Справа № 282/1138/14- ц
РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Романівський районний суд
Житомирської області в складі:
головуючого - судді
представника позивача
представника відповідача
Любарської державної нотаріальної
контори Панасюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Романові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
(представника позивача ОСОБА_2) до
відповідача Любарської державної
нотаріальної контори в особі
завідувача Панасюка Володимира
Вікторовича, представника відповідача
- Головного управління юстиції у
Житомирській області про визнання
незаконною (безпідставною) відмову
нотаріуса завідувача Любарської
державної нотаріальної контори
Житомирської області Панасюка В.В. у
видачі Свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 13.03.2002 року та
зобов'язання вчинити дії, стягнення
Позивач ОСОБА_1, представник позивача
ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до
Любарської державної нотаріальної
контори в особі завідувача Панасюка
Володимира Вікторовича, представника
відповідача - Головного управління
юстиції у Житомирській області про
визнання незаконною (безпідставною)
відмову нотаріуса завідувача
Любарської державної нотаріальної
контори Житомирської області Панасюка
В.В. у видачі Свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 13.03.2002 року та
зобов'язання вчинити дії, стягнення
Свої позовні вимоги обґрунтовують
наступним: 13.03.2002 року головою
Коростківської сільської ради
Любарського району Житомирської
області ОСОБА_5 було посвідчено заповіт
від імені ОСОБА_6, яким він все своє
рухоме та нерухоме майно, а саме:
земельну ділянку 0.63 га та житловий
будинок, які знаходяться за адресою: с.
Коростки Любарського району
Житомирської області, заповідав ОСОБА_1
Після смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1
звернувся до державної нотаріальної
контори в смт. Любар Житомирської
області з метою оформлення спадщини,
однак там він дізнався, що існує ще два
послідуючі заповіти датовані від 29.04.2003
року та 31.10.2008 року, начебто підписані
заповідачем ОСОБА_6 на все його майно,
яке він заповідав ОСОБА_7, дружині його
ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_6 не міг
заповісти все своє майно комусь іншому
тому, що він ні з ким з родичів та своєї
рідні не спілкувався, ніяких відносин
не підтримував, а позивач його годував,
одягав та надавав кошти необхідні для
Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався
до правоохоронних органів, прокуратури
за фактом підробки документів та
зловживання службовим становищем
головою Коростківської сільської ради
ОСОБА_5 - зазначені силові органи робили
відписки щодо відсутності складу
злочину в діях посадових та не
намагались встановити істину у справі.
Так, Прокуратурою Любарського району
Житомирської області неодноразово
виносились постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_5 від 21.05.2009 року, від
28.09.2009 року, від 20.11.2009 року, від 01.10.2010
На думку ОСОБА_1 та його захисника,
зазначені перевірки проводились
поверхнево, упереджено, не об'єктивно,
без дослідження всіх обставин справи, в
результаті чого приймались незаконні
рішення та виносились відповідні
постанови про відсутність складу
злочину у діях посадової особи голови
Коростківської сільської ради
Любарського району ОСОБА_5

На вимогу позивача ОСОБА_1 в
прокуратурі Любарського району
Житомирської області про призначення
судової почеркознавчої експертизи по
сумнівних підписах в заповітах, які
чітко відрізняються при візуальному
співставленні, прокуратурою
Любарського району Житомирської
області в рамках проведення перевірки
було призначено тільки
судово-почеркознавче дослідження та
направлені відповідні документи до
Чуднівського РВ УМВС України в
Житомирській області. Відповідно до
висновку спеціаліста від 22.09.2009 року №22
старшого експерта-криміналіста
Чуднівського РВ УМВС України в
Житомирській області ОСОБА_8, який за
допомогою порівняльного методу
співставлення підписів від імені
ОСОБА_6 в графі "підпис" в заповітах від
13.03.2002 року, від 29.04.2003 року та від 31.10.2008
року було встановлено, що дані підписи
виконані ОСОБА_6, а не гр.ОСОБА_7 та/або
ОСОБА_5, тобто - підписи не
підроблювалась. Адвокат ОСОБА_2 не
погодившись з позицією прокуратури,
експерта і експертним дослідженням
звернувся зі скаргою від 02.04.2012 року
зареєстровано за вхідним номером від
03.04.2012 року №5896 до начальника ДНДЕКЦ
МВС України ОСОБА_9 на неправомірні дії
старшого експерта-криміналіста
Чуднівського РВ УМВС України в
Житомирській області ОСОБА_8, щодо
грубих порушень при проведенні
експертного дослідження, а саме
порушення методики проведення
почеркознавчого дослідження. Своїм
листом, від 20.04.2012 року №19/7-3154 ДНДЕКЦ
МВС України надав відповідь по
результатам перевірки вищезгаданої
скарги та зазначив, що при складанні
висновку спеціалістом експертом були
допущені порушення методики
проведення почеркознавчого
дослідження, що призвело до складання
необґрунтованого висновку. Таким
чином, ДНДЕКЦ МВС України підтвердив
правильність позиції захисту щодо
невідповідності проведеного
дослідження з фактичними обставинами
справи на що прокуратурою ніяким чином
в процесі перевірки акцентовано уваги
не було.

Не погоджуючись з результатами
перевірки правоохоронними органами
позивач ОСОБА_1 подав позов до
Любарського районного суду щодо
визнання заповітів від 29.04.2003 року та
від 31.10.2008 року недійсними. 14.03.2012 року
суддею Любарського районного суду
Житомирської області Шидловським В.Б.
винесена ухвала про відкриття
провадження у справі № 613/2-88/12 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 стосовно
визнання заповітів недійсними. В залі
судового засідання 26.03.2012 року адвокат
ОСОБА_10 подав клопотання щодо
призначення у цивільній справі №
613/2-88/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про
визнання недійсними заповітів
судово-почеркознавчої експертизи. Крім
того, в судовому засідання голова
Коростківської сільської ради
Любарського району Житомирської
області ОСОБА_5 офіційно заявляла та
наголошувала, що заповіт від 13.03.2002 року
був особисто підписаний ОСОБА_6 Так,
волевиявлення ОСОБА_6 виразилось в
складанні заповіту, істинність підпису
підтвердилась посадовою особою
сільської ради та нею не
спростовується - тому за еталон при
проведенні почеркознавчої експертизи
суддею брався підпис зроблений в
заповіті від 13.03.2002 року так як
експериментальних зразків не було,
будь-які листи, записки зроблені
померлим ОСОБА_6 були відсутні. Сумніви
щодо істинності підписів ОСОБА_6 в
заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року
виявлені стороною захисту при
візуальному співставленні знайшли
своє відображення у висновку
судової-почеркознавчої експертизи від
31.08.2012 року №5949/5950/12-32 складеної КНДІСЕ
в якому зазначено, що підписи від імені
ОСОБА_6 в заповітах від 29.04.2003 року та
31.10.2008року виконані не тією особою, якою
виконано підпис від імені ОСОБА_6 в двох
примірниках заповіту від імені ОСОБА_6
від 13.02.2002 року. Підписи від імені
ОСОБА_6 під №131 в Журналі для

реєстрації нотаріальних дій
Коростківської сільської ради
Любарського району, заповітах від
29.04.2003 року та 31.10.2008 року - виконані не
ОСОБА_6 Підпис від імені ОСОБА_6 під № 80
від 29.04.2003 року в Реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій Коростківської
сільської ради Любарського району за
1998-2007 роки - виконано головою
Коростківської сільської ради
Любарського району ОСОБА_5

Позивач вважає, що таким чином, в
заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року
заповідач ОСОБА_6 не розписувався, а
отже і не скасовував заповіт від 13.03.2002
року. Заповіт від 13.03.2002 року,
посвідчений/підписаний ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_1 щодо майна, саме:
земельну ділянку 0,63га та житловий
будинок, яке знаходиться за адресою с.
Коростки Любарського району
Житомирської області - ОСОБА_6 не
скасовував та не змінював заповіт від
13.03.2002 року в інтересах третіх осіб з
оформленням в подальшому будь-яких
інших заповітів.

Стосовно двох послідуючих заповітів, а
саме від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року
вбачаються ознаки злочину та згідно
судових рішень, які набрали законної
сили та були встановлені ознаки
підробки та фальсифікації підписів
заповідача з боку посадових осіб
Коростківської сільської ради.

16 листопада 2012 року суддя Любарського
районного суду Житомирської області
Шидловський В.Б. виніс рішення від
16.11.2012 року у справі №613/2-88/12 про
визнання заповітів від 29.04.2003 року та
від 31.10.2008 року недійсними та
постановив окрему ухвалу по справі
№613/2-88/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7,
ОСОБА_5, Коростківської сільської ради
Любарського району, третя особа на
стороні позивача без заявлення
самостійних вимог, про доведення до
відома прокурора Житомирської області
щодо вирішення питання про порушення
кримінальної справи (відкриття
кримінального провадження) відносно
сільського голови Коростківської
сільської ради Любарського району
Житомирської області ОСОБА_5 за
ознаками складу злочину передбаченого
ст.364, ст.366 КК України.

Рішенням від 16.11.2012 року Любарського
районного суду Житомирської області
позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.
30.11.2012 року відповідач ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_11 подали до
Апеляційного суду Житомирської
області Апеляційні скарги щодо
скасування рішення Любарського
районного суду Житомирської області
від 16.11.2012 року та окремої ухвали
Любарського районного суду
Житомирської області про доведення до
відома прокурора Житомирської області
щодо вирішення питання про порушення
кримінальної справи відносно
сільського голови Коростківської
сільської ради Любарського район
Житомирської області ОСОБА_5 за
ознаками складу злочину передбаченого
ст.364, ст.366 КК України.

09.07.2013 року Апеляційний суд
Житомирської області у справі № 0613/2-88
виніс рішення, яким в задоволенні
позову позивача ОСОБА_1 в частині
стягнення моральної шкоди було
відмовлено повністю; стягнуто з
Апелянтів (Відповідачів ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 судові витрати; в решті рішення
Любарського районного суду залишено
без змін. Рішення Любарського
районного суду Житомирської області
від 16.11.2012 року та Рішення Апеляційного
суду Житомирської області від 09.07.2013
року в частині визнання заповітів від
29.04.2003 року та від 31.10.2008 року недійсними
залишено без змін.

В 2013 році позивач ОСОБА_1 звернувся з
письмовим зверненням та належно
завіреними копіями судових рішень
першої та апеляційної інстанцій до
державної нотаріальної контори в смт.
Любарі щодо отримання інформації на
предмет оформлення спадщини після
смерті 01.11.2008 року заповідача ОСОБА_6
Завідувач Любарської нотаріальної
контори Панасюк В.В. своїм листом від
08.11.2013 року №570/02-14 повідомив про те, що
30.03.2009 року за заявою про прийняття
спадщини ОСОБА_7 була заведена спадкова
справа №141 за 2009 рік. Заява ОСОБА_1 про
прийняття спадщина приєднана до
вищезазначеної спадкової справи від
21.04.2009 року. Відповідно до відомостей,
що знаходяться в спадковій справі,
спадкоємцем всього майна згідно
заповітів посвідчених Коростківською
сільською радою Любарського району
Житомирської області від 29.04.2003 року та
від 31.10.2008 року за реєстровим №80 та №131
є ОСОБА_7 На підставі вищезазначених
заповітів та заяви про видачу
Свідоцтва про право на спадщину 20.12.2011
року було видано Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на житловий
будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7

В грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом щодо
визнання недійсним

свідоцтва про право на спадщину
серії ВРП №096834, зареєстрованого в
реєстрі №1324 та видане 20.12.2011 року
державним нотаріусом Любарської
державної нотаріальної контори;
скасувати державну реєстрацію права
власності за заповітом від 31.10.2008 року
на житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстрованого за реєстраційним
номером майна №35209126 від 13.01.2012 року на
ОСОБА_7, РНОКПП НОМЕР_1 в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно,
оформленого на підставі свідоцтва про
право на спадщину серії ВРП №096834 на
ім'я ОСОБА_7

22.01.2014 році Любарським районним судом
Житомирської області винесено рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 були
задоволені повністю. Дане рішення
відповідачами не оспорювалось та
набрало законної сили.

