Справа № 530/1350/14-ц
Номер провадження 2/530/650/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2014 року Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Должко С.Р., при
секретарі Кравченко М.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Кирило-Ганнівської
сільської ради Зіньківського району,
Полтавської області, третя особа
Відділ Держземагенства у
Зіньківському районі, Полтавської
області, ОСОБА_1 про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в
Зіньківський районний суд Полтавської
області з позовом до
Кирило-Ганнівської сільської ради
Зіньківського району, Полтавської
області, третя особа Відділ
Держземагенства у Зіньківському
районі, Полтавської області, ОСОБА_1 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом.

В судовому засіданні представник
позивачів підтримав заявлені вимоги в
повному обсязі.

Представники відповідача,
Кирило-Ганнівської сільської ради,
Зіньківського району, Полтавської
області та третьої особи Відділу
Держземагенства в Зіньківському
районі Полтавської області, ОСОБА_1 в
судове засідання не з'явилися, але
направили до суду заяви, в яких просили
розгляд справи провести без їхньої
участі проти задоволення позовних
вимог не заперечували.

Заслухавши представника позивачів,
який підтримав позовні вимоги,
зачитавши заяви відповідача та третьої
особи, які визнали позовні вимоги та
дослідивши наявні матеріали справи,
суд знаходить, що заявлені вимоги
обґрунтовані і такі, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України: "кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності".

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання
права є одним із способів захисту
порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України:
"Позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини", враховуючи
місцезнаходження, позов пред'являється
за правилами виключної підсудності до
Зіньківського районного суду
Полтавської області за місцем
знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно зобов'язаний звернутися
до нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України
спадщина здійснюється за заповітом або
за законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину, яка незалежно від часу
прийняття належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються
державою.Відповідно до ст. 392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" (
280/97-ВР ), основні терміни, використані в
цьому Законі, мають таке значення:
зокрема, територіальна громада -
жителі, об'єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр; районні та
обласні ради - органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5
Закону система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Відповідно до ст.10 цього ж Закону
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Пленуму Верховного Суду
України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня
2008 р. Про судову практику у справах про
спадкування роз'яснив, що при
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Судом встановлено що, ІНФОРМАЦІЯ_5 у
віці 82 років померла мати позивачів
ОСОБА_3, яка постійно проживала та була
зареєстрована в АДРЕСА_3 (а.с.7).

Факт родинних відносин позивачів із
ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвами
про народження: серіїНОМЕР_3 ОСОБА_4 та
серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 (а.с.5,6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина до складу якої входить
земельна ділянка загальною площею 4,96
га, розташована на території
Кирило-Ганнівської сільської ради,
Зіньківського району, Полтавської
області, яка належала спадкодавцю на
підставі Державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ПЛ № 000894, виданого
Кирило-Ганнівською сільською радою,
Зіньківського району, Полтавської
області 10 травня 2001 року і
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 514 (а.с.9).

Відповідно до довідки
Кирило-Ганнівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області ОСОБА_3, на день смерті,
ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована та
проживала одна по АДРЕСА_3 (а.с.8).

Спадкоємцями, передбаченими ст. 1261
Цивільного кодексу України є сини і
донька спадкодавця - ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2.

Спадщину після смерті матері прийнято
шляхом подачі відповідних заяв
нотаріусу про прийняття спадщини.

Спадкова справа на майно померлої
заведена державним нотаріусом
Опішнянської державної нотаріальної
контори, Зіньківського району,
Полтавської області.

ОСОБА_5 написав заву про відмову від
частки у спадщині.

На запит нотаріуса Відділ
держземагенства у Зіньківському
районі Полтавської області відмовив у
видачі витягу з реєстру державного
земельного кадастру на тій підставі, що
відомості про земельну ділянку, яка
належала ОСОБА_3, не внесені до
Державного земельного кадастру.

Через відсутність Витягу з реєстру
Державного земельного кадастру
державний нотаріус винесла постанову
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії (а.с.12).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування /зі збереженням її
цільового призначення/ при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Згідно з ч. 9 ст. 79-1 Земельного Кодексу
України 25.10.2001 року /в нині діючій
редакції/ земельна ділянка може бути
об'єктом цивільних прав виключно з
моменту її формування (крім випадків
суборенди, сервітуту щодо частин
земельних ділянок) та державної
реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ч. 10 цієї статті Державна
реєстрація речових прав на земельні
ділянки здійснюється після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі.

П. 4 земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України „Про
Державний земельний кадастр" земельні
ділянки, право власності (користування)
на які виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від присвоєння
їм кадастрового номера. У разі якщо
відомості про зазначені земельні
ділянки не внесені до Державного
реєстру земель, їх державна реєстрація
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Судом
встановлено, що позивачі бажають
прийняти спадщину спадкодавця, ОСОБА_3,
а тому, як спадкоємці за законом,
звернулися до суду з позовом про
визнання права власності.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України,
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства ухвалюючи рішення на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні та
керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст.
ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Кирило-Ганнівської сільської ради
Зіньківського району, Полтавської
області, третя особа Відділ
Держземагенства у Зіньківському
районі, Полтавської області, ОСОБА_1 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, код
платника податків за ЄДРПОУ - НОМЕР_1,
машканцем АДРЕСА_1 право власності на
1/2 частину земельної ділянки площею 4,96
га, розташованої на території
Кирило-Ганнівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області та переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, якою спадкодавець, ОСОБА_3,
померла ІНФОРМАЦІЯ_5, володіла на
підставі державного акту на право
приватної власності землю серії ІІ-ПЛ
№ 000894, виданого їй на підставі рішення
20 сесії 23 скликання Кирило-Ганнівської
сільської ради від 14.03.2001 року,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за №514, як за
спадкоємцем за законом.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, код
платника податків за ЄДРПОУ - НОМЕР_2,
машканко АДРЕСА_2 право власності на 1/2
частину земельної ділянки площею 4,96 га,
розташованої на території
Кирило-Ганнівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області та переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, якою спадкодавець, ОСОБА_3,
померла ІНФОРМАЦІЯ_5, володіла на
підставі державного акту на право
приватної власності землю серії ІІ-ПЛ
№ 000894, виданого їй на підставі рішення
20 сесії 23 скликання Кирило-Ганнівської
сільської ради від 14.03.2001 року,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за №514, як за
спадкоємцем за законом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Зіньківський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області

С.Р.Должко