Справа № 161/7744/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/1728/14 Категорія: 27 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Веремчук Л.М., Овсієнка
А.А.

при секретарі Захаровій Н.А.

з участю:

представника позивача Герасимчук
М.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної
заборгованості, шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
апеляційною скаргою позивача
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 13 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В
И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 13 жовтня 2014 року в позові
Публічного акціонерного товариства
(далі по тексту ПАТ) «Державний ощадний
банк України» відмовлено.

Не погоджуючись із вищеназваним
рішенням суду, ПАТ «Державний ощадний
банк України» подав апеляційну скаргу,
в якій вважає оскаржуване рішення
незаконним та необґрунтованим із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції представник
позивача апеляційну скаргу із
наведених у ній мотивів підтримала,
тоді як представник відповідача
просила її відхилити з огляду на
безпідставність наведених у ній
доводів.

Заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних мотивів.

Відмовляючи в позові ПАТ
«Державний ощадний банк України», суд
першої інстанції виходив із того, що
боржник належним чином виконує ухвалу
суду, якою було розстрочено виконання
судового наказу про стягнення
кредитної заборгованості, що не завдає
збитків іпотекодержателю та не змінює
обсяг його прав, у зв'язку з чим, правові
підстави для стягнення кредитної
заборгованості, шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, у
розглядуваному випадку, відсутні.

Такі висновки суду є правильними та
узгоджуються із нормами матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Як передбачено ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим до виконання сторонами.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 14 серпня 2008 року між ВАТ
«Державний ощадний банк України» (в
подальшому змінив найменування на ПАТ
«Державний ощадний банк України») та
відповідачем ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 4157 на суму 348 000 грн.
з відсотковою ставкою 20,5 % до 13 серпня
2018 року. Додатковим договором № 2 від 19
жовтня 2011 року сторони змінили строк
остаточного погашення кредиту до 30
жовтня 2011 року.

У забезпечення виконання
вищезазначеного кредитного договору 14
серпня 2008 року між установою банку та
відповідачем ОСОБА_6 укладено
іпотечний договір, предметом іпотеки
визначено трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Договір іпотеки посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7

Судовим наказом Луцького
міськрайонного суду від 13 травня 2010
року стягнуто з відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ 4157 від 14.08.2008 року в розмірі 357 796 грн.
51 коп., 850 грн. судового збору та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи (а.с. 54).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 23 грудня 2011 року, яка набрала
законної сили розстрочено залишок
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором до серпня 2018 року
включно та визначено щомісячну суму
проплати в розмірі 2935 грн. 71 коп. (а.с. 55-56
зворот).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання ухвали суду в частині
розстрочки платежів за кредитним
договором відповідач ОСОБА_4
здійснював оплату суми заборгованості,
що підтверджується відповідними
платіжними дорученнями та продовжує
вносити платежі, і сукупний розмір
внесених ним коштів свідчить не лише
про належне погашення кредитної
заборгованості відповідно до
встановленого графіку, а і про внесення
коштів у більшому розмірі, ніж це
необхідно, за рахунок чого утворилась
переплата.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», суд вправі відмовити у
задоволенні позову іпотекодержателя
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Так, як заборгованість погашається
відповідно до встановленого графіку,
що не завдає збитків іпотекодержателю
та не змінює обсяг його прав, а ПАТ
«Державний ощадний банк України» не
доведено факту невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання та наявної
кредитної заборгованості, тому
підстави для стягнення кредитної
заборгованості, шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, в
розглядуваному випадку, відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції,
давши вірну правову оцінку обставинам
справи та наданим доказам,
обґрунтовано відмовив в позові.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, що є підставою
для відхилення апеляційної скарги і
залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 305, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 13 жовтня 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді