Справа № 502/1825/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Тюміна О.Г. при
секретарі Ботнар А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кілія
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Червоноярської сільської
ради Кілійського району Одеської
області про визнання права власності
на спадкове майно ,

ВСТАНОВИВ :

15.07.2014 року позивач звернувся до
Кілійського районного суду Одеської
області з позовом про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2 , яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, який надав заяву про розгляд
справи за його відсутності , зазначає в
позові, що 01 січня 2002 року ОСОБА_2
оформила заповіт, яким заповідала йому
право на земельну частку (пай) розміром
4,1 умовних кадастрових гектарів в с.
Червоний Яр, СПК «Зоря» яке належало їй
на підставі сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ОД № 0073953. В
подальшому право ОСОБА_2 було
переоформлено шляхом оформлення та
видачі Державного Акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 362019 , згідно якого ОСОБА_2 на
підставі розпорядження Кілійської
районної державної адміністрації
Одеської області від 12 квітня 2005 року №
245 «Про передачу в натурі земельних
част ок (паїв) та видачу державних актів
на право власності на земельну ділянку
громадянину, власнику сертифіката», є
власником земельної ділянки площею 3,71
га , яка розташована на території
Червоноярської сільської ради та
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 37. В
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не
переоформляла заповіт, в ньому
залишилась вказівка про заповідання
земельної частки (паю) , в зв'язку з чим
нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Представник відповідача -
Червоноярської сільської ради
Кілійського району Одеської області
надав заяву про згоду з позовом та
розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши надані докази та
розглянувши позовну заяву в межах
позовних вимог, суд вважає позов таким
, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Судом встановлено наступні обставини
справи та відповідні ним
правовідносини.

03 січня 2002 року ОСОБА_2 на випадок своєї
смерті зробила розпорядження , яким
заповідала сертифікат на право на
земельну частку (пай ) серії ОД
0073953 на її ім'я , який знаходиться в с.
Червоний Яр в розмірі 4,1 умовних
кадастрових га. ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Суручень ,
Словенського р-ну Республіки Молдова,
запис акта про смерть № 30.

Згідно Державного Акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 362019, ОСОБА_2 на підставі
розпорядження Кілійської районної
державної адміністрації Одеської
області від 12 квітня 2005 року № 245 «Про
передачу в натурі земельних часток
(паїв) та видачу державних актів на
право власності на земельну ділянку
громадянину, власнику сертифіката», є
власником земельної ділянки площею 3,71
га , яка розташована на території
Червоноярської сільської ради та
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Державний акт зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 37.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Суручень ,
Яловенського р-ну Республіки Молдова,
запис акта про смерть № 30.

Згідно листа державного нотаріуса
Кілійської державної нотаріальної
контори , після смерті ОСОБА_2 , яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа
заведена 24.04.2014 року за заявою позивача.
Видача свідоцтва про право на
спадкове майно неможливе в зв'язку з
тим, що позивачем не може бути наданий
правовстановлюючий документ,
зазначений в заповіті ОСОБА_2 -
сертифікат на право на земельно
частку (пай) серії ОД № 0073953 в с.
Червоний Яр СПК «Зоря».

Таким чином , в судовому засіданні
встановлено , що позивач відповідно до
ст. 1233 ЦК України є спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За своє життя
спадкодавець заповідав позивачу право
на земельну частку (пай) , площею 4,1
умовних кадастрових га. , посвідчене
сертифікатом серії ОД № 0073953 , але
після оформлення заповіту, який не
було скасовано та змінено, на підставі
зазначеного сертифікату їй був
виданий державний акт на право
приватної власності на землю.

Згідно ст. 213 ЦК України :

Зміст правочину може бути
витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд
може постановити рішення про
тлумачення змісту правочину.

При тлумачення змісту правочину
беруться до уваги однакове для всього
змісту правочину значення слів і
понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять ,
а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів не дає змоги з'ясувати зміст
окремих частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім
змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами , встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів , усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту , подальша
поведінка сторін , текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

Згідно ст.1256 Тлумачення заповіту може
бути здійснено після відкриття
спадщини самими спадкоємцями. У разу
спору між спадкоємцями тлумачення
заповіту здійснюється судом
відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

З заповіту ОСОБА_2 вбачається, що його
предметом є право на земельну частку
(пай) , посвідчене сертифікатом , який
був проміжною формою оформлення
прав колишніх членів колективних
сільськогосподарських підприємств на
земельну частку (пай) під час процесу
розпаювання земель , які перебували у
колективній власності , тому заміна
сертифікату на право на земельну
частку (пай) на державний акт про
право власності на конкретну земельну
ділянку відбувалася відповідно до
реформи земельних правовідносин, в
зв'язку з чим суд вважає, що воля
заповідача мала своєю метою передачу
спадкоємцю цього права , тобто права
власності на земельну ділянку.

Таким чином , судом встановлена
наявність підстав для задоволення
позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 3,71 га ,
розташовану на території
Червоноярської сільської ради
Кілійського району, належну ОСОБА_2 на
підставі Державного Акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 362019 , виданого на підставі
розпорядження Кілійської районної
державної адміністрації Одеської
області від 12 квітня 2005 року № 245 «Про
передачу в натурі земельних часток
(паїв) та видачу державних актів на
право власності на земельну ділянку
громадянину, власнику сертифіката» ,
зареєстрованого у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 37,
передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва ,
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Кілійський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О.
Г. Тюмін