Справа № 310/8654/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі, який
зареєстрований 10 листопада 2001 року
відділом РАГС Приморського районного
управління юстиції Запорізької
області, актовий запис №97. Мають дочку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
матір'ю.

В жовтні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів, вказуючи що спільне життя з
відповідачем не склалось з причин
різних поглядів на життя, несумісності
характерів. З квітня 2014 року сторони
проживають окремо, не ведуть спільне
господарство і відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання
неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, просила
розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2;
стягнути на її користь з ОСОБА_2
аліменти на утримання дочки в розмірі
800 грн. щомісячно.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не
заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб , що беруть участь
у справі.

Як встановлено судом сторони з 10
листопада 2001 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі та мають дочку
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з
матір'ю, що підтверджується копіями
свідоцтв про одруження, про народження
дитини, довідкою ОСББ «Кристал» від
25.09.2014 року.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

Відповідно до ст. 110 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Як зазначив Пленум Верховного Суду
України в п. 10 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11 від 21.12.2007 року
проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог, або
заперечень.

Суд приймає до уваги пояснення
сторін щодо неможливості подальшого
сумісного проживання та збереження
шлюбу. Також суд приймає до уваги, що
сторони проживають окремо та не
ведуть спільного господарства та
побуту.

Таким чином, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача і вважає, що подальше
збереження шлюбу не можливо, оскільки
суперечило б інтересам сторін та
моральним засадам суспільства.

Згідно із ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтями 181, 183 СК України
встановлено що одним із способів
утримання дитини є сплата аліментів за
рішенням суду, які присуджуються у
частці від доходу її матері (батька) і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» N 3, 15.05.2006 року за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (ст. 183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і
виплачуються щомісячно. При цьому
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182
СК України.

Визначаючи розмір аліментів, суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище сторін, відсутність у
відповідача постійного місця роботи.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 59, 61, 81, 212 - 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 10 листопада 2001
відділом РАГС Приморського районного
управління юстиції Запорізької
області, актовий запис №97.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце
народження: с. Новоукраїнка
Куйбишевського району Запорізької
області, ІПН НОМЕР_1, аліменти на
користь ОСОБА_1, на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн.
щомісячно, починаючи стягнення з 20
жовтня 2014 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко