Справа № 462/8608/13
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/5120/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 10 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання дій
незаконними та скасування
нотаріальної дії,

встановила:

заочним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 10 червня 2014
року у вищевказаному позові ОСОБА_2
відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить його скасувати
й ухвалити нове, яким задовольнити
вимоги позивача, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права. Так, зокрема апелянт зазначає, що
ст. 36 Закону України «Про нотаріат», в
редакції на час вчинення нотаріальної
дії, забороняла приватним нотаріусам
вчиняти певні нотаріальні дії, зокрема
посвідчувати договори довічного
утримання. А відтак, зазначає апелянт, з
урахуванням верховенства права та
норм Конституції України, які є нормами
прямої дії, Указ Президента України,
який лежить в основі обґрунтування
відмови у задоволені вимог позивача,
має нижчу юридичну силу ніж вказаний
вище Закон.

Сторони по справі у судове засідання не
з'явилися, тому відповідно до ст.197 ЦПК
України фіксація судового засідання з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали та обставини справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно ст. 744 Цивільного кодексу
України за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину, інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду)
укладається у письмовій формі та
повинен бути посвідчений нотаріусом.

Встановлено, що 03 липня 2006 року між
ОСОБА_5 (відчужувачем) та ОСОБА_6
(набувачем) укладено договір довічного
утримання (догляду), який посвідчений
ОСОБА_4 - приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу та зареєстрованого в реєстрі за
№ 786. Предметом зазначеного договору є
квартира АДРЕСА_1 (а.с.7, 8).

23 лютого 2012 року ОСОБА_5 помер, що
стверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.5).

В листопаді 2013 року позивач, як дочка
спадкодавця ОСОБА_5, звернулася до суду
із зазначеним позовом та просила
задовольнити її вимоги посилаючись на
те, що на момент посвідчення договору
довічного утримання, таку категорію
угод мали право посвідчувати лише
державні, а не приватні нотаріуси.

Відмовляючи у задоволені вимог,
районний суд вірно виходив з того, що
правових підстав для задоволення вимог
немає.

Дійсно, діяльність нотаріату, на час
вчинення спірної нотаріальної дії,
було врегульовано Законом України «Про
нотаріат» і перелік нотаріальних дій,
що вчинялися приватними нотаріусами,
було встановлено ст. 36 зазначеного
Закону. Однак, з урахуванням ч.1 ст. 36 та
ч.2 ст. 34 цього Закону, зазначений у цій
статті перелік не є вичерпним, так як на
приватних нотаріусів могло бути
покладено вчинення й інших
нотаріальних дій.

Так, 23 серпня 1998 року Президентом
України було видано Указ № 932/98 «Про
врегулювання діяльності нотаріату в
Україні».

Як зазначено в ньому, з метою
вдосконалення організації
нотаріального обслуговування громадян
та юридичних осіб в Україні, пунктом 2
цього Указу було передбачено, що
приватні нотаріуси мають право
посвідчувати права, а також факти, що
мають юридичне значення, та всі інші
нотаріальні дії, які вчиняються
державними нотаріусами, за винятком
видачі свідоцтва про право на спадщину
та вжиття заходів до охорони
спадкового майна.

Таким чином, право посвідчення
договорів довічного утримання на той
час належало і приватним нотаріусам.

Цивільні правовідносини в Україні у
випадках, встановлених Конституцією
України, можуть регулюватися актами
Президента України, а відтак на час
видання вищевказаного Указу Президент
України керувався Конституцією
України, а саме п.?4 розділу XV «Перехідні
положення», про що і зазначено в Указі.

Відтак, з урахуванням того, що згідно
ч.31 ст. 106 Конституції України Укази та
розпорядження Президента України є
обов'язковими до виконання на
території України, приватний нотаріус
вірно керувався зазначеним Указом, що
не суперечило Конституції України та
Закону України «Про нотаріат», зокрема.
де було передбачено Законом, що
законодавством України на державних
нотаріусів може бути покладено
вчинення й інших нотаріальних дій.

Відтак, з урахуванням викладеного,
наведені в апеляційній скарзі доводи є
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 10 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.