РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа №490/12499/13-ц

02 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі :

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Пулатовій О.Є.,

за участю позивача -ОСОБА_1

прокурора- Редченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного Управління Державної
Казначейської Служби України в
Миколаївській області, Відділу
Державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Головного Управління Державної
Казначейської Служби України в
Миколаївській області, Відділу
Державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області, в якому
просив про стягнення з Головного
Управління Державної Казначейської
Служби України в Миколаївській області
моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

При цьому, позивач посилався на те, що
Відділом Державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області були
порушені його права та інтереси, які
виразилися у несвоєчасному
направленні постанови про відкриття
виконавчого провадження. Окрім того
зазаначив, що бездіяльність Відділу
Державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області визнана
судом неправомірною.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилався на вимоги ст. ст. 23, 1174 ЦК
України, та ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Позивач в судовому засіданні вимоги
позову підтримав, просив про їх
задоволення, посилаючись на підстави,
викладені в позовній заяві.

Судом роз'яснено право на уточнення
позовних вимог , однак ОСОБА_1
відмовився від їх уточнення,
пославшись на вимоги ст. 33 ЦПК України
щодо визначення судом належного
відповідача.

Представники відповідачів у судове
засідання не з*явились,заперечень
проти вимог не надали, про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Представник Прокуратури Центрального
району м.Миколаєва вступив до участі в
справі в порядку ст. 45 ЦПК України, та
ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру», та вважав
позовні вимоги безпідставними та
такими, що задоволенню не підлягають.

Судом ухвалено про розгляд справи у
відсутності учасників процесу, які не
з*явились.

Обставини справи ,встановлені судом.

Вироком Центрального районного суду м.
Миколаєва від 19 січня 2012 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК
України, призначено покарання у
вигляді позбавлення волі. Цим же
вироком на користь ОСОБА_1 з
засудженого стягнуто 589 грн. 00 коп.
майнової та 1000 грн. 00 коп. немайнової
шкоди.

13 лютого 2012 року на підставі вироку, що
набрав законної сили, ОСОБА_1 судом
виданий виконавчий лист в частині
стягнення на його користь коштів.

20 травня 2013 року виконавчий лист
направалений до виконання ВДВС
Арбузинського районного управління
юстиції, який його і отримав 22 травня
2013 року.

Заява про примусове виконання подана
23.05.2013 року та 24.05.2013 року відкрито
виконавче провадження.

24.05.2013 року за вихідним номером №4792
постанова про відкриття провадження
направлена до виконання ОСОБА_2 та для
відома ОСОБА_1

26.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва зі скаргою на дії Відділу
Державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції, в якій просив визнати дії
державних виконавців невідповідними
до вимог закону щодо несвоєчасного
відкриття виконавчого провадження та
не направлення постанови про відкриття
виконавчого провадження
рекомендованим листом.

Ухвалою суду від 19.09.2013 року скарга
задоволена частково.

Постановлено про визнання
неправомірною бездіяльність ВДВС , що
полягає у порушенні строку
направлення ОСОБА_1 постанови від
24.05.2013 року про відкриття виконавчого
провадждення та направлення її
простим поштовим відправленням. В
решті заявлених вимог - відмовлено.

За такого, у відповідності до вимог
ст.387 ч.2 ЦПК України, судовим рішенням
поновлені порушені права ОСОБА_1 При
цьому, судом вказано, що визнання дій
та бездіяльності суб*єкту оскарження
неправомірними є належним способом
поновлення порушеного права та
інтересу стягувача і не підлягають
судовому захисту у спосіб, вказаний
ОСОБА_1

За вимогами ст. 61 ч.3 ЦПК України,
обставини , встановлені судовим
рішенням , що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5
постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» обов'язковому
з'ясуванню при вирішені спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою та протиправними
діями заподіювача та вини останнього в
її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Початком примусового виконання рішень
суду є відкриття виконавчого
провадження (ст. 27 ЗУ "Про виконавче
провадження " ), виконавчі дії
проводяться на протязі 6 місяців з дня
винесення постанови про відкриття
провадження . Несвоєчасне отримання
сторонами документів виконавчого
провадження не є перешкодою для
проведення виконавчих дій.

При цьому, в разі відсутності
приюдиційного доказу наявності вини
відповідача, обставини щодо наявності
правових підстав для відшкодування
моральної шкоди підлягають
встановленню та перевірці судом під
час розгляду цивільної справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України,
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Згідно з ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов?язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею
61 цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Підставою цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди є
правопорушення , яке включає в себе
шкоду, протиправне діяння особи , яка
її заподіяла , причинний зв*язок між
ними та вину заподіювача
шкоди.Аналогічні підстави для
відповідальності передбачені і за
моральну шкоду , крім випадків,
встановлених ст. 1167 ч.2 ЦК України.

В силу ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити у рішенні відповідні
мотиви (п. 9 Постанови).

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів, може бути, зокрема
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди.

Стаття 3 ЦПК України, передбачає, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Вказане вище свідчить про
безпідставність покладення
цивільно-правової відповідальності і є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, судові витрати розподілу не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд -

В И Р І Ш
И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного Управління Державної
Казначейської Служби України в
Миколаївській області, Відділу
Державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в строки та
в порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК
України .

Суддя
Н.П.Черенкова