АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у 1 інстанції - Новак Р.В.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

13 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
15 вересня 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа: ОСОБА_6 про визнання
припиненим договору поруки,-

в с т а н о в и л
а:

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 15 вересня 2014 року в
задоволені позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_6 про
визнання договору поруки припиненим,
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Печерського
районного суду м. Києва від 15 вересня 2014
року та ухвалити нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_6 про
визнання договору поруки припиненим.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим,
що рішення Печерського районного суду
м.Києва ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що, відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання договору поруки від 30.08.2007
року припиненим, суд першої інстанції
не врахував доводів представника
позивача про те, що заборгованість по
кредиту у третьої особи ОСОБА_6 виникла
станом на 01.01.2009 року, а тому банк мав
направити вимогу позивачці, як
поручителю по кредитним зобов»язанням
ОСОБА_6, відповідно до положень ч.4 ст.559
ЦК України протягом шести місяців,
тобто, до 01.07.2009 року. Вказані вимоги
банк не виконав, а тому договір поруки
припинив свою дію і позов підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
та третя особа: ОСОБА_6 в судове
засідання не з»явились, про день та час
слухання справи судом повідомлялись у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомили, а тому,
колегія суддів вважає можливим
слухати справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 30.08.2007 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком « УкрСиббанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
« УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до якого, ОСОБА_6
було надано банком кредит в сумі 70 000
доларів США, що еквівалентно 353 500,00
гривень. Термін виконання основного
зобов»язання - 30 серпня 2015 року.

З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за договором про
надання споживчого кредиту ОСОБА_2 та
Акціонерний комерційний інноваційний
банк « УкрСиббанк» уклали договір
поруки №136338.

08.12.2011 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» відступило
свої права вимоги заборгованості за
кредитними договорами, у тому числі за
кредитним договором № 0,
Публічному акціонерному товариству
«Дельта Банк», що підтверджується
договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року, актом
прийому- передачі документації за
договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року

18 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства « Дельта Банк»
про визнання договору поруки
припиненим, посилаючись на те, що
відповідно до вимог п. 3.1 договору
поруки, він діє до повного припинення
всіх зобов»язань боржника за основним
договором, тобто, строк дії договору
поруки не встановлений, а тому,
відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимоги до
поручителя. Строк виконання основного
зобов»язання настав з моменту
виникнення у боржник заборгованості
по сплаті чергового платежу по
кредиту, тобто, з 01.01.2009 року, а вимогу
до поручителя банк мав пред»явити в
строк до 01.07.2009 року, що зроблено не
було, а тому договір поруки є
припиненим.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», третя особа:
ОСОБА_6 про визнання договору поруки
припиненим, суд 1-ї інстанції посилався
на те, що строк виконання основного
зобов»язання сторонами було
визначено - 30.08.2015 року, вимогу про
дострокове стягнення заборгованості
по кредиту банк не пред»являв, а тому
підстав для визнання договору поруки
припиненим немає.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст. 554 Цивільного
Кодексу України, в разі невиконання
зобов'язання боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Поручитель
відповідає в тому ж обсязі, як і
боржник, зокрема відповідає за сплату
основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений момент пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 1.2.2. договору про
надання споживчого кредиту №0,
позичальник зобов'язаний повернути
кредит у повному обсязі в термін не
пізніше 30.08.2015 року.

Згідно вимог п.1.1 договору поруки
№136338, укладеного між Акціонерним
комерційним інноваційним банком «
УкрСиббанк» та ОСОБА_2 30.08.2007 року,
поручитель зобов'язується відповідати
перед банком за належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з кредитного
договору №0 від 30.08.2007 року, а саме:
повернути до 30 серпня 2015 року кредит у
сумі 70 000 доларів США; сплатити відсотки
за користування кредитними коштами із
розрахунку 12,4% річних; сплатити плату
за управління кредитом, можливі
штрафні санкції(штраф, пеня).

Як встановлено п. 3.1 договору поруки,
договір набирає чинності з моменту
його підписання обома сторонами та діє
до повного припинення всіх
зобов»язань боржника за основним
договором.

З встановлених судом обставин справи
та досліджених доказів вбачається, що
строк виконання основного
зобов»язання в повному обсязі ще не
настав, вимогу про дострокове
повернення кредиту банк до
поручителя не пред»являв, а тому,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про відсутність підстав для визнання
договору поруки припиненим в повному
обсязі з підстав, передбачених ч.4 ст. 559
ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір поруки є припиненим, так як
заборгованість по кредиту у третьої
особи ОСОБА_6 виникла станом на 01.01.2009
року, а тому банк мав направити вимогу
позивачці, як поручителю по кредитним
зобов»язанням ОСОБА_6, протягом шести
місяців, тобто, до 01.07.2009 року,
правильність висновків суду першої
інстанції не спростовують, так як з
наданих сторонами доказів не
вбачається, що банк звернувся до
поручителя з вимогами про стягнення
заборгованості по сплаті щомісячних
періодичних платежів по кредиту і
вимог про визнання договору поруки
припиненим саме в цій частині позивач
до суду не пред»являв, а тому суд
вирішив спір у відповідності з
вимогами ст. 11 ЦПК України, відповідно
до заявлених позивачем вимог.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги про те, що рішення Печерського
районного суду м.Києва від 15 вересня 2014
року ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
так як рішення суду відповідає
вимогам закону, зібраним доказам,
обставинам справи і підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2  ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м. Києва від 15 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: