У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді :
Гордійчук С.О.

суддів : Буцяка З.І.,
Боймиструка С.В.

секретар судового
засідання : Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
31 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності - користуванні жилим
приміщенням, вселення та виділ частки в
натурі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 31 жовтня 2014
року позов ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
здійсненні права власності -
користуванні жилим приміщенням,
вселення та виділ частки в натурі
задоволено.

Вселено ОСОБА_3 у кв. АДРЕСА_1.

Встановлено поpядок коpистування
пpимiщеннями кваpтиpи АДРЕСА_1, видiлено у
коpистування: - ОСОБА_3 - житлову кімнату
площею 8,4 кв.м.; - ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4
та - ОСОБА_6 житлову кімнату площею 17,5
кв.м. з балконом та житлову кімнату
площею 11,8 кв.м. з лоджією.

Кухню площею 8,4 кв.м., коpидоp площею 9,7
кв.м., ванну кiмнату площею 2,4 кв.м.,
туалет площею 1,1 кв.м. та кладовки
площею 0,6 кв.м. та 1,1 кв.м. залишено у
спiльному коpистуваннi ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не чинити перешкод
ОСОБА_3 у користуванні житловою
кімнатою площею 8,4 кв.м. кваpтиpи АДРЕСА_1
та допоміжними приміщеннями цієї
квартири - кухнею, коридором, ванною
кімнатою, туалетом та кладовками.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1180
(одну тисячу сто вісімдесят) гривень 80
копійок судових витрат по справі,
пов'язаних з оплатою проведення
судової будівельно-технічної
експертизи.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та в дохід держави 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вказує на його
незаконність, оскільки жодних доказів
чинення перешкод в користуванні
квартирою позивач суду на надала. Крім
того, суд зобов'язаний був зупинити
провадження в даній справі, оскільки 30
жовтня 2014 року вона звернулась із
позовом до суду про усунення права на
спадкування, а тому визначати право на
вселення та виділення позивачу у
користування приміщенням спірної
квартири не допустимо. Судом не
враховано, що позов до неповнолітнього
ОСОБА_5 не заявлявся, а тому вважає, що
суд вийшов за межі позовних вимог.

Просить рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову в позові.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
відповідачі створюють позивачу як
співвласнику квартири перешкоди у
користуванні та розпорядженні її
майном, а тому такі перешкоди
підлягають усуненню шляхом вселення у
квартиру та встановлення порядку
користування приміщенням квартири.

На підтвердження таким висновку в
рішенні наведенні відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 цього
Кодексу власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Цими
правами власник розпоряджається на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

За положенням ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно положень ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Оскільки сторони не дійшли згоди та не
домовилися про порядок користування
житлом, то такий порядок
встановляється судом.

Встановлюючи порядок користування
квартирою, суд першої інстанції,
правильно врахував технічні
характеристики жилого приміщення та
інтереси кожного із співвласників
спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачкою не подано доказів, які б
свідчили про те, що відповідачі не
впускають її у квартиру або чинять
перешкоди у користуванні нею, є
необгрунтовані та такими, що
спростовуються матеріалами справи.
Зокрема, представник відповідача
ОСОБА_1 в судовому засіданні суду
першої інстанції заперечила вселення
позивача до квартири, що підтверджує
наявність спору між сторонами.

Посилання скаржника на те, що між
сторонами існує спір з приводу права
власності позивачки на спірну частину
квартири, не є правовою підставою для
позбавлення власника можливості
вільно користуватися і розпоряджатися
своїм майном, тому доводи апеляційної
скарги в цій частині є безпідставні.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для скасування законного
та обґрунтованого рішення суду лише з
формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 31 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: