Справа № 159/3068/13-ц
Провадження № 2-др/159/10/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
24 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі :

головуючої - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Гарбар О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

прокурора Стоцької А.П.

розглянувши у відритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа
без самостійних вимог - орган опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Ковельської міської ради, за
участю Ковельського міжрайонного
прокурора, про визначення часток у
праві спільної часткової власності у
новоствореному об’єкті нерухомого
майна,-

в с т а н о в и в:

У травня 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду із позовом про
визначення розміру часток у праві
спільної часткової власності на об'єкт
нерухомого майна по вул. Набережна,6/1 в
м.Ковелі.

Рішенням Ковельського
міськрайонного суду від 16 січня 2014 року
заявлені позовні вимоги задоволено
частково та визнано за позивачем та
відповідачами право відповідно на 54/100
ідеальної частки в новоствореному
об'єкті, на 38/100 ідеальної частки та на
8/100 ідеальної частки.

Рішення суду набрало
законної сили 21 лютого 2014 року.

У липні 2014 року позивач
ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про
ухвалення додаткового рішення, в якій
просить визнати за нею та
відповідачами право власності
відповідно на 54/100, 38/100, 8/100 ідеальної
частки у нерухомому майні, мотивуючи
заяву тим, що суд вирішивши питання про
право не вказав зміст права.

Ухвалою від 07 липня 2014 року
суд, який ухвалив рішення у справі,
відмовив в ухваленні додатково
рішення, мотивуючи свою позицію тим, що
позивач звертався до суду із позовом
про визначення часток у праві спільної
часткової власності, суд рішенням від
16.01.2014 року визначив розмір часток у
праві спільної часткової власності на
об'єкт нерухомості по вул. Набережна,6/1
в м.Ковелі, з вимогою про визнання права
власності позивач не зверталась.

Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 25.09.2014 року
скасовано ухвалу суду від 07.07.2014 року
про відмову в ухваленні додаткового
рішення та передано на новий розгляд
вирішення питання про ухвалення
додаткового рішення.

Суддею, під головуванням
якого ухвалено рішення у справі,
заявлено самовідвід з мотивів
висловлення своєї позиції по суті
поставленого питання.

Вирішуючи питання про
ухвалення додаткового рішення у даній
справі, суд у іншому складі, заслухавши
думку учасників судового розгляду,
вивчивши матеріали справи, прийшов до
наступного висновку:

В судовому засіданні
сторони визнають ту обставину, що
рішенням суду від 16 січня 2014 року
вирішено позовну вимогу про визначення
часток у праві спільної часткової
власності на об'єкт нерухомості по вул.
Набережна,6/1 в м.Ковелі.

Сторони також визнають, що
не заявлялась позовна вимога про
визнання права власності на ідеальну
частку нерухомого майна, оскільки таке
право відповідачем не заперечувалось.
Спір мав місце лише щодо розміру часток
у спільній частковій власності.

Відповідно до ст.215 ЦПК
України резолютивна частина рішення
повинна містити висновок суду про
задоволення позову або відмову в
позові, висновок суду по суті позовних
вимог, розподіл судових витрат, строк і
порядок набрання рішенням законної
сили.

За змістом ст.220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які брали участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо зокрема стосовно
якої-небудь позовної вимоги, з приводу
якої сторони подали докази і давали
пояснення, не ухвалено рішення.

При ухваленні рішення у
справі судом вирішено позовну вимоги
позивача про визначення розміру часток
у праві спільної часткової власності,
позовна вимога про визнання права
власності на нерухоме майно не
заявлялась, а тому не може бути
виіршення шляхом ухвалення
додаткового рішення.

Незрозумілість чи недоліки
формулювання рішення суду від 16.01.2014
року можуть бути усунені судом, який
ухвалив це рішення, в порядку
передбаченому ст.219 чи ст. 221 ЦПК
України.

Також позивач має право
звернутись до суду із самостійним
позовом про визнання права власності
на нерухоме майно чи його частку,
розмір якої вже визначений.

За вказаних обставин, суд
вважає необхідним в ухваленні
додаткового рішення відмовити.

Окрім того, за змістом ст.220
ЦПК України та відповідно до роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України у п.20
постанови від 18.12.2009 року "Про судове
рішення у цивільній справі"додаткове
рішення може ухвалити лише той склад
суду, що ухвалив рішення в справі. В
іншому разі особа має право звернутися
до суду з тимиж вимогами на загальних
підставах.

За змістом процесуального
права заява про ухвалення додаткового
рішення в даній справі не може бути
вирішена тим складом суду, який ухвалив
основне рішення, а тому інший склад
суду не має можливості вирішувати
питання фактів та права шляхом
ухвалення додаткового рішення без
розгляду справи по суті. Що є
самостійною підставою для відмови в
ухваленні додаткового рішення.

Керуючись ст. 220 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в ухваленні
додаткового рішення у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визначення часток у праві спільної
часткової власності у новоствореному
об’єкті нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня її проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при її проголошенні - протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

ГОЛОВУЮЧАОСОБА_5