У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Слов’янський
міськрайоний суд Донецької області у
складі:

головуючого – судді Сидоренко І.О.

при секретарі – Рудь Т.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов’янська
справу за поданням старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Слов’янського
міськрайонного управління юстиції, про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі
України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Слов’янського міськрайонного
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження права
виїзду з території України ОСОБА_1 до
виконання зобов’язання, встановленого
виконавчим документом, посилаючись на
те, що на примусовому виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Слов’янського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист № 2-3583 від 30.07.2009 року на
підставі рішення Слов’янського
міськрайонного суду Донецької області
про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу), щомісячно, але не менш ніж 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку на утримання дитини
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3.
За вищезазначеним документом була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження 25.08.2009 року.
08.11.2013 року державним виконавцем була
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. 15.10.2014 року була
винесена постанова про звернення
стягнення на доходи боржника. 03.11.2014
року до відділу ДВС надійшов лист про
звільнення боржника з ПП
«Зеропродукт». На даний час боржник не
працює. Станом на 19.11.2014 року боржником
рішення суду не виконано,
заборгованість не погашена та станом
на 01.11.2014 року складає 30036,00 грн. Боржник
про свій обов’язок сплачувати
аліменти знає, про це свідчить його не
однократні підписки про зобов’язання
надавати до відділу ДВС документи про
сплату аліментів та пояснення, але
боржник свідомо злісно ухиляється від
сплати аліментів. Остання сплата
аліментів була у жовтні 2013 року. Тому
просить суд, тимчасово обмежити право
ОСОБА_1 на виїзд з території України до
виконання зобов’язань, встановленого
вищезазначеним виконавчим листом.

Представник ВДВС Слов’янського
міськрайонного управління юстиції в
судове засідання не з’явився, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, але надав до суду заяву
з проханням справу розглядати без його
участі, просив подання задовольнити у
повному обсязі.

Суд, дослідивши подання та надані до
нього документи, вважає що дане подання
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні з вірогідністю
встановлено, та підтверджено
матеріалами справи, що на примусовому
виконанні у ВДВС Слов’янського
міськрайонного управління юстиції
знаходиться виконавче провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2-3583 від 30.07.2009 року,
виданого Слов’янським міськрайонним
судом Донецької області, про стягнення
з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню
дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
ОСОБА_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходу), щомісячно, але не
менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття.

Постановою старшого державного
виконавця 25.08.2009 року було відкрите
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2-3583 від 30.07.2009 року.

Згідно довідки розміру заборгованості
по аліментам, розмір заборгованості по
аліментам ОСОБА_1 станом на 01.11.2014 року
складає 30036,00 грн.

Підписками від 02.02.2011 року, 31.08.2009 року,
02.09.2013 року ОСОБА_1 попереджувався про
кримінальну відповідальність за
ухилення від сплати аліментів у разі
неявки до ВДВС управління юстиції.

Відповідно до постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, 08.11.2013 року на все
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 було
накладено арешт та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику.

Згідно листа від 31.10.2014 року № 159/10 ПП
«Зеропродукт», до відділу ДВС було
повернуто постанову про утримання
аліментів № 3-3945 від 15.10.2014 року з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 у зв’язку зі
звільненням боржника 28.07.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України», на який
посилається суб’єкт звернення,
підставою для тимчасового обмеження у
праві виїзду громадян України за
кордон є ухилення громадянина від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням - до виконання
зобов’язань.

А згідно до ст. 11 ч.3 п.18 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника – фізичної особи або
керівника боржника- юридичної особи за
межі України - до виконання
зобов’язань за рішенням.

Порядок примусового виконання судових
рішень врегульовано Законом України
«Про виконавче провадження».

Беручи до уваги наведене та ту
обставину, що матеріали подання не
містять достатньо даних про ухилення
боржника від сплати боргу, в тому числі
шляхом виїзду за кордон, державним
виконавцем у процесі здійснення
виконавчого провадження не виконані
всі інші заходи примусового виконання
рішення, що передбачені чинним
законодавством, не наведено жодного
доказу, що застосовувати до боржника в
ході примусового виконання рішення
інших заходів примусового виконання
вбачається неможливими, суд вважає, що
викладені в поданні доводи ґрунтуються
на припущенні, а тому подання слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст. 33 Конституції України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України», Законом України «Про
виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Слов’янського міськрайонного
управління юстиції, про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_1 за межі України –
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов’янського

міськрайонного
суду
ОСОБА_4