СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5723/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської
ради про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

26.09.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з
позовом про звільнення з-під арешту
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що позивачі є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3, яка була співвласником
квартири. Під час оформлення спадщини,
стало відомо, що у 2002 ВДВС Печерського
РУЮ у м. Києві наклало арешт на
квартиру. У ВДВС відсутня інформація
щодо вказаного виконавчого
провадження, оскільки справи за 2002 року
знищені. Позивачі вважають накладений
арешт неправомірним та таким, що
порушує права позивачів, пов'язаних з
оформленням спадщини, а тому просять
позовні вимоги задовольнити.

Позивачі в судовому засіданні
підтримали заявлені вимоги.

Відповідач до суду не з'явився, подав
заперечення, в яких просив відмовити в
задоволенні позову з тих підстав, що
між сторонами відсутній спір.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності,
виданого Ленінградською районною
радою народних депутатів м. Києва від
16.03.2000 року, квартира АДРЕСА_1 належить
на праві спільної часткової власності
ОСОБА_3 - 1/3 частина та членам її сім'ї -
ОСОБА_1 - 1/3 частина, ОСОБА_2 - 1/3 частина.
Загальна площа квартири становить 45,1
кв. м. (а. с. 4 - копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що
складено відповідний актовий запис №41.
Дана обставина підтверджується
свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1,
виданим Відділом державної РАЦС
Святошинського РУЮ у м. Києві (а. с. 5).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 18.09.2014 року, сформованим
державним нотаріусом 12 КДНК,
встановлено, що ухвалою Печерського
районного суду м. Києва по справі 2-1070/2002
від 11.01.2002 року накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1. Постановою ВДВС
Печерського РУЮ у м. Києві від 25.06.2002
року накладено обтяження на квартиру
(а. с. 6 - копія витягу).

Позивачі зазначають, що про існування
зазначеного витягу обтяження їм нічого
не відомо, участі в судових справах не
приймали, заборгованостей перед
третіми особами не було, а тому арешт на
квартиру накладено неправомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її
праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту. Саме до
цього зводяться роз'яснення, надані
Пленумом Верховного Суду України у п. 4
постанови «Про судову практику в
справах про виключення майна з опису»
від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30
червня 1978 року № 5 та правовий висновок
Верховного Суду України в постанові
від 15 травня 2013 року по справі № 6-26цс13.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорення. Таким чином, у розумінні
закону, суб'єктивне право на захист - це
юридично закріплена можливість особи
використати заходи правоохоронного
характеру для поновлення порушеного
права і припинення дій, які порушують
це право.

Згідно ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають справи у порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач.

За змістом наведених норм, позовне
провадження характеризується
наявністю матеріально-правового спору
між сторонами, відповідачем у справах
позовного провадження є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка порушує,
не визнає або оспорює відповідні права
позивача.

Проте, Київська міська рада не є
учасником правовідносин, що виникли,
вона не порушує та не оспорює прав
позивачів, між сторонами відсутній
спір щодо визнання відповідного права.

Арешт, накладений згідно судового
рішення, підлягає скасуванню у
встановленому процесуальним законом
порядку.

Арешт, накладений органами ДВС
підлягає скасуванню у встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження» порядку (оскарження
рішення, дії) і лише у випадку
неможливості скасування заборони в
передбаченому вказаними законом
порядку, позивачі мають право
звернутися до суду з позовом до
відповідного органу ДВС про звільнення
майна з-під арешту, оскільки внаслідок
рішення органу ДВС порушені права
позивачів.

Згідно роз'яснень, що містяться в листі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, у разі
пред'явлення позову до неналежного
відповідача суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо
позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.

Встановлено, що між сторонами
відсутній матеріально-правовий спір, а
тому суд відмовляє у задоволенні
позову.

Керуючись ст. 15 ЦК України, ст. ст. 15, 30, 57,
60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та може бути
оскаржене до апеляційного суду м.
Києва, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2014
року.

СУДДЯ
Т.О. ЗАЄЦЬ