У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю
відповідачки,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дубенського міськрайонного суду від 13
жовтня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

29 вересня 2014 року ПАТ „Дельта Банк"
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення 15 648,90 грн. кредитної
заборгованості.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 13 жовтня 2014 року позов
задоволено.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилалася на те, що вона
не була повідомлена про час і місце
розгляду справи. Проте у порушення
вимог ст. 169 ЦПК України суд справу
розглядом не відклав.

Вона не погоджується із сумою
кредитної заборгованості, стягненої
судом першої інстанції на користь
позивача, оскільки відповідно до
квитанцій № 3486 від 15 березня 2013 року, №
3893 від 16 квітня 2013 року, № 162 від 10
травня 2013 року та № 1357 від 11 червня 2013
року нею була сплачена заборгованість
на загальну суму 2950 грн. Тому вважала,
що загальна заборгованість за
відсотками та за комісією має бути
меншою від заявленої позивачем.

Покликаючись на ці обставини,
відповідачка рішення місцевого суду
вважала незаконним та необґрунтованим
і просила апеляційний суд його
скасувати й ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 7
лютого 2013 року між ПАТ „ДельтаБанк" і
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
у вигляді кредитної лінії у розмірі 10 000
грн. з відкриттям відповідного
карткового рахунку № НОМЕР_1 та видачею
платіжної картки.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного судочинства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Проте, у порушення вимог чинного
законодавства та умов укладеного
договору ОСОБА_1, на відміну від
кредитної установи, взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконала і станом на 10 червня 2014 року
допустила кредитну заборгованість у
розмірі 15 648,90 грн., з яких: 8 007,32 грн. -
заборгованість за тілом кредиту, 1 992,68
грн. - прострочена заборгованість за
тілом кредиту, 1 397,05 грн. -
заборгованість за відсотками та 4 251,85
грн. - комісійні банку.

Доказів, які б спростовували
правильність зробленого банком
розрахунку кредитної заборгованості, у
справі немає.

Сам кредитний договір відповідачкою в
судовому порядку не оспорений, у
зв'язку з чим він відповідно до правил
ст. 204 ЦПК України є правомірним.

Доводи апеляційної скарги
відповідачки про те, що при визначенні
загальної суми кредитної
заборгованості позивач не врахував
коштів, які були сплачені нею згідно з
квитанціями № 3486 від 15 березня 2013 року,
№ 3893 від 16 квітня 2013 року, № 162 від 10
травня 2013 року та № 1357 від 11 червня 2013
року, на увагу не заслуговують,
оскільки спростовуються наявним у
матеріалах справи розрахунком
кредитної заборгованості ОСОБА_1 на а.
с. 3.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін та виконавши
інші вимоги цивільного судочинства,
вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у
справі судового рішення та задоволення
поданої апеляційної скарги, виходячи з
меж її доводів, апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду від 13 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Вона може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: