АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1-й ін. -
Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого судді - судді Слободянюк
С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської
О.Ф.,

при секретарі - Шалапуді Н.П..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 22 вересня 2014 року про відмову
в забезпеченні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом, в якому просила поділити
майно, набуте під час шлюбу із ОСОБА_4,
виділивши позивачці: автомобіль Cadillac
Escalade, 2007 року випуску, вартістю 1 122 737,30
грн., квартиру, вартістю 2 470 022,06 грн.,
земельну ділянку, розташовану в с.
Діброва Васильківського району
Київської області, вартістю 2 245 474,60
грн., земельну ділянку, розташовану в
с.Забуччя Києво-Святошинського району
Київської області, вартістю 785 916,11 грн.,
а відповідачеві виділити інше нерухоме
майно. Також просила стягнути з
відповідача на її користь судові
витрати.

У вересня 2014 року представником
позивача було подано заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все рухоме та нерухоме майно,
що належить ОСОБА_4

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 вересня 2014 року
відмовлено в задоволені заяви про
забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою,
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
ставить питання про скасування
оскаржуваної ухвали, постановлення
нової ухвали про задоволення заяви про
забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не в достатній мірі дослідив
обставини справи, що свідчать про
неможливість настання наслідків, що
утруднять чи унеможливлять виконання
рішення суду про поділ сумісного майна.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином (а.с.19, 24)

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія судів
дійшла висновку про відхилення скарги
з наступних підстав.

Заявник просив забезпечити позов
шляхом накладення арешту накладення
арешту на все рухоме та нерухоме майно,
що належить ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволені заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що зазначений
спосіб забезпечення позову не є
співмірним із заявленими позивачем
вимогами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

За ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Ці обставини є істотними і необхідними
для забезпечення позову.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22 грудня 2006 року, позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Ставлячи питання щодо накладення
арешту на все рухоме та нерухоме майно
відповідача, позивачем не враховано
положення ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у
відповідності до якої не допускається
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на заробітну плату, пенсію та
стипендію, допомогу по
загальнообов»язковому державному
соціальному страхуванню, яка
виплачується у зв»язку з тимчасовою
непрацездатністю (включаючи догляд за
хворою дитиною), по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, на
допомогу, яка виплачується касами
взаємодопомоги, благодійними
організаціями, а також на вихідну
допомогу, допомогу по безробіттю.

Також варто врахувати, що у ст. 57
Сімейного кодексу України визначено
перелік видів майна, що є особистою
приватною власністю дружини, чоловіка,
а відтак не є майном, що належить
подружжю на праві спільної сумісної
власності подружжя. Таким чином, суд не
може накласти арешт на все належне
відповідачеві майно, адже таке майно
може включати таке, що належить
відповідачеві на праві особистої
приватної власності ОСОБА_4

Враховуючи заявлені позовні вимоги,
накладення арешту на все рухоме та
нерухоме майно відповідача, у
порушення ч. 3 ст. 152 ЦПК України матиме
наслідком очевидну неспівмірність
розміру позовних вимог заходам
забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
заяви про забезпечення позову,

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги, залишення ухвали
суду першої інстанції без змін, як
такої що постановлена з дотриманням
норм процесуального права. Доводи
скарги висновок суду не спростовують
та на його правильність не впливають

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 22 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: