Провадження № 2/161/3636/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

10 листопада 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Марчак Е.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свій позов мотивує тим, що він надав в
борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 12300
доларів США. Для підтвердження факту
передачі коштів, відповідачем було
написано розписку, згідно якої ОСОБА_2
зобов'язувався повернути борг
частинами в червні 5000 доларів США, в
липні 3000 доларів США, в серпні 3000
доларів США, в вересні решту боргу 1300
доларів США.

Зі спливом зазначеного в розписці
терміну, ОСОБА_2 кошти не повернув і
ухиляється від виконання зобов'язання.

Просить стягнути з відповідача в його
користь 12300 доларів США, що
еквівалентно 143664 грн., три відсотка
річних від простроченої суми за час
прострочення в розмірі 730,50 доларів США,
що еквівалентно 8532,24 грн., а також
понесені судові витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подав суду заяву,
в якій просив справу слухати в його
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи.

За погодженням представника позивача,
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не
менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав в
борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12300
доларів США. Для підтвердження факту
передачі коштів, відповідачем було
написано розписку, згідно якої ОСОБА_2
зобов'язувався повернути борг
частинами в червні 5000 доларів США, в
липні 3000 доларів США, в серпні 3000
доларів США, в вересні решту боргу 1300
доларів США (а.с. 3). Також встановлено,
що до дня звернення позивача в суд,
відповідач не повернув позивачу борг в
сумі 12300 доларів США, чим порушив вимоги
ст.1049 Цивільного кодексу України та
зобов'язання по вищевказаному
договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Аналіз встановлених судом обставин та
наведених положень законодавства дає
підстави зробити висновок, що між
сторонами виникли договірні
зобов'язання, які випливають із
договору позики.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону,
вимога позивача про стягнення суми
боргу за договором позики з
врахуванням трьох відсотків річних від
простроченої суми за час прострочення
в сумі 730,50 доларів США підлягає до
задоволення.

Проаналізувавши зібрані та
дослідженні по справі докази, суд
прийшов до висновку, що з відповідача
слід стягнути в користь ОСОБА_2 12300
доларів США боргу з врахуванням трьох
відсотків річних від простроченої суми
за час прострочення в сумі 730,50 доларів
США.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог, тому з відповідача слід стягнути
в дохід держави судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК
України, ст.ст..526, 527, 533, 1046, 1047 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 12300
доларів США боргу, що еквівалентно 143664
гривні, три відсотка річних від
простроченої суми за час прострочення
в розмірі 730,50 доларів США, що
еквівалентно 8532,24 гривні, а всього 13030
доларів США 50 центів, що еквівалентно 152
196 (сто п'ятдесят дві тисячі сто
дев'яносто шість) гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
понесені судові витрати в сумі 1521 (одна
тисяча п'ятсот двадцять одна) гривня 96
копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.