В березні 2014 року ОСОБА_1 повторно
звернувся до Любарської державної
нотаріальної контори щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину, однак
отримав від нотаріуса письмову відмову
в листі від 18.03.2014 року №97/02-14, в якому
було зазначено, що відповідно до ч.3 та
ч.4 ст. 1254 Цивільного Кодексу, ОСОБА_1 не
має права на спадщину, так як кожний
новий заповіт скасовує попередній і не
відновлює заповіту, який заповідач
склав перед ним, якщо новий заповіт,
складений заповідачем, був визнаний
недійсним, чинність попереднього
заповіту не відновлюється.

ОСОБА_1 не погоджується з позицією
Любарської державної нотаріальної
контори щодо відмови в видачі
свідоцтва про право на спадщину та на
підставі ст. 1233, 1234, 1235, 1247, 1251, 1254, 1257, 1297
ЦК України, просив визнати незаконною
(безпідставною) відмову державного
нотаріуса Любарської державної
нотаріальної контори Житомирської
області Панасюка В.В. від 18.03.2014 року у
вчиненні нотаріальної дії. Зобов'язати
Любарську державну нотаріальну
контору Житомирської області в особі
Панасюка В.В. видати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від
13.03.2002 року, а саме: на житловий будинок
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1, що залишилося
після смерті ОСОБА_6 Стягнути із
Любарської державної нотаріальної
контори на користь ОСОБА_1 судові
витрати, пов'язані з розглядом
цивільної справи, у розмірі 487,20грн. -
оплата судового збору по двох вимогах
немайнового характеру; 3936,00грн. - оплата
витрат на правову допомогу; моральну
шкоду - 1218,00грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивач ОСОБА_2 заявлений
позов підтримали повністю та просять
винести рішення про задоволення
позову. При цьому представник позивача
ОСОБА_2 пояснив, що 13.03.2002 року
Коростківською сільською радою
Любарського району був посвідчений
заповіт, яким ОСОБА_6 заповідав все своє
майно позивачу ОСОБА_1 Після смерті
ОСОБА_6 стало відомо, що маються ще два
заповіти, якими ОСОБА_6 заповідав своє
майно ОСОБА_7 Згідно рішення
Любарського районного суду від 16.11.2012
року заповіти від 29.04.2003 року та від
31.10.2008 року підписані від імені ОСОБА_6,
визнані недійсними, дане рішення
набрало законної сили. В березні 2014
року після звернення до Любарської
держнотконтори щодо видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
ОСОБА_1 отримав письмову відповідь від
18.03.2014 року, якою відмовлено йому у
видачі такого свідоцтва, мотивуючи тим,
що він не має права на отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 13 березня 2002 року,
оскільки двома послідуючими
заповітами від 29.04.2003року та від 31.10.2008
року заповіт від 13 березня 2002 року
вважається скасованим. В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_2
просить винести рішення про визнання
незаконною (безпідставною) відмову
державного нотаріуса Любарської
держнотконтори Панасюка В.В. від 18.03.2014
року у вчиненні нотаріальної дії -
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 13 березня 2002 року.
Зобов'язати Любарську держнотконтору в
особі Панасюка В.В. видати свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
13.03.2002 року на ім'я ОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_6 Стягнути із Любарської
держнотконтори на користь ОСОБА_1
судові витрати, пов'язані з розглядом
даної справи в суді: 487,20грн. - оплата
судового збору, витрати на оплату
правової допомоги за підготовку
позовної заяви та участь в судових
засідань 15.07.2014 року, 09.09.2014 року, 06.10.2014
року в сумі 8381,00грн., а також моральну
шкоду в розмірі 1218,00грн.

Представник відповідача Любарської
державної нотаріальної контори -
завідувач держнотконтори Панасюк В.В.
заявлений позов не визнав, показавши,
що двома послідуючими заповітами від
29.04.2003 року та від 31.10.2008 року скасований
заповіт від 13 березня 2002 року, в зв'язку
з чим вважає свої дії правомірними, у
задоволенні позову просить відмовити.

Представник Головного управління
юстиції у Житомирській області
повторно в судове засіданні не
з'явився, хоч належним чином про
розгляд справи судом був повідомлений.
Головне управління юстиції у
Житомирській області вважає, що до
участі у даному судовому процесі
останнє залучено безпідставно,
оскільки управління не є суб'єктом
спірного правовідношення та/або
уповноваженою особою на здійснення
правонаступництва нотаріальної
контори, а тому просить суд розглядати
справу за відсутності представника
управління.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представників сторін, дослідивши
письмові докази по справі, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що листом за № 97/02-14
від 18.03.2014 року адресованому ОСОБА_1,
Любарська державна нотаріальна
контора в особі завідувача Любарської
держнотконтори Панасюка В.В.
повідомляє, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 30 березня 2009
року за заявою про прийняття спадщини
ОСОБА_7 заведена спадкова справа №141 за
2009 рік, заява ОСОБА_1 про прийняття
спадщини приєднана до вищезазначеної
спадкової справи 21 квітня 2009 року.
Відповідно до відомостей, що
знаходяться в спадковій справі,
спадкоємцем всього майна згідно
заповітів, посвідчених Коростківською
сільською радою Любарського району 29
квітня 2003 року та 31 жовтня 2008 року за
реєстровим №80 та №131 була ОСОБА_7.
Однак, згідно рішень Любарського
районного та апеляційного судів
Житомирської області вищезазначені
заповіти були визнані недійсними.
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 1254 Цивільного
кодексу України кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач складав перед
ним, якщо новий заповіт, складений
заповідачем, був визнаний недійсним,
чинність попереднього заповіту не
відновлюється, крім випадків,
встановлених ст.ст.225, 231 ЦК України.
Рішенням Любарського райсуду було
встановлено, що підписи на заповітах
були виконані не заповідачем, а шляхом
уподобання його підпису, іншою особою
та з цих же підстав були визнані
недійсними. Отже, заповіт, складений на
ім'я ОСОБА_1 заповідачем ОСОБА_6 та
посвідчений Коростківською сільською
радою Любарського району 13 березня 2002
року за реєстровим № 19 вважається
скасованим. Тому ОСОБА_1 не має права на
отримання свідоцтва про право на
спадщину за вищезазначеним заповітом.
(а.с.18-19).

Таким чином, згідно даного
мотивованого листа Любарської
держнотконтори від 18.03.2014 року та
пояснень сторін, вбачається, що 13
березня 2002 року за реєстровим №19
Коростківською сільською радою
Любарського району був посвідчений
складений ОСОБА_6 заповіт, який
заповідав своє майно ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. ОСОБА_1
була подана заява про прийняття
спадщини, яка приєднана до спадкової
справи 21 квітня 2009 року, що свідчить про
те, що відповідно до положень ст.ст. 1269,
1270 ЦК України, спадкоємець ОСОБА_1 у
встановлений законодавством строк у
шість місяць подав заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_6

Також в судовому засіданні
встановлено, що згідно заповітів,
посвідчених Коростківською сільською
радою Любарського району 29 квітня 2003
року та 31 жовтня 2008 року за реєстровим
№80 та №131, були посвідчені заповіти від
імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_7 Висновком
судово-почеркознавчої експертизи
№5949/5960/12-32 від 31.08.2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про
визнання заповіту недійсним,
встановлено, що підписи від імені
ОСОБА_6 в заповітах від 29.04.2003 року та
31.10.2008року виконані не тією особою, якою
виконано підпис від імені ОСОБА_6 в двох
примірниках заповіту від імені ОСОБА_6
від 13.02.2002 року. Підписи від імені
ОСОБА_6 під №131 в Журналі для реєстрації
нотаріальних дій Коростківської
сільської ради Любарського району,
заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року -
виконані не ОСОБА_6 Підпис від імені
ОСОБА_6 під № 80 від 29.04.2003 року в Реєстрі
для реєстрації нотаріальних дій
Коростківської сільської ради
Любарського району за 1998-2007 роки -
виконано головою Коростківської
сільської ради Любарського району
ОСОБА_5 (а.с.35-42).

Рішенням Любарського районного суду
Житомирської області від 16.11.2012 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа -
Коростківська сільська рада
Любарського району про визнання
заповіту недійсним, - позов задоволено.
Визнано заповіти від 29.04.2003 року та від
31.10.2008 року, зареєстровані
Коростківською сільською радою
Любарського району та підписані від
імені ОСОБА_6 - недійсними. Стягнуто із
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові
витрати та моральну шкоду. (а.с.20-21).

Згідно рішень апеляційного суду
Житомирської області від 09.07.2013 року та
від 21.01.2014 року рішення Любарського
райсуду від 16.11.2012 року в частині
задоволення позову про відшкодування
моральної шкоди та судових витрат
скасовано та ухвалено нове рішення в
цій частині. Рішення в частині визнання
заповітів від 29.04.2003 року та від 31.10.2008
року недійсними - залишено без змін.
(а.с.22-26, 27-28).

Також рішенням Любарського районного
суду Житомирської області від 22.01.2014
року визнано свідоцтво про право на
спадщину серії ВРП №096834, зареєстроване
в реєстрі №1324 та видане 20 грудня 2011
року державним нотаріусом Любарської
державної нотаріальної контори за
заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_7 - недійсним та скасовано
державну реєстрацію права власності за
заповітом від 31 жовтня 2008 року на
вказаний житловий будинок на ім'я
ОСОБА_7 (а.с.27-28).

Суд приходить до висновку, що в позові
ОСОБА_1 (представника позивача - ОСОБА_2.)
до Головного управління юстиції у
Житомирській області про визнання
незаконною (безпідставно) відмову
нотаріуса завідувача Любарської
державної нотаріальної контори
Житомирської області Панасюка В.В. у
видачі Свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 13.03.2002 року та
зобов'язання вчинити дії - необхідно
відмовити, оскільки Головне управління
юстиції в Житомирській області не є
належним відповідачем по даній справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 (представника
позивача ОСОБА_2.) до відповідача -
Любарської державної нотаріальної
контори в особі завідувача Панасюка
В.В. про відшкодування моральної шкоди
в розмірі 1218,00грн. задоволенню не
підлягають, оскільки відсутні правові
підстави для стягнення моральної шкоди
на користь ОСОБА_1

Позов ОСОБА_1 (представника позивача
ОСОБА_13.) до Любарської державної
нотаріальної контори в особі
завідувача Панасюка В.В. про визнання
незаконною (безпідставною) відмову
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 13.03.2002 року
та зобов'язання вчинити нотаріальні
дії - підлягає повному задоволенню,
виходячи з наступного:

Відповідно до ст.1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1234 ЦК України право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Згідно ст.1234 ЦК України заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі.
Заповіт має бути особисто підписаний
заповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 1251 ЦК України, якщо
у населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 1252 ЦК України
заповіти, посвідчені посадовими,
службовими особами, визначеними у
частинах першій - шостій цієї статті,
прирівнюються до заповітів,
посвідчених нотаріусами.

Відповідно до статті 1254 ЦК України
заповідач має право у будь-який час
скасувати заповіт. Заповідач має право
у будь-який час скласти новий заповіт.
Заповіт, який було складено пізніше,
скасовує попередній заповіт повністю
або у тій частині, в якій він йому
суперечить. Кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним. Якщо новий заповіт, складений
заповідачем, був визнаний недійсним,
чинність попереднього заповіту не
відновлюється, крім випадків,
встановлених статтями 225 і 231 цього
Кодексу. Заповідач має право у
будь-який час внести до заповіту зміни.
Скасування заповіту, внесення до нього
змін провадяться заповідачем особисто.
Скасування заповіту, внесення до нього
змін провадяться у порядку,
встановленому цим Кодексом для
посвідчення заповіту і підлягають
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Стаття 1268 ЦК України визначає, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Частина 1 ст. 1298 ЦК України визначає, що
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про
нотаріат" нотаріуси вчиняють
нотаріальні дії та, зокрема, видають
свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про
нотаріат" нотаріуси або посадові особи,
які вчиняють нотаріальні дії, у своїй
діяльності керуються законами України,
постановами Верховної Ради України,
указами і розпорядженнями Президента
України, постановами і розпорядженнями
Кабінету Міністрів України, а на
території Республіки Крим, крім того, -
законодавством Республіки Крим,
наказами Міністра юстиції України,
нормативними актами обласних,
Київської та Севастопольської
міських державних адміністрацій.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про
нотаріат" нотаріус відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1)
вчинення такої дії суперечить
законодавству України; 2) не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим
нотаріусом або посадовою особою, яка
вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у
тому, що фізична особа, яка звернулася
за вчиненням нотаріальної дії,
усвідомлює значення, зміст, правові
наслідки цієї дії або ця особа діє під
впливом насильства; 5) з проханням про
вчинення нотаріальної дії звернулась
особа, яка в установленому порядку
визнана недієздатною, або
уповноважений представник не має
необхідних повноважень; 6) правочин, що
укладається від імені юридичної особи,
суперечить цілям, зазначеним у їх
статуті чи положенні, або виходить за
межі їх діяльності; 7) особа, яка
звернулася з проханням про вчинення
нотаріальної дії, не внесла плату за її
вчинення; 8) особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла встановлені
законодавством платежі, пов'язані з її
вчиненням; 9) в інших випадках,
передбачених цим Законом. А також
відповідати вимогам ст. 47 ЗУ "Про
нотаріат".

Згідно ч. 3,4 ст. 49 Закону України "Про
нотаріат" нотаріусу або посадовій
особі, яка вчиняє нотаріальні дії,
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, нотаріус
або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, зобов'язані викласти
причини відмови в письмовій формі і
роз'яснити порядок її оскарження. Про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить відповідну постанову.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
нотаріат" нотаріальна дія або відмова у
її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, в ході судового
розгляду справи належними та
допустимими доказами переконливо
доведено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_6, який за життя склав заповіт від
13 березня 2002 року, яким заповідав своє
майно ОСОБА_1

Заповіти від імені ОСОБА_6 від 29
квітня 2003 року та від 31 жовтня 2008 року,
якими заповідалося майно ОСОБА_7,
згідно рішень Любарського райсуду від
16.11.2012 року та Апеляційного суду
Житомирської області від 09.07.2013 року та
від 21.01.2014 року, визнано недійсними.
Дані рішення суду мають преюдиційне
значення і відповідно до положень ч.3
ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовими рішеннями, що
набрали законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Посилання завідувача Любарської
держнотконтори Панасюка В.В. у
мотивованій відмові у вчиненні
нотаріальної дії від 18.03.2014 року (а.с.18-19)
та в судовому засіданні 06.10.2014 року на
те, що ОСОБА_1 не має права на отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 13.03.2002 року, оскільки
послідуючими заповітами від 29 квітня
2003 року та від 31 жовтня 2008 року
скасований заповіт від 13 березня 2002
року на користь ОСОБА_1; визнання
заповіту недійсним не відновлює
попереднього заповіту, суд оцінює
критично, оскільки дані заперечення
відповідача суперечать вимогам
законодавства, зокрема, положенням
ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1254, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК
України, ст.ст. 7, 34, 49, 50 Закону України
"Про нотаріат", які визначають обов'язок
нотаріуса вчинити нотаріальну дію та
заборону безпідставно відмовляти у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

Посилання відповідача на положення ст.
1254 ЦК України, що заповідач мав право
скласти новий заповіт; заповіт, який
був складений пізніше, скасовує
попередній заповіт, - є помилковим в
даному випадку, оскільки заповіти від
імені ОСОБА_6 від 29.04.2003 року та від
31.10.2008 року, як встановлено рішеннями
Любарського райсуду від 16.11.2012 року та
апеляційного суду Житомирської
області від 09.07.2013 року та від 21.01.2014
року, які мають преюдиційне значення,
заповідачем не складалися та не
підписувалися, а відповідно до
положень ст.1233,1234, 1254 ЦК України право
на заповіт здійснюється особисто,
скасування заповіту, внесення до нього
змін провадяться заповідачем особисто.

Посилання відповідача на те, що лист
від 18.03.2014 року носить інформаційний
характер та не заміняє постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
яка ним не виносилася, суд оцінює
критично, оскільки із змісту
мотивованої відмови у листі за №97/02-14
від 18.03.2014 року, вбачається, що
завідувач Любарської держнотконтори
Панасюк В.В. на звернення ОСОБА_1
фактично надав мотивовану відмову
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. (а.с.18-19), як того
вимагає ч.4 ст. 49 ЗУ "Про нотаріат".

Аналізуючи викладене, в результаті
повного, всебічного та об'єктивного
розгляду справи, суд вважає, що позовні
вимоги до Любарської державної
нотаріальної контори в особі
завідувача Панасюка В.В. про визнання
незаконною (безпідставною) відмову
завідувача Любарською держнотконторою
від 18.03.2014 року у вчиненні нотаріальної
дії: видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, - є
обґрунтованими та підлягають повному
задоволенню. В зв'язку з чим, суд рахує
за необхідне задовільнити вимоги
позивача, якими зобов'язати Любарську
державну нотаріальну контору видати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, посвідченим Коростківською
сільською радою Любарського району
Житомирської області 13 березня 2002 року
за реєстровим №19, на ім'я ОСОБА_1, що
залишилося після смерті померлого
ОСОБА_6

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу, витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду.

З огляду на наведене, суд стягує із
відповідача - Любарської державної
нотаріальної контори на користь
позивача ОСОБА_1 понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати по даній справі, з врахуванням
наданих в судовому засіданні доказів
витраченого адвокатом ОСОБА_2 часу та
коштів на проїзд, що стверджується
оригіналами квитанцій та актами
надання правової допомоги (виконаних
робіт ) від 15.07.2014 рку, 09.09.2014 року, 06.10.2014
року, у наступних розмірах:

- 487-20грн. по оплаті судового збору по
квитанціям від 14.07.2014 року (а.с.1-2);

- 3936-00грн.- витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвокатом
ОСОБА_2 по підготовці позовної заяви та
участі в судовому засіданні
Любарського райсуду 15.07.2014 року;

- 2260-00грн. - витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвокатом
ОСОБА_12 за участь в судовому засіданні
Романівського райсуду 09.09.2014 року;

- 2185-00грн. - витрати, пов'язані, з
оплатою правової допомоги адвокатом
ОСОБА_2 за участь в судовому засіданні
Романівського райсуду 06.10.2014 року, а
всього на загальну суму 8381-00грн.

На підставі ст. ст. 7, 34, 49, 50 Закону
України "Про нотаріат", ст.ст. 15, 16, 1216, 1217,
1220, 1222, 1223, 1233, 1234, 1251, 1254, 1257, 1268, 1269,1270, 1296,
1297 Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 10, 11, 56, 57, 58, 60, 61, 79, 84, 88,
209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (представника позивача
- ОСОБА_2) до відповідача - Любарської
державної нотаріальної контори в особі
завідувача Панасюка Володимира
Вікторовича про визнання незаконною
(безпідставною) відмову нотаріуса
завідувача Любарської державної
нотаріальної контори Житомирської
області Панасюка В.В. у видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 13.03.2002 року та
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
повністю.

В позові ОСОБА_1 (представника позивача
- ОСОБА_2) до відповідача - Любарської
державної нотаріальної контори в особі
завідувача Панасюка Володимира
Вікторовича про відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

В позові ОСОБА_1 (представника
позивача - ОСОБА_2) до Головного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання незаконною
(безпідставною) відмову нотаріуса
завідувача Любарської державної
нотаріальної контори Житомирської
області Панасюка В.В. у видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 13.03.2002 року та
зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Визнати незаконною (безпідставною)
відмову завідувача Любарської
державної нотаріальної контори
Панасюка Володимира Вікторовича від
18.03.2014 року у вчиненні нотаріальної дії
- видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом.

Зобов'язати Любарську державну
нотаріальну контору в особі завідувача
Панасюка Володимира Вікторовича
видати свідоцтво про право на спадщину
за заповітом, посвідченим
Коростківською сільською радою
Любарського району Житомирської
області 13 березня 2002 року за реєстровим
№19, на ім'я ОСОБА_1, що залишилося після
смерті померлого ОСОБА_6.

Стягнути із Любарської державної
нотаріальної контори Житомирської
області на користь ОСОБА_1 понесені ним
та документально підтверджені судові
витрати в розмірі:

- 487-20грн. по оплаті судового збору;

- 8381-00грн. витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвокатом, а
всього стягнути судових витрат на
загальну суму 8868-20грн. (Вісім тисяч
вісімсот шістдесят вісім гривень 20
копійок).

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Романівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий суддя
В.П.Кравчук