У х в а л а

17 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Леванчука А.О.,

Іваненко Ю.Г.,
Мазур Л.М.,-

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4,
про перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи:
Кіровоградська міська рада, публічне
акціонерне товариство «Альфа Банк»,
ОСОБА_6, про вселення, зобов'язання
витребувати квартиру, не чинити
перешкоди у її користуванні, виселення
та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, третя особа - Кіровоградська
міська рада, про усунення перешкод у
користуванні власністю, визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,

в с т а н о в и л
а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що у 2006 році на
підставі підробленого рішення суду
його було знято з реєстрації за
постійним місцем проживання у квартирі
АДРЕСА_1. У подальшому, без його відома,
квартира була приватизована його
матір'ю ОСОБА_7 та братом ОСОБА_6 і за
договором купівлі-продажу від 12
вересня 2006 року відчужена ОСОБА_5
Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 22 березня
2013 року розпорядження Кіровоградської
міської ради від 21 серпня 2006 року
№ 41505 про передачу зазначеної
квартири у власність та свідоцтво про
право власності визнані недійсними та
скасовані.

Позивач, посилаючись на те, що
незаконним зняттям з реєстрації та
приватизацією квартири були порушені
його житлові права як користувача, а
всі наступні правочини щодо її
відчуження є незаконними, просив
згідно ст. 388 ЦК України
витребувати спірну квартиру з
незаконного володіння ОСОБА_5 з
виселенням останньої та його
вселенням.

У травні 2013 року ОСОБА_5 подала
зустрічний позов до ОСОБА_3, третя
особа - Кіровоградська міська рада, в
якому просила усунути їй перешкоди в
користуванні власністю шляхом
визнання ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням. В обґрунтування вимог
зазначала, що відповідач тривалий час
не проживав у квартирі, не ніс витрат на
її утримання, а тому втратив право
користування цим житлом.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 жовтня 2013 року у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 грудня
2013 року рішення районного суду
скасовано в частині вирішення позову
ОСОБА_3 та ухвалено у цій частині нове
рішення, яким його позов задоволено
частково. Витребувано квартиру АДРЕСА_1
із володіння ОСОБА_5 та передано її
ОСОБА_3 Виселено ОСОБА_5 із зазначеної
квартири. В задоволенні вимог
ОСОБА_3 про його вселення в спірну
квартиру відмовлено. В іншій частині -
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 червня 2014 року
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 жовтня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 грудня
2013 року скасовані, справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
ст.ст. 204, 395, 396 ЦК України, що потягло, на
його думку, ухвалення різних за змістом
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

На підтвердження доводів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права,
заявником додано до заяви копії ухвал
Верховного Суду України від 10 березня
2010 року, 2 лютого 2011 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 червня 2012 року, прийнятих за
результатом розгляду справ у подібних
правовідносинах.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дослідивши доводи заявника
дійшла висновку про те, що у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи необхідно відмовити, оскільки
ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 червня 2014 року,
якою скасовані рішення судів
попередніх інстанцій й направлено
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, і яку просить переглянути
заявник у порядку глави 3 ЦПК України не
містить правових висновків, а тому не
може бути врахована, як підстава для
перегляду у зв'язку з неоднаковим
застосуванням норм матеріального
права.

За таких обставин у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, треті особи: Кіровоградська
міська рада, публічне акціонерне
товариство «Альфа Банк», ОСОБА_6, про
вселення, зобов'язання витребувати
квартиру, не чинити перешкоди у її
користуванні, виселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
третя особа - Кіровоградська міська
рада, про усунення перешкод у
користуванні власністю, визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, за заявою ОСОБА_3,
подану представником ОСОБА_4, про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік

Судді:
Є.П. Євграфова

Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур