АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського А. Д., Чупікової В.
В.

секретар Тодоряк Г. Д.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача Корня В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Глибоцького професійного
ліцею про визнання договору найму
житла частково недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 16 вересня 2014
року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися в суд з позовом, який у
подальшому змінили, до Глибоцького
професійного ліцею про визнання
договору найму житла частково
недійсним.

Посилались на те, що у 2010 році отримали
в найм житлове приміщення НОМЕР_1 в
гуртожитку Глибоцького професійного
ліцею, наймачем та членами його сім'ї
вказаної квартири мали бути ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, малолітній ОСОБА_5

При підписанні договору найму житла
позивачка ОСОБА_2, яка як дружина
наймача ОСОБА_1 фактично проживала
разом із своєю сім'єю у спірному
приміщенні, не була включена у перелік
членів сім'ї наймача.

Позивачі просили визнати недійсним п.
1.1 договору найму житла в гуртожитку
Глибоцького професійного ліцею № 44 від
01 липня 2010 року, укладений між
Глибоцьким професійним ліцеєм та
ОСОБА_1, у зв'язку з невключенням до
членів сім'ї наймача позивачки ОСОБА_2

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 16 вересня 2014
року у задоволенні змінених позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2
просять рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

Посилаються на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
позовних вимог.

Такий висновок суду є по суті
правильним.

У справі встановлено, що 01 липня 2010 року
між Глибоцьким професійним ліцеєм та
ОСОБА_1 було укладено договір найму
житла в гуртожитку Глибоцького
професійного ліцею, відповідно до
якого наймодавець надає наймачу і
членам його сім'ї, перелік яких
зазначено у договорі, у тимчасове
користування житло строком з 01 липня 2010
року по 01 липня 2011 року у гуртожитку
ліцею № 1 за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У справах про дискримінацію позивач
зобов'язаний навести фактичні дані, які
підтверджують, що дискримінація мала
місце. У разі наведення таких даних
доказування їх відсутності
покладається на відповідача.

У справах щодо звільнення, притягнення
до дисциплінарної відповідальності чи
застосування до працівника з боку
керівника або роботодавця заходів
впливу (переведення, атестація, зміна
умов праці тощо) у зв'язку з
повідомленням таким працівником про
порушення вимог Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» іншою особою обов'язок
доказування правомірності прийнятих
при цьому рішень, вчинених дій
покладається на відповідача.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачі не посилалися на докази, які б
свідчили про те, що під час укладення
договору найму житла сторони договору
досягли згоди про те, що позивачка
ОСОБА_2 проживатиме у спірному житлі як
член сім'ї наймача на підставі договору
найму.

Такі докази відсутні в матеріалах
справи, вони не надані апелянтами до
апеляційного суду.

Позивачка ОСОБА_2 стверджувала в
судовому засіданні, що вона особисто не
була присутньою під час підписання
договору й не вела домовленості щодо
підписання такого договору.

Як встановлено у справі ОСОБА_2 на час
укладення та дії договору найму житла
була зареєстрована та зберігала за
собою місце проживання у АДРЕСА_2 яка
належить у тому числі їй на праві
власності.

Заперечуючи проти позову представник
відповідача посилався на зміст
договору найму житла, згідно якого за
позивачкою ОСОБА_2 не визнавалося право
користування спірним жилим
приміщенням у справі.

Таким чином, у справі не доведено
позовних вимог щодо визнання недійсним
п. 1. 1 договору найму, а тому доводи
апелянтів про неправильність рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у позові, порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права є необґрунтованими.

У справі встановлено, що спірне жиле
приміщення знаходиться у гуртожитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації та
відповідного профспілкового комітету.

Згідно зі ст. 129 ЖК України на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Враховуючи зміст указаних норм
матеріального права, правовий статус
спірної жилої площі, обраний
позивачами спосіб захисту можливого
порушеного права ОСОБА_6 шляхом
визнання частково недійсним договору
найму житлової площі у гуртожитку є
помилковим, а відповідно задоволенню
не підлягає.

Апелянти посилаються на порушення норм
процесуального права, які на їх думку
полягають у незабезпеченні судом
першої інстанції можливості надавати
їм додаткові пояснення, докази чи
заперечення у справі, непроведення
дослідження доказів.

Такі доводи не можуть бути самостійною
підставою для скасування рішення суду.

В суді апеляційної інстанції апелянтам
надавалася можливість давати
пояснення, подавати докази,
користуватися іншими процесуальними
правами.

Водночас заслуговують на увагу доводи
апелянтів про неправильність окремих
висновків суду першої інстанції, який
помилково названий як одна з підстав
для відмови у позові.

Так, у мотивувальній частині рішення
суд першої інстанції зазначив, що
договір найму житла в гуртожитку
Глибоцького професійного ліцею від 01
липня 2010 року, укладений між сторонами,
є припиненим, що є підставою для
відмови у позові.

До такого висновку суд першої
інстанції дійшов внаслідок порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Предметом спору у даній справі є
недійсність чи дійсність у певній
частині договору найму жилого
приміщення у гуртожитку, а не можливе
припинення дії договору.

Можливі закінчення строку дії договору
найму, припинення цього договору не є
перешкодою для вирішення спору про
визнання частково недійсним договору
найму жилого приміщення й не може бути
самостійною підставою для відмови у
позові.

Указаного суд першої інстанції до
уваги не взяв та вийшовши за межі
предмету спору, зробив передчасний
висновок про те, що договір найму житла
в гуртожитку Глибоцького професійного
ліцею від 01 липня 2010 року, укладений між
сторонами, є припиненим, що є підставою
для відмови у позові.

Тому, на часткове задоволення
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні шляхом
виключення із його мотивувальної
частини даного висновку.

У решті рішення суду першої інстанції
слід залишити без змін, оскільки доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 2
ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 16 вересня 2014
року змінити.

Виключити з його мотивувальної частини
висновок суду про те, що договір найму
житла в гуртожитку Глибоцького
професійного ліцею від 01 липня 2010 року,
укладений між сторонами, є припиненим,
а тому є підставою для відмови у позові.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
В. В. Яремко

Судді:
А. Д. Галичанський

В. В. Чупікова