АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2444/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3357/14
Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Дряниці Ю.В.
Суддів: Кривчун Т.О.; Бутенко С.Б.
при секретарі: Ткаченко Т.І. з участю:
адвокатів: ОСОБА_1; ОСОБА_2
позивача: ОСОБА_3 відповідачів:
ОСОБА_4; ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 7 жовтня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - Комунальне
підприємство «Житлово-комунальний
комбінат с. Розсошенці Полтавського
району» про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
вселення

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду Полтавської області
Дряниці Ю.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Полтавського районного
суду Полтавської області від 7 жовтня
2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа: Комунальне підприємство
«Житлово-комунальний комбінат с.
Розсошенці Полтавського району» про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням та вселення
задоволено.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1, а саме, надати їй
ключі від вхідних дверей цієї квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні заявлених
позовних вимог ОСОБА_3

При цьому апелянт посилався на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції
сторони підтримали свої доводи.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було
встановлено, що сторони перебували у
шлюбі з 28 серпня 1999 року, від якого
мають неповнолітнього сина ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом з
дитинства.

Вказані особи зареєстровані
АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою №
187 від 19.05.2014р., виданою КП
«Житлово-комунальний комбінат с.
Розсошенці Полтавського району» (а.с. 5).

До 7.03.2014р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7
фактично проживали в АДРЕСА_1.

1/3 частина цієї квартири належить
на праві власності ОСОБА_4, а 2/3 частини -
його матері - ОСОБА_5

ОСОБА_4, відповідно до договору
дарування належить однокімнатна
квартира АДРЕСА_2.

В подальшому судом було
встановлено, що в спірному житлі
позивачка проживала за згодою
власників, однак, внаслідок дій
відповідача було порушено її житлові
права, тому дійшов до висновку про
необхідність задоволення заявлених
позовних вимог.

Як вважає колегія суддів
вищезазначені обставини місцевим
судом були встановлені вірно і їм дано
належну правову оцінку.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою їх обмеження.

Оскільки цей закон є спеціальним,
що визначає і впорядковує
правовідносини щодо
адміністративно-територіального
обліку та реєстрації осіб на території
України, а реалізація конституційних
прав і свобод громадян України
здійснюється на підставі та інших
законів, зокрема ЦК України та ЖК
України, то місце реєстрації особи не є
визначеним у розумінні права особи не
проживання у певному місці.

Відповідно до положень ч.1 ст. 156 ЖК
України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при вселенні не
було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користуватися
займаним приміщенням.

Положення, які закріплюють право
користування особи, яка є членом сім'ї
власника, житла відображені також і в п.
39 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 7.02.2014р. «Про судову практику в
справах про захист прав власності та
інших речових прав».

Оскільки позивачкою було
доведено порушення її житлових прав
відповідачами, а відповідачами не було
доведено, що позивачка проживала у
спірному житлі внаслідок укладення
угоди про порядок користування цим
житлом, то висновок суду про
необхідність задоволення заявлених
позовних вимог слід вважати
правильним.

Враховуючи наведене, а також ту
обставину, що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення місцевого суду,
вважаючи його законним та
обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303; 308; 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Полтавського районного
суду Полтавської області від 7 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя: (підпис)
Ю.В. Дряниця

Судді: (підпис)
Т.О. Кривчун

(підпис)
С.Б. Бутенко

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Ю.В. Дряниця