АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 17 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

Справа № 756/7981/14 Апеляційне
провадження № 22-ц-796/13370/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Белоконна І.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.у
червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3, у якому, з
урахуванням уточнень, просив стягнути
з останнього борг у розмірі 28 189, 14 грн.
(з урахуванням відсотків, пені, індексу
інфляції), 1 000 грн. витрат на правову
допомогу та 10 000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 17.09.2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу 5 865,
23 грн., 3 % річних від суми позики у
розмірі 278, 58 грн., відсотки за
користування коштами за весь період у
сумі 689 грн. та пеню у розмірі 21 114, 82 грн..
В інший частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Не погоджуючись частково з даним
рішенням суду, ОСОБА_1 через
представника подав апеляційну скаргу,
у якій просить скасувати рішення суду в
частині відмови у задоволенні вимог
щодо стягнення витрат на правову
допомогу та відшкодуванні моральної
шкоди та ухвалити в цій частині нове
рішення про задоволення позову.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, вважає, що
ним було надано належні докази
понесення витрат на правову допомогу.
Крім того, судом не враховано, що через
відповідача у нього виникли значні
моральні страждання, пов`язані з
переживанням за свої кошти та
відчуттям ошуканості.

Представник апелянта ОСОБА_2 подав
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Сторони у судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомили, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з розпискою від 14.02.2013 року
ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_1 8 100 грн. , що
еквівалентно 1 000 доларів США, які
зобов`язався повернути до 05.02.2013 року.

Відповідач повернув у визначений строк
500 доларів США, а решту суми не повернув.

Рішення суду в частині задоволення
позову про стягнення заборгованості,
процентів та пені не оскаржується, а
відтак не є предметом апеляційного
розгляду.

Відмовляючи у стягненні витрат на
правову допомогу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не надано
належних доказів надання правової
допомоги на суму 1 000 грн. саме у даній
справі та відсутністю погодинного
розрахунку надання правової допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
відсутності доказів вчинення
моральної шкоди та відсутності
правових підстав для її відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим у справі обставинам та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Разом з тим, для настання
відповідальності за завдану шкоду на
підставі даної норми необхідний
наявний склад цивільного
правопорушення, елементами якого є
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправною поведінкою, при цьому
наявність вини має суттєве значення.

Оскільки правовідносини між сторонами
носять договірний, а не деліктний
характер та сторони не передбачили
можливості стягнення сум у рахунок
відшкодування моральної шкоди при
невиконанні умов договору, суд
правильно виходив з того, що правові
підстави для відшкодування моральної
шкоди відсутні.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов`язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про
граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 уклав договір про надання
юридичних та консультаційних послуг з
ПП «Домосвіт» в особі директора ОСОБА_2
(а.с. 39).

Відповідно до квитанції ОСОБА_1 21.07.2014
року сплатив на рахунок ПП «Домоствіт»
1000 грн.

Інтереси позивача у судовому засіданні
на підставі нотаріально посвідченої
довіреності представляв ОСОБА_2

До суду першої інстанції не було надано
ні документів, які б підтверджували
право ПП «Домосвіт» займатися
діяльністю з надання юридичних послуг,
ні документів про те, що ОСОБА_2 має
відповідну освіту та є фахівцем у
галузі права, ні документів про
кількість годин, витрачених на надання
правової допомоги.

За відсутності зазначених документів
суд першої інстанції дійшов правильних
висновків про відсутність підстав для
стягнення витрат на правову допомогу.

Крім того, позов задоволено частково, а
не в повному обсязі, відтак вимога про
стягнення витрат на правову допомогу у
повному обсязі суперечить положенням
п. 1 ст. 88 ЦПК України.

Колегією суддів відхилено клопотання
представника апелянта про долучення до
матеріалів справи копії диплому та
довідки ПП «Домосвіт» про витрату 1
години на консультацію та 2-х годин на
складання претензії та позовної заяви,
оскільки такі докази не подавалися у
суд першої інстанції та не були
предметом дослідження при розгляді
справи, а про будь - які поважні причини
неподання таких доказів у клопотанні
не йдеться. До того ж довідка ПП
«Домоствіт» видана 28.10.2104 року, тобто
після ухвалення рішення судом першої
інстанції.

За правилами ж ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції лише в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.
Апеляційний суд досліджує лише ті
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або у дослідженні яких
неправомірно було відмовлено, а також
нові докази, неподання яких до суду
першої інстанції було зумовлено
поважними причинами.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди та про відмову у
стягненні витрат на правову допомогу є
законним і обґрунтованим і не може бути
скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 17 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді