22-ц/775/1524/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Літвиненко
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Баркової Л.Л., Сороки
Г.П.

при секретарі - Одінцові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Сартанської селищної ради, третя особа:
Інспекція державного
архітектурного-будівельного контролю
у Донецькій області про визнання права
власності, витребування майна,
виселення, стягнення грошових коштів
та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_3 про визнання права
власності за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Іллічівського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 вересня 2014
року,

В С Т А Н О В
И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
Сартанської селищної ради про
визнання права власності, витребування
майна, виселення, стягнення грошових
коштів.

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання
права власності. В обґрунтування
позову зазначила, що з 1983 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1 Відповідачу у 1973 році було
виділено земельну ділянку площею 600
кв.м. по АДРЕСА_1 та ним була зведена
коробка будинку літ. А-1, розміром 10м х
10м. У 1986 році за спільні кошти почалося
будівництво прибудови до цього будинку
літ. А1-1, був завезений метало арматура
і забетоновано опалубку - перекриття
гаражу, яке було основою під прибудову,
розміром 7м х 8м.У 1995 році вони всією
сім'єю переселилися у спірний будинок,
ними був придбаний газовий котел, труби
для опалення, підключений газ. З 1996 року
сторони припинили шлюбні відносини та
позивачка виїхала на інше місце
проживання. Вважає, що прибудова
будівлі літ. А1-1 по АДРЕСА_1 є об'єктом
спільної сумісної власності,оскільки
будувалась на сімейні кошти та їй
належить ? частина даного майна.

Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 вересня 2014 року у задоволенні
позовних вимог як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2
відмовлено.

ОСОБА_1 судове рішення не оскаржує.

В апеляційній скарзі відповідач та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду в частині
відмови у задоволенні її позовних
вимог скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позов до
ОСОБА_1

В обґрунтування апеляції зазначає, що
вона приймала участь у будівлі
спірного майна та безпосередньо
виконувала роботи по благоустрою
зазначеної будови, тому вважає що має
право на визнання за нею ? частини
нежилої прибудови літА-1 по АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч.2 статті 305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності ОСОБА_1, ОСОБА_3,
представника відповідача Сартанської
селищної ради, представника третьої
особи - Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Донецькій області представника які
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.( а.с.
274,277)

Заслухавши суддю - доповідача, ОСОБА_2
та її представника ОСОБА_5, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги,судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
виходив з того, що нежила прибудова Літ
А1-1 , яка є предметом спору, була
побудована позивачем за первісним
позовом ОСОБА_1 до шлюбу з ОСОБА_1 та
доказів того, що дане майно є предметом
спільної сумісної власності ОСОБА_2
суду не надала.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 57 Сімейного
кодексу України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним до шлюбу.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.п.
23,24 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до
виписки із протоколу № 11 засідання
виконкому Приморської селищної ради
депутатів від 06 червня 1973 року, ОСОБА_1
виділено для будівництва житлового
будинку земельну ділянку по АДРЕСА_1,
площею 600 кв.м.

У відповідності до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 19633600,
27 березня 2014 року за ОСОБА_1
зареєстроване право приватної
власності на незавершене будівництво
готовністю 84%, за АДРЕСА_1, на підставі
виписки з протоколу № 11 від 06 червня 1973
року Сартанської селищної ради.
Загальна площа об'єкту складає 127,9 кв.м.,
житлова площа - 84,7 кв.м. Об'єкт
будівництва складається з житлового
будинку літ. А-1; нежитлової прибудови
літ. А1-1, гаражу літ. Б-1; огорожі літ. 1;
воріт літ. 2.

Згідно договору оренди земельної
ділянки від 14 лютого 2014 року,
Сартанською селищною радою надано у
строкове платне користування ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,0966 га, яка
знаходиться у АДРЕСА_1, (кадастровий
номер :01:001:0298) строком на десять
років, до 14 лютого 2024 року.

Судом встановлено та сторони не
заперечують, що з вересня 1983 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі, з 1996 року
шлюбні відносини між ними припинились.

Згідно характеристики будинку,
господарських будівель і споруд від 09
жовтня 2013 року, до складу домоволодіння
АДРЕСА_1 входить житловий будинок літ.
А-1 готовністю 84%, 1978 року побудови;
нежитлова прибудова літ. А1-1, 1978 року
побудови; гараж літ. Б-1, 1978 року
побудови; огорожа № 1, 1999 року побудови;
ворота № 2, 1999 року побудови.( а.с.96)

Відповідно до оціночного акту
житлового будинку літ. А-1 від 02 березня
1998 року, оціночного акту нежитлової
прибудови літ. А1-1 від 02 березня 1998 року,
генерального плану, складеного в
березні 1998 року, журналу зовнішніх
обмірів, складеного в березні 1998 року,
на час складення цих документів
Маріупольським бюро технічної
інвентаризації, до складу
домоволодіння АДРЕСА_1 входили:
житловий будинок літ. А-1, готовність
якого на той час була 39%; нежитлова
прибудова літ. А1-1.

Доводи апеляції, що з 1998 року по 2014 рік
процент готовності будівлі збільшився
з 39% до 84% , отже вбачається динаміка
будівельних робіт, не спростовує
висновків суду.

З даних документів вбачається, що
процент готовності є показником
житлового будинку літ. А-1. Нежитлова
прибудова літ. А1-1 в даних документах
значиться як побудова 1978 року. Наявні у
справі докази (технічні документи) не
містять даних про те, що на час
первинної технічної інвентаризації
спірного домоволодіння в 1998 році
нежитлова прибудова літ. А1-1 була б
недобудована.

Дані обставини підтвердили свідки
ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Отже, враховуючи, що спірна нежила
прибудова літ А1-1 ,яка є предметом
спору, була побудована у 1978 році , а шлюб
сторони уклали у 1983 році, у суду не було
підстав вважати дане майно об'єктом
спільної сумісної власності та
визнавати за ОСОБА_1 право власності на
? частки даного майна.

Будь-яких доказів того, що з 1983 року по
1996 рік ОСОБА_2 були придбані будівельні
матеріали на будівництво нежилої
прибудови, суду не надано.

Накладні та квитанції на придбання
будівельних матеріалів, які містяться
у матеріалах справи, датовані 2008 роком
та 2011 роком та належать покупцю ОСОБА_3 (
а.с. 174-179).

Позову з інших підстав набуття права
спільної сумісної власності ОСОБА_1 не
заявлялось.

За таких обставин, переглядаючи справу
в межах доводів апеляційної скарги ,
судова колегія погоджується з
висновками суду щодо відмови у
задоволенні позову, а доводи
апеляційної скарги про порушення норм
матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді