Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Кеміня М.П.,
Готри Т.Ю.

при секретарі - Чейпеш
С.І.

з участю - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Іршавського
районного суду від 17 жовтня 2014 року
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому па
підставі ст.ст. 387, 1212, 1213 ЦПК України
просила витребувати з його незаконного
володіння належні їй на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом пиломатеріали «Явір» об'ємом
6 м3 та зобов'язати його передати це
майно їй; стягнути з відповідача на
свою користь судові витрати.

Рішенням Іршавського районного
суду від 17 жовтня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Зазначає, що суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення про
відмову у позові, прийняв до уваги
виключно пояснення відповідача та
свідка ОСОБА_5 та не надав належної
правової оцінки письмовим доказам,
наданим позивачкою, тобто допустив
однобічність та неповноту дослідження
доказів у справі, надав перевагу одним
доказам перед іншими.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є
пиломатеріали «Явір» об'ємом 6 м куб.

Згідно з заповітом, складеним 04 вересня
2006 року батьком позивачки ОСОБА_6,
посвідченим секретарем виконавчого
комітету Сілецької сільської ради,
зареєстрованим в реєстрі за № 35,
спадкоємицею усього належного йому на
день смерті майна, де б воно не
знаходилось і з чого б не складалося і
взагалі всього того, що буде належати
йому на день смерті він зазначив дочку
ОСОБА_3 (а.с. 6).

На підставі заповіту, державним
нотаріусом Іршавської державної
нотаріальної контори Плетньовою Л.М.
(спадкова справа № 539/2008) 29 липня 2010 року
було видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, реєстровий №
1-778, на житловий будинок, загальною
площею 95,90 кв.м., розташований в АДРЕСА_1,
а 17 липня 2013 року - свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на
пиломатеріали «Явір» в кількості 6 м3 на
суму 2 400,00 грн., які належали
спадкодавцю на підставі накладної № 87
від 25 жовтня 2000 року, виданої ПП ОСОБА_8
(7, 9).

На підставі рішення Сілецької
сільської ради від 08 квітня 2012 року
позивачка отримала державний акт на
право власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Іршавського РВ УМВС України в
Закарпатській області із заявою, в якій
зазначила, що з подвір'я її будинку
групою осіб на чолі з ОСОБА_9 були
вивезені належні їй на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом пиломатеріали «Явір» об'ємом
23 куб. Просила порушити по даному факту
кримінальне провадження та притягнути
винних осіб до відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 10 квітня 2014
року було задоволено апеляційну скаргу
ОСОБА_3 та скасовано ухвалу слідчого
судді Іршавського районного суду від 02
квітня 2014 року про відмову в
задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову
слідчого СВ Іршавського РВ УМВС
України в Закарпатській області від 14
лютого 2014 року, якою було закрито
кримінальне провадження за ознаками
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у
зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1
складу кримінального правопорушення
(а.с. 58-60, 75). Матеріали за заявою ОСОБА_3
від 11 червня 2013 року було постановлено
направити прокурору Іршавського
району для прийняття рішення в порядку
ст.214 КПК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові
суд першої інстанції виходив з того, що
майно яке є предметом спору є таким, що
не належить до речей, визначених
індивідуальними ознаками в розумінні
ст.184 ЦК України.

На підставі пояснень відповідача суд
дійшов висновку, що вказане майно
належить ОСОБА_5, який був свідком по
даній справі та пояснив, що ОСОБА_1 не
має відношення до пиломатеріалу та
його вивезення. На даний час
пиломатеріал описаний в межах
кримінального провадження та
зберігається у нього на складі.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.326 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК).

Заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому (ч.1 ст.1236 ЦК).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК).

Спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК).

Свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом (ст.1301 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи,
батько позивачки ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на випадок своєї
смерті залишив заповіт, яким заповів
усе належне йому майно, в тому числі і
пиломатеріали «Явір», своїй дочці -
позивачки по даній справі.

Вказане майно з 2000 року
знаходилось за адресою: АДРЕСА_1. На час
його вивезення будинок за цією адресою
належав позивачці на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 29 липня 2009 року, У 2012 році
позивачка отримала державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку за цією адресою.

Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на пиломатеріали «Явір» в
порядку, передбаченому ст.1301 ЦК в
судовому порядку недійсним не
визнавалось, а отже є чинним та
підтверджує право власності позивачки
на зазначене майно.

Враховуючи наведене, позивачка, яка є
власником пиломатеріалів, на підставі
ст.387 ЦК має право витребувати своє
майно від ОСОБА_1, який незаконно, без
відповідної правової підстави
заволодів ним.

Твердження відповідача та свідка
ОСОБА_5, про належність останньому
цього майна є голослівними, не
підтвердженими жодними доказами. Тому,
врахування їх судом першої інстанції є
необґрунтованим.

Крім того, матеріали справи не
містять доказів того, що пиломатеріали
на даний час зберігаються у ОСОБА_5, а не
у відповідача.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
пояснив, що залишив відповідачці три
дошки, як компенсацію за те, що дошки
знаходились на її земельній ділянці,
чим фактично визнав, що спірні дошки
забиралися ним із земельної ділянки
ОСОБА_3 Доводи відповідача про те, що
ним були забрані дошки не тієї породи,
яка зазначена у свідоцтві про право на
спадщину за заповітом від 17 липня 2013
року та є предметом позовних вимог є
голослівними та не підтвердженими
жодними доказами та матеріалами
справи.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав доведеними,
невідповідність висновків суду
обставинам справи є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Позивачкою за подання
позову було сплачено 243,60 грн. та 121,80
грн. за подання апеляційної скарги (а.с.
1, 89). Тому, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 365,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від
17 жовтня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати з володіння ОСОБА_1
(мешканця АДРЕСА_2) та передати ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1;
мешканки АДРЕСА_1) пиломатеріали «Явір»
об'ємом 6 м куб.

Стягнути з ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1; мешканки АДРЕСА_1) судовий збір
в розмірі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В.
Готра Т.Ю.