено запис щодо договору
оренди землі між дочірнім
підприємством «Агрофірма «Наірі»
приватного малого підприємства «Апер»
та ОСОБА_5 від 15 серпня 2007 року за
№05, ОСОБА_6 від 22 серпня 2007 року за
№41, ОСОБА_7 від 17 серпня 2007
року за №21.

В ході розгляду справи місцевим судом
також встановлено, що між позивачами та
ДП «Агрофірма «Наірі» приватного
малого підприємства «Апер» була усна
домовленість на користування
земельними ділянками строком на 5
(п'ять) років. При отриманні позивачами
договорів, їм стало відомо, що договори
оренди, складені строком на 25 років, на
що вони згоди не давали, спірні
договори не підписували, у зв'язку із
чим звернулися до Лозівського MB ГУМВС
України у Харківській області для
відповідного реагування.

Постановою старшого слідчого СВ
Лозівського MB ГУМВС України від 28
жовтня 2013 року була призначена
криміналістична почеркознавча
експертиза.

Згідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. засл.
проф. М.С. Бокаріуса від 31 січня
2014 року підписи від імені ОСОБА_6,
ОСОБА_7 і ОСОБА_5 у договорах оренди
землі від 1 лютого 2007 року, укладених
між ними та орендарем ДП «Агрофірма
«Наірі» ПМП «Апер», розташовані в графі
«Підписи сторін Орендодавець»
виконанні не тими особами від імені
яких вони значаться. Ці підписи
виконані ОСОБА_9

Постановою ст. слідчого СВ
Лозівського МВ ГУ МВС України в
Харківській області від 12 лютого 2014
року кримінальне провадження за заявою
ОСОБА_9 за ч.1 ст.358 КК України - закрито у
зв'язку з відсутністю складу злочину.

В матеріалах справи містяться
доручення від 26 січня 2007 року,
посвідчені секретарем виконавчого
комітету Надеждівської сільської ради
народних депутатів Лозівського району
Харківської області ОСОБА_12, згідно
яких, позивачі уповноважили ОСОБА_9
оформити, здати, отримати всі необхідні
документи в Лозівському відділі
земельних ресурсів та Лозівському
земельно-кадастровому центрі щодо
оформлення державної реєстрації
договорів оренди земельних ділянок,
які розташовані на території
Надеждівської сільської ради.

Вказані доручення не прийняті судом у
якості доказів, оскільки в ході
розгляду справи було встановлено, що
позивачі їх не підписували, сама ОСОБА_9
таке доручення не отримувала,
доручення були посвідчені у
відсутність позивачів, що
підтверджується показами свідка
ОСОБА_12, та не заперечувалось ОСОБА_13

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Основним
елементом дійсної угоди є воля сторін.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, бажання викликати
певні юридичні наслідки встановлення,
зміну або припинення.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Суд першої інстанції правильно
керувався положеннями ч. 1 ст. 212 ЦК
України, відповідно до якої підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною вимог, які встановлені ст. 203
ЦК України. Оспорювані договори не були
підписані орендодавцями, що свідчить
про відсутність у них волевиявлення на
передачу землі в оренду.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд апеляційної
інстанції не врахував та не надав
належної правової оцінки тим
обставинам, що позивачі - власники
земельних ділянок не підписували
договори оренди. Останні підписані
ОСОБА_9, яка не була на це уповноваженою,
що встановлено місцевим судом і
підтверджується зібраними у справі
доказами, зокрема показами свідків:
ОСОБА_9 та секретаря Надежіввської
сільської ради ОСОБА_12

Судом апеляційної інстанції також не
враховано, що доручення, на які
посилалися представники відповідача
посвідчені 20 березня 2007 року, тобто
більше ніж півтора місяця пізніше з
дати укладення договорів оренди
земельних ділянок. У тексті доручень
відсутня вказівка про те, що
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 доручали ОСОБА_9
укладати від їх імені договори оренди
належних їм земельних ділянок.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
дійшов хибного висновку щодо
відсутності правових підстав для
визнання оспорюваних договорів оренди
землі недійсними.

Висновки місцевого суду про
наявність правових підстав для
визнання оспорюваних договорів оренди
недійсними ґрунтуються на всебічному,
повному, об'єктивному та
безпосередньому досліджені наявних у
справі доказів. Суд оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, обґрунтовані висновки щодо
яких виклав в мотивувальній частині
судового рішення. При встановленні
фактичних обставин справи судом першої
інстанції норми процесуального права
не порушені. При ухваленні судового
рішення правильно застосовані норми
матеріального права у спірних
правовідносинах.

Апеляційний суд вказаних вище
обставин не врахував, не дав належної
оцінки зібраним у справі доказам, не
спростував висновки місцевого суду
щодо наявності правових підстав для
визнання договорів оренди земельних
ділянок недійсними, свої висновки
належним чином не мотивував.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду слід скасувати з
підстав, передбачених ст.339 ЦПК України,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Харківської області від 21 липня 2014 року
скасувати, рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 29 травня 2014 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачуксудді В.С.
Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова
І.М. Фаловська