Номер справи137/518/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

"04" квітня 2014 р.

Літинський районний
суд Вінницької області

в складі головуючої
судді: Білик Н. В.,

з участю секретаря :
Хижук Л.І.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт Літині цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Літинської
селищної ради про визнання права
власності на спадкове майно.

В
С Т А Н О В И В:

До суду звернулась
ОСОБА_1 із позовом про визнання
права власності на спадкове майно. В
позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати - ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, видане 04 березня 2013 р.,
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Літинського
районного управління юстиції. Після
смерті матері залишилось спадкове
майно, яке складається із житлового
будинку з господарськими спорудами
який розташований по АДРЕСА_1.
Спадкоєцем за заповітом на дане майно є
позивачка - ОСОБА_1. У встановлений
законом строк вона звернулася до
нотаріальної контори з відповідною
заявою про прийняття спадщини. Однак в
нотаріальній конторі ОСОБА_1 не змогла
отримати свідоцтво про право на
спадщину, оскільки спадкодавець за
життя не встигла отримати
правовстановлюючі документи.

В судовому засіданні позивачка,
ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала в
повному обсязі. Суду пояснила, що вона
є спадкоємцем за заповітом після
смерті матері -ОСОБА_2. Спадкове майно
складається з житлового будинку,
господарських будівель та споруд , що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Однак
вона не може оформити спадщину у
нотаріуса, оскільки спадкодавець за
життя не оформила на себе
правовстановлюючі документи на
будинок. Тому позовні вимоги
підтримала та просила задовільнити.

Представник Літинської селищної
ради в судове засідання не з'явився,
надали суду заяву про розгляд справи за
їх відсутності. Позов визнають в
повному обсязі.

Дослідивши матеріали, які є у
справі , взявши до уваги думку сторін,
суд вважає, що позов обгрунтований та
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між
сторонами існують цивільні
правовідносини, пов'язані із
спадкуванням.

Свідоцтво про смерть (а.с.6)
свідчить, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Із копії заповіту (а.с.7)
встановлено, що спадкоємцем на все
майно ОСОБА_2 є - ОСОБА_1. Копія витягу
про реєстрацію в спадковому реєстрі
(а.с.8) свідчить, що позивачка -
ОСОБА_1зверталася до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини., після
смерті - ОСОБА_2. Лист-роз'яснення (а.с.9)
свідчить, що ОСОБА_1 позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину у нотаріуса, через
відсутність правовстановлюючих
документів на спадкове майно. Також
позивачці роз'яснено право звернення
до суду. Із копії довідки (а.с.10) виданої
завідувачем Літинської державної
нотаріальної контори вбачається, що
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за
заповітом після смерті матері - ОСОБА_2.
Із копії технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-16)
встановлено, що у даному документі
користувачем значиться - ОСОБА_2, однак
стоїть відмітка про відсутність
правовстановлюючих документів. Копія
свідоцтва про одруження (а.с.17)
свідчить, що ОСОБА_2 змінила прізвище із
"ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" при укладенні шлюбу
24.09.1965 року. Із довідки виданої
Літинською селищною радою (а.с.20)
встановлено, що ОСОБА_2, яка померла в 2013
році, є матір'ю позивачки - ОСОБА_1. Крім
того, дана довідка свідчить, що ОСОБА_2
являлась власником житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1. Копія договору
(а.с.21-22) свідчить, що 11.12.1971 р.ОСОБА_2 було
надано в користування земельну ділянку
для будівництва житлового будинку, яка
розташована по АДРЕСА_1. Із копії
рішення (а.с.24) вбачається, що ОСОБА_2 у
1971 році було надано право забудови на
земельній ділянці площею 700м2, що
розташована по АДРЕСА_1. Відповідно до
копії акту прийомки індивідуального
домоволодіння (а.с.23) встановлено, що
17.04.1079року будинок по АДРЕСА_1 було
прийнято в експлуатацію.

Згідно ст.328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закнону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК
України, якщо у складі спадщини, яку
прийняв спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права влансності, якщо це
право не оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ,
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних
правовідносин діяла Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1,
ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію
будинків з обслуговуючими їх будівлями
і спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
проводять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих. Не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по
веденню погосподарського обліку в
сільських радах народних депутатів,
затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №
5-24/26, дані погосподарських книг були
звітом про житлові будинки, що
знаходяться на праві власності
громадян.

Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури і житлової
політики України від 24 травня 2001 року
№127 було затверджено Інструкцію «Про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна». Вказаний наказ було
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 10 липня 2001 року за № 582/5773. У
відповідності до абзацу пункту 3.2.
розділу 3 в редакції Наказу
Міністерства регіонального
розвитку,будівництва
та'житлово-комунального господарства
№404 (2І538-12) від 09.08.2012 року зазначено, що:
«Не належать до самочинного
будівництва ... індивідуальні
(садибні)житлові будинки, садові, дачні
будинки, господарські (присадибні)
будинки та споруди, прибудови до
них побудовані до
5 серпня 1992 року».

Враховуючи те, що спірний
будинок було побудовано у 1973 році,
довідка Літинською селищною радою
(а.с.20) свідчить, що ОСОБА_2 являлась
власником житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України
передбачає, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК
України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України -

В И Р І Ш
И В :

Позов задовільнити. Визнати за
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок з господарськими спорудами
який розташований по АДРЕСА_1, що
складається із літера «А» - житловий
будинок загальною площею 76,5 м-2 ,
житловою площею 59,60 м-2 до складу якої
входить: коридор 7,3 м-2 , кухня 9,6 м-2 ,
житлова кімната 15,1м-2 , житлова кімната
11.3 м-2, , житлова кімната 19,5 м-2 , житлова
кімната 13,7 м-2, літера «а» - веранда,
ґанок, літера «Б» - літня кухня-сарай,
літера «б»-сарай, літера «б1»-сарай,
літера «В»-гараж з оглядовою ямою,
літера «Г»-погріб з шиєю, літера «Д» -
убиральня, № 1-огорожа, №; 2-ворота, № З -
хвіртка, № 4 - ворота, № 5 - хвіртка, №
6-огорожа, № 7 - криниця.

Апеляційну скаргу на рішення
суду сторони можуть подати до
апеляційного суду Вінницькї області
через райсуд протягом 10 днів після
проголошення рішення.

Суддя :
Білик Н. В.