Ухвала

іменем україни

12 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Нагорняка В.А.,
Червинської М.Є.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ
«Акцент-Банк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 27 червня 2008
року між ОСОБА_3 та позивачем був
укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 19 699,04 дол. США
зі сплатою 17,04 % за користування
грошовими коштами та зі строком
повернення кредиту до 26 червня 2013 року.

У зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за
кредитними договором станом на 01
квітня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 77 606,53 дол. США,
що еквівалентно 620 076 грн 16 коп.

Оскільки добровільно відповідач
заборгованість за кредитом не сплатив,
позивач просив стягнути із ОСОБА_3 на
свою користь заборгованість за
кредитом у розмірі 77 606,53 дол. США, що
еквівалентно 620 076 грн 16 коп.

Заочним рішенням Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
28 травня 2013 року позов ПАТ
«Акцент-Банк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитом у розмірі 77 606,53 дол. США, що
еквівалентно 620 076 грн 16 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 20 листопада 2013
року заочне рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
28 травня 2013 року в частині стягнення
неустойки змінено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Акцент-Банк» неустойку в розмірі 20
тис. грн.

В іншій частині заочне рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
заочне рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції не
відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 27 червня 2008 року
між ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» було
укладено кредитно-заставний договір,
згідно з умовами якого відповідач
отримав кредит у розмірі 19 699,04 дол. США
зі сплатою 17,04 % за користування
грошовими коштами та зі строком
повернення кредиту до 26 червня 2013 року.

Предметом застави за вказаним
договором є автомобіль марки «КІА
Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «Акцент-Банк», апеляційний суд
виходив з того, що порушені права банку
підлягають захисту, оскільки
відповідач порушив умови кредитного
договору. Також суд дійшов висновку про
те, що розмір пені (неустойки)
відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України
підлягає зменшенню.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Із розрахунку заборгованості за
вищезазначеним правочином вбачається,
що заборгованість станом на 01 квітня 2013
року становить 77 606,53 дол. США, із яких:
заборгованість за кредитом - 20 659,79 дол.
США; заборгованість за відсотками - 10
075,04 дол. США; комісія - 2 355,71 дол. США;
пеня - 40 790,64 дол. США; штраф
(фіксована частина) - 31,29 дол. США; штраф
(відсоток від суми заборгованості) - 3
694,06 дол. США.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Розмір неустойки,
встановлений законом, може бути
збільшений у договорі (ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка. Крім того,
за наявності для цього підстав суд
згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України повинен
роз'яснити боржнику таке право.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК України
можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Зазначені положення норм
матеріального закону апеляційний суд
не врахував, зменшуючи розмір пені, що
підлягає стягненню на користь
позивача, не звернув уваги, що
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України
застосовується судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка.

Крім того, ч. 3 ст. 551 ЦК України з
урахуванням положень ст. 3 ЦК України
щодо загальних засад цивільного
законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України
щодо обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав надає право суду
зменшити розмір неустойки у зв'язку з
істотними обставинами, проте на
порушення вимог процесуального закону
апеляційний суд не навів істотних
обставин, які надають право суду
зменшити розмір пені.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи, рішення суду апеляційної
інстанції в частині стягнення
неустойки підлягає скасуванню з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 20 листопада 2013 року в
частині стягнення неустойки скасувати,
справу в цій частині направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді: В.А.
Нагорняк

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко