Справа № 2-67/12
Головуючий у 1 інстанції: Перетятько
Провадження № 22-ц/783/5334/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак
О.В., Федоришина А.В.

при секретарі:
Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 24 червня 2014
року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, з
участю третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області, Городоцького РБТІ Львівської
області, відділу Держземагенства у
Городоцькому районі Львівської
області, про встановлення порядку
користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 24 червня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_6, з участю третіх осіб ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області, Городоцького РБТІ Львівської
області, відділу Держземагенства у
Городоцькому районі Львівської
області, про встановлення порядку
користування земельною ділянкою.

Скасовано заходи забезпечення позову,
які вжиті ухвалою Городоцького
районного суду Львівської області від
11 квітня 2014 року, у виді заборони ОСОБА_6
вчиняти будь-які дії, спрямовані на
будівництво огорожі на земельній
ділянці по АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2
посилаючись на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
У апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове
про задоволення позову. Зазначає, що
між її житловим будинком по АДРЕСА_1 та
будинком ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 не
визначено чітких меж
землекористування, відповідачка
перешкоджає їй користуватись
земельною ділянкою для обслуговування
будинку, що призводить до постійних
конфліктів між ними .

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини захищаються
судом та відповідно до вимог чинного
цивільного процесуального
законодавства України кожній особі
гарантується право на звернення
безпосередньо до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданими відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
на засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування не може грунтуватись на
припущеннях. Рішення суду
обґрунтовується лише тими доказами,
які були досліджені в суді.

З матеріалів справи, а саме з копій
технічного паспорта на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду, витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, реєстраційної та
інвентаризаційної справ № 118
вбачається, що ОСОБА_2 має на праві
власності житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві
власності належить житловий будинок з
надвірними та господарськими
спорудами по АДРЕСА_1, який вона
успадкувала після ОСОБА_9

Земельна ділянка не ввійшла до
спадкового майна.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Одним із основних принципів місцевого
самоврядування, у відповідності до ст. 4
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" є законність.
Відповідно, всі рішення, які
приймаються, повинні відповідати
Конституції України та чинному
законодавству України.

Суб'єктивне право на земельну ділянку
виникає і реалізується на підставах і в
порядку, визначених Конституцією
України, Кодексом та іншими законами
України, що регулюють земельні
відносини. Підставою для виникнення
права на земельну ділянку є
відповідний юридичний факт, зокрема
рішення уповноваженого органу
державної влади чи місцевого
самоврядування, або цивільно-правова
угода.

Відповідно до п. "а" ч.3 ст. 116 ЗК України
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки), у межах
норм безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність.

Земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку сторонам за рішенням
сільської ради у власність чи у
користування не передавалась.

Докази про розмір, форму і розташування
земельної ділянки не надані.

Згідно з ч.3 ст.123 ЗК України сільська,
селищна, міська рада в межах своїх
повноважень у місячний строк розглядає
клопотання і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян чи
юридичних осіб, а також надання
земельних ділянок із земель
комунальної власності, вирішення
земельних спорів, вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

Повноваження сільської, селищної,
міської рад у питаннях вирішення
земельних спорів спрямовані на
забезпечення законності принципів
місцевого самоврядування.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 ЗУ "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин. Статтею 33 цього Закону
передбачено повноваження сільських,
селищних, міських рад у сфері
регулювання земельних відносин, одними
із яких є надання під забудову та для
інших потреб земель, що перебувають у
власності територіальних громад,
вирішення земельних спорів, у порядку
встановленому законом.

Відповідно до ч.3, 5 ст.158 ЗК України
органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах. У разі незгоди
власників землі або землекористувачів
з рішенням органів місцевого
самоврядування, центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
спір вирішується судом.

Наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 16 червня 2010 року,
затверджено Інструкцію про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, якою визначено механізм
відновлення меж земельних ділянок на
місцевості, який здійснюють:
виконавець - юридична або фізична
особа, яка отримала ліцензії на
проведення робіт із землеустрою та
топографо - геодезичних робіт; замовник
- орган місцевого самоврядування,
власник (користувач) земельної ділянки,
який замовляє роботи із встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 7 грудня 2011 року
у справі за позов ОСОБА_6 до Керницької
сільської ради Городоцького району
Львівської області, ОСОБА_2, з участю
третьої особи КП Городоцьке РБТІ
відмовлено у визнанні недійсним
свідоцтва про право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, належного ОСОБА_2 Дане рішення
набрало законної сили.

Як вбачається з вищевказаного рішення
та ухвали Апеляційного суду, земельна
ділянка, на якій розміщені
будинковолодіння сторін у постійне
користування чи у власність сторонам, а
також ОСОБА_9 не надавалась. Ці
обставини сторони не заперечують.

Згідно рішення № 88 від 30 листопада 1995
року Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області, про передачу у приватну
власність земельних ділянок вирішено
передати у приватну власність
громадянам земельні ділянки згідно
поданих заяв та списку осіб. ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 свого права на
оформлення права власності згідно
даного рішення не реалізувала, що видно
з довідки Відділу Держземагенства у
Городоцькому районі Львівської
області № 01-13/2219 від 11 червня 2014 року, з
якої вбачається, що згідно
земельно-кадастрових даних, станом на 1
січня 2013 року відсутня інформація про
наявність земельних ділянок у
власності для обслуговування
житлового будинку ОСОБА_9, відповідно
до зареєстрованих державних актів.

Згідно ст. 125 та ст. 126 Земельного
Кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.2 ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Судом встановлено, що земельна ділянка
за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку ОСОБА_9 ні сторони за
рішенням сільської ради у власність чи
у користування не передавалась, таке
рішення сільською радою не приймалось.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі
наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 24 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: