Справа № 459/2564/14-ц
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/6567/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Глинського О.А.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ВВДФСС
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м.
Червонограді на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 29 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
про стягнення моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 29 серпня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ВВДФСС від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді в
користь ОСОБА_3 8000 (вісім тисяч) гривень
заподіяної моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржено відповідачем -
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області посилається на те,
що на момент звернення з позовом до
суду Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не передбачено, що
Фонд здійснює відшкодування моральної
шкоди. Позивачем не було долучено
жодного медичного висновку про
наявність факту спричинення йому
моральної шкоди у зв'язку з професійним
захворюванням. Також не надано
медичного висновку та доказу про те, що
саме від професійного захворювання він
терпить моральні та фізичні
страждання, а не від загальних
захворювань.

Просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області - відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач звернувся з
позовом до відповідача про стягнення
моральної шкоди, завданої професійним
захворюванням.

Судом встановлено, що в періоди з 27.05.1985
по 16.01.2004 рр., позивач працював на шахтах
ДП «Львіввугілля», що стверджується
копією трудової книжки виданою на ім'я
ОСОБА_3, 1967 року народження.

За час виконання своїх посадових
обов'язків позивач, внаслідок
погіршення стану здоров'я,
неодноразово звертався за отриманням
медичної допомоги до медичних
закладів.

Відповідно до акту розслідування
професійного захворювання від 21.04.2005
року, професійне захворювання ОСОБА_3
виникло внаслідок фізичного
перевантаження, несприятливих
факторів мікроклімату, обводненості
гірничих виробок, невиконання вимог
ДСП 3.3.1 0952002 «Державних санітарних
правил та норм для підприємств
вугільної промисловості».

Згідно з довідкою обласної МСЕК серії 10
ААА №840509 від 15.11.2011 р., ОСОБА_3
встановлено, що позивачу вперше
призначено ІІІ групу інвалідності та 30%
втрати професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням.

Відповідно до довідки обласної МСЕК
серії 10 ААА №840509 від 15.11.2011р., ОСОБА_3
встановлено ІІІ групу інвалідності та
45% втрати професійної працездатності
(30% хронічний бронхіт, 15%
попереково-крижова радикулопатія) у
зв'язку з професійним захворюванням -
безтерміново.

Встановлено, що ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

З врахуванням вказаних доказів, суд
прийшов до вірного висновку, що знайшли
підтвердження обставини заподіяння
позивачеві моральної шкоди, яка
обумовлена моральним та фізичним
стражданням з приводу ушкодження
здоров'я, погіршення життєвих умов, та
що ступінь втрати професійної
працездатності позивача становить 45%,
яка встановлено йому безтерміново, він
не має можливості повноцінно працювати
та для організації свого життя йому
доводиться докладати додаткові
зусилля.

Судова колегія погоджується з
висновками суду з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Згідно із ст.173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливостей їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
роз'яснено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року регламентовано, що
громадяни, яким встановлена стійка
втрата професійної працездатності,
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п.4.1
цього ж рішення ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку, що сума компенсації
спричиненої позивачеві моральної
шкоди, що підлягає стягненню з
відповідача, становить 8 000 грн.

Колегія суддів вважає, що районний суд
прийшов до вірного висновку про те,
що шкоду здоров'ю позивача було завдано
в результаті його роботи в шкідливих
умовах праці він втратив 45% професійної
працездатності, є інвалідом ІІІ групи,
що призвело до втрати ним нормальних
життєвих зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим йому заподіяно
моральну шкоду.

При цьому, апеляційним судом
враховується той факт, що апелянт -
відповідач у справі не заявляв
клопотання про призначення по справі
відповідної експертизи на предмет
визначення підстав та/або розміру
заподіяної позивачу моральної шкоди.
Відсутність у матеріалах справи
висновку МСЕК з цього питання не
спростовує правильних висновків суду.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, а також
з врахуванням конституційної
значимості здоров'я, як
невідчужуваного і нерушимого блага, що
належить людині від її народження й
охороняється державою, положень ст. 23
ЦК України, роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 року №4 (з наступними змінами)
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" висновки суду щодо розміру
відшкодування моральної шкоди в повній
мірі відповідають обставинам справи, є
обґрунтованими, а тому, на думку
судової колегії, є правильними.

Інші доводи апеляційної скарги
його висновків суду не спростовують, а
тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені
фактичні обставини справи, вірно
застосовано матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду,
передбачена ЦПК України, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ВВДФСС від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді -
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 29 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.