ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/1425/13-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014
року

смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області в складі:

Головуючого - судді Калайда І. С.,

при секретарі Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як правонаступника
після ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, в якому просить визнати за
нею право власності за набувальною
давністю на житловий будинок з
надвірними будівлями, розташовані по
вул.Сковороди, 29 в смт.Золочів
Харківської області.

В обгрунтування позовних вимог
вказала, що спірний будинок на праві
власності належав ОСОБА_4, яка померла
28.03.2002 року. Позивачка ж з 08.03.2002 року
фактично мешкає в зазначеному будинку,
т.т. вселилася в нього ще за життя
ОСОБА_4 При цьому остання передала їй
ключі та документацію на будинок,
оскільки вони домовилися про
відчуження домоволодіння. Але,
зважаючи на стан здоров"я ОСОБА_4,
посвідчити нотаріально укладену між
ними угоду не вдалося. Вона ж в свою
чергу до теперішнього дня проживає в
ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрито володіючи ним та
користуючись. Доглядає за будинокм,
здійснює поточний ремонт. Вважає, що її
право на будинок, розташованого за
адресою: вул.Сковороди, 29, смт.Золочів,
грунтується на давності володіння нею.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилась, просить справу розглянути
за її відсутності.

Від відповідача - ОСОБА_2 як
правонаступника відповідача ОСОБА_3
надійшла заява, завірена 10.06.2014 року
нотаріусом м.П"ятигорська
Ставропільського краю, РФ, в якій він
визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та
просить розглядати справу за його
відсутності. В зазначеній заяві ОСОБА_2
вказав, що йому відомо про те, що
позивачка здійснювала догляд за його
бабусею - ОСОБА_4, померлою 28.03.2002 року,
яка останніми роками хворіла та
потребувала стороннього догляду. Після
смерті ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги
був його батько - ОСОБА_3, який помер
27.11.2012 року, та після якого він є
першочерговим спадкоємцем. Зважаючи на
викладене, як єдиний на тепершній час
можливий власник на спірне
домоволодіння, не претендує на нього.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обгрунтованини
та такими, що підлягають задоволенню.

Як вказує пленум ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ у п. 13
постанови «Про судову практику в
справах про захист права власності та
інших речових прав», можливість
пред'явлення до суду позову про
визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статей 15, 16 ЦК, а також частини
четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими
захист цивільних прав здійснюється
судом шляхом визнання права. У зв'язку з
цим особа, яка заявляє про давність
володіння і вважає, що у неї є всі
законні підстави бути визнаною
власником майна за набувальною
давністю, має право звернутися до суду
з позовом про визнання за нею права
власності. Відповідачем за позовом про
визнання права власності за
набувальною давністю є попередній
власник майна або його правонаступник.
У разі якщо попередній власник
нерухомого майна не був і не міг бути
відомим давнісному володільцю, то
відповідачем є орган, уповноважений
управляти майном відповідної
територіальної громади.

Відповідно п. 9, 10 вищевказаної
Постанови, при вирішенні спорів,
пов'язаних із набуттям права власності
за набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке: володіння є
добросовісним, якщо особа при
заволодінні чужим майном не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;
володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна; володіння визнається
безперервним, якщо воно не
переривалось протягом всього строку
набувальної давності. У разі втрати не
із своєї волі майна його давнісним
володільцем та повернення цього майна
протягом одного року або пред'явлення
протягом цього строку позову про його
витребування набувальна давність не
переривається (частина третя статті 344
ЦК). Не переривається набувальна
давність, якщо особа, яка заявляє про
давність володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, заволоділа чужим майном на
підставі договору з його власником
(оренди, зберігання тощо), який після
закінчення строку договору не
пред'явив вимоги про його повернення,
вона набуває право власності за
набувальною давністю на нерухоме майно
через п'ятнадцять, а на рухоме майно -
через п'ять років з часу спливу
позовної давності за відповідними
вимогами (частина третя статті 344 ЦК).
При цьому строк позовної давності
починає обчислюватись з моменту
закінчення строку дії договору, якщо
інший строк повернення речі не був
установлений самим договором.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Набувальна
давність визначається як засіб
закріплення майна за суб'єктами, що ним
володіють, у випадках, коли вони не
мають можливості через певні обставини
підтвердити підстави виникнення прав,
а також в інших ситуаціях. Право
власності за набувальною давністю може
бути набутим як на безхазяйні речі, так
і на майно, яке належить за правом
власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1, ч.4 ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено ЦК. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно набувається за рішенням суду.
Право власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Згідно п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном почалося за три роки до набрання
чинності ЦК .

Оскільки ЦК України набрав чинності
з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати
право власності за набувальною
давністю суд міг не раніше 1 січня 2011
року.

З наданих суду довідки КП "АІБ
Золочівського району" №162 від 01.08.2013
року, акту про закінчення будівництва
та вводу в експлуатацію від 18.05.1973 року,
нотаріально посвідченого свідоцтва
про права власності на частку в
спільному майні подружжя від 18.09.1973
року, зареєстроваоного за №434,
нотаріально посвідченого свідоцтва на
спадщину за законом від 28.09.1973 року,
реєстровий № 436, встановлено, що ОСОБА_4
була власницею вцілому житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованого по вул.Сковороди, 29 в
смт.Золочів Харківської області.

28.03.2002 року ОСОБА_4 померла в
смт.Золочів Харківської області, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії 1-ВЛ №311995 від 29.03.2002 року.

Спадкоємцем після ОСОБА_4 був її
син - ОСОБА_3, який прийняв спадщину
після матері, звернувшись з
відповідною заявою до Золочівської
державної нотаріальної контори 02.04.2002
року, але свідоцтво про право на
спадщину не видавалося, доказом чого є
довідки Золочівської державної
нотаріальної контори №3119/01-16 від 20.12.2013
року, №390/01-16 від 18.02.2014 року та
інформаційна довідка зі спадкового
реєстру №36176158 від 20.12.2013 року.

З надісланих спадкоємцем після
ОСОБА_3 ОСОБА_2 та досліджених в
судовому засіданні в якості доказів
копій документів встановлено, що
спадкоємець після ОСОБА_4 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 27.11.2012 року в
м.П"ятигорськ Ставропільського краю РФ
(свідоцтво серії ІІ-ДН №715179, видане
повторно ВЗАЦС управління ЗАЦС
Ставропільського краю по місту
П"ятигорськ 24.01.2013 року). Спадкоємцем
першої черги після ОСОБА_3 є його син -
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії ІІ-ГН №461302,
виданим П"ятигорським РАЦС 07.05.1980 року.

ОСОБА_2 надано нотаріально
посвідчену заяву, згідно якої йому
відомо про відкрите володіння ОСОБА_1
будинком, розташованим в смт.Золочів та
належним його бабусі - ОСОБА_4, померлій
28.03.2002 року. Вимоги про витребування
вказаного нерухомого майна не заявляє
та згоден звимогами ОСОБА_1

Крім того, доказом відкритого та
добросовісного володіння ОСОБА_1
спірним будинком з 2002 року є акт,
складений депутатом Золочівської
селищної ради ОСОБА_5, сусідами ОСОБА_6
(вул.Сковороди, 56а, смт.Золочів) та
ОСОБА_7 (пров.Сковороди, 6).

На протязі багатьох років, а саме з
2002 року, ані ОСОБА_3, ані його
правонаступник -ОСОБА_2 - жодного разу
не заявляли своїх прав на будинок, а
позивачка господарює у будинку,
здійснює поточні ремонти будинку і
господарських будівель та на сьогодні
вона залишилась єдиним добросовісним
володільцем та користувачем вказаного
житлового будинку.

Оскільки жодна особа не заявляє
вимог щодо повернення вказаного
нерухомого майна, визнання права
власності не суперечить закону і не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд вважає, що є підстави
для визнання за ОСОБА_1 права приватної
власності за набувальною давністю.

На відшкодування судових витрат
позивачка не наполягає.

Керуючись ст. ст. 3, 114 ЦПК України,
ст. ст. 328, 344 ЦК України,

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності за набувальною давністю на
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташовані по
вул.Сковороди, 29 в смт.Золочів
Харківської області.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення

Головуючий суддя:
Калайда І. С.,

.