АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3216/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3628/14
Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

При секретарі : Лимарь О.М.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 2 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 2 жовтня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти
на утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4
частини від всіх видів заробітку, але
не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, щомісяця,
починаючи з 25 липня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243
грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та
постановити ухвалу про закриття
провадження у справі. Вважає, що
рішенням Полтавського районного суду
від 10 квітня 2013 року з неї вже стягнуті
аліменти за період з 25 липня 2014 року по
2 жовтня 2014 року, постановлення іще
одного судового рішення про стягнення
аліментів призведе до подвійної
цивільної відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає, за таких обставин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, сторони мають
спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 23 жовтня 2013
року визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
з його батьком ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 10 квітня 2013
року стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісяця починаючи
з 25 січня 2013 року по 28 лютого 2013 року.

Вважаючи неналежним виконання
відповідачем свого обов'язку по
утриманню неповнолітньої дитини,
позивач звернувся до суду з позовом по
стягнення аліментів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
закріпленого положеннями ст.ст. 180, 181 СК
України обов'язку батьків утримувати
неповнолітню дитину. Встановивши, що
син проживає з батьком та повністю
знаходиться на його матеріальному
забезпеченні, суд визначив достатнім
та розумним розмір аліментів в ?
частині доходу відповідача. При цьому,
суд дав критичну оцінку запереченням
останнього щодо наявності судового
рішення про стягнення аліментів на
користь позивача, а відтак визнав
відсутніми підстави для закриття
провадження по справі.

З вказаними висновками погоджується
колегія суддів з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і
(або) натуральній формі. За рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір
аліментів на одну дитину за жодних
обставин не може бути меншим за
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян.

З аналізу наведених норм вбачається, що
питання утримання дитини вирішується
або шляхом досягнення домовленостей
між самими батьками, або шляхом подання
судового позову.

В даному випадку встановлено та не
заперечується сторонами, що син дійсно
знаходиться на повному забезпеченні
батька ОСОБА_2

Між тим, як пояснила в судовому
засіданні апелянт ОСОБА_1 за її
письмовою заявою по місцю роботи в
Аграрно-економічному коледжі ПДАА з
заробітної плати бухгалтерією
щомісячно, починаючи з березня 2013 року
утримуються аліменти на користь
ОСОБА_2

З наданих довідок про доходи ОСОБА_1
вбачається, що з березня 2013 року по
жовтень 2014 року з її заробітної плати
сплачуються аліменти, заборгованість
відсутня.

Позивач категорично заперечував
наявність між ними будь-яких
домовленостей по утриманню сина у
спосіб відрахування аліментів на
підставі поданої нею заяви за місцем
роботи. Вважає, що відповідачу ніщо не
перешкоджає так само відкликати свою
заяву, що потягне за собою чергову
необхідність звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вважає зазначену відповідачем
обставину як таку, що виключає право
батька, з яким проживає неповнолітній
син, на утримання аліментів у спосіб
їх стягнення в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції та не свідчать про наявність
підстав для закриття провадження по
справі.

Так, рішенням Полтавського районного
суду від 10 квітня 2013 року стягнуті
аліменти на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на
утримання спільного сина лише за
період з 25 січня 2013 року по 28лютого 2013
року, а оскаржуваним судовим рішенням
стягнуто аліменти з 25 липня 2014 року і до
досягнення дитиною повнолітнього віку.
Таким чином, підстави для закриття
провадження у справі, визначені п.2 ч.1
ст.205 ЦПК України відсутні.

Враховуючи, що рішення суду першої
інстанції постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для задоволення
апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 2 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів в
касаційному порядку.

З оригіналом згідно.

Судді: