Справа № 195/1661/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2014 року
cмт.Томаківка Дніпропетровської
області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді -Скрипченко Д.М., при
секретарі - Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду сел.Томаківка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виводівської сільської ради
Томаківського району
Дніпропетровської області

про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Виводівської сільської ради
Томаківського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,
посилаючись на наступне.

Починаючи з грудня 1985 року позивач
проживає та є зареєстрованою у
житловому будинку АДРЕСА_1.

Зазначена обставина підтверджується
даними в паспорті громадянина України
про місце реєстрації позивача з 05.12.1985
року і до тепер, за адресою
розташування будинку, та довідкою
наданою Виводівською сільською радою
15.09.2014 року за вихідним № 581.

Присадибна земельна ділянка, на якій
розташований будинок, загальною площею
0,12 га, передана позивачу у приватну
власність на підставі рішення
Виводівської сільської ради народних
депутатів 20.02.1993 року №15, що
підтверджується виданим їй Державним
актом на право приватної власності на
землю зареєстрованим 15.06.1998 року за №667,
та довідкою наданою Виводівською
сільською радою 15.09.2014 року за вихідним
№ 582.

Даний будинок був наданий позивачу в
користування, але при цьому ніякого
договору не укладалося, коли вона
працювала в колгоспі «Жовтень»
Томаківського району
Дніпропетровської області, який надалі
був реорганізований в колективне
сільськогосподарське підприємство
«Жовтень» Томаківського району
Дніпропетровської області, яке було
ліквідоване в 18.05.2000 році у зв'язку з
вступом в дію та виконанням Указу
Президента України від 08.08.1995 № 720/95
«Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» і позивач відповідно
припинила будь-які правовідносини з
КСП «Жовтень», в тому числі і щодо
користування будинком. Підприємство до
часу свого існування щодо повернення
йому будинку, на адресу позивача ніяких
заяв не зробило, відповідно з
зазначеного терміну вона заволоділа
чужим майном.

Володіння позивача зазначеним
житловим будинком з 2000 року не
здійснювалось на підставі договірних
зобов'язань (договір оренди,
зберігання, безоплатного користування,
оперативного управління тощо),
оскільки право власності у володільця
за давністю виникає поза волею і
незалежно від волі колишнього
власника. Застосування набувальної
давності передбачає відсутність
титулу (підстави) для виникнення права
власності в момент захоплення
(заволодіння) чужою річчю. Позивач
ордеру на будинок не отримувала і
будь-якого договору (в тому числі
строкового) щодо користування будинком
з колгоспом «Жовтень» не укладала, що
являється обставинами, які
підтверджують факт відсутності у неї
підстави для виникнення права
власності на будинок в момент його
отримання.

За зазначених обставин та правових
підстав позивач має можливість
реалізувати своє право на житло
гарантоване статтею 47 Конституції
України тільки на підставі частин
першої та четвертої статті 344 ЦК
України, як особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, тому і змушена звернутися до
суду відповідно до положень статті 3
ЦПК України з метою визнання свого
права на житловий будинок.

Визнання за позивачем права власності
на будинок не суперечить закону та не
порушує права чи інтереси інших осіб і
суспільні інтереси.

Зазначені обставини та надані належні
письмові докази у всій своїй
сукупності підтверджують право
позивача на визнання за нею права
власності за набувальною давністю на
зазначене нерухоме майно, що
відповідає засадам справедливості,
розумності і добросовісності, а отже і
принципу верховенства права.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК
України у відсутності позивача та її
представника, який надіслав до суду
заяву з проханням справу розглянути за
їхньої відсутності. Позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
повністю та просять суд позов
задовольнити.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, подавши до суду письмові
заяви про розгляд справи за їх
відсутності, при цьому позивач
наполягає на позовних вимогах, а
відповідач проти позову не заперечує
та повністю згодні з ним.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що даний житловий
будинок за АДРЕСА_1 був наданий
позивачу у користування з грудня 1985
року колгоспом «Жовтень»
Томаківського району коли вона
працювала в цьому колгоспі.

Добросовісність користування та
володіння будинком з 1985 року
підтверджується відміткою про
реєстрацію в паспорті позивача за
місцем її проживання за зазначеною
адресою розташування будинку,
зазначеними довідками за вихідними
№581,582 наданими Виводівською сільською
радою, що згідно записів в
погосподарських книгах, позивач
зареєстрована та проживає за адресою
розташування будинку та є його
користувачем. Оплата комунальних
послуг по будинку підтверджується
наявними у позивача договорами на
користування електроенергією та газом
і платіжними квитанціями до них.

На сьогоднішній день позивач продовжує
проживати у вказаному житловому
будинку. Відкрито, не приховуючи факту
знаходження майна в її володінні,
добросовісно та безперервно (більше
десяти років) володіє та користується
будинком, підтримує його в належному
стані, постійно робить в ньому поточний
та капітальний ремонти, оскільки
завжди проживала та фактично працювала
у с.Виводове. Оплачує всі комунальні
послуги.

Із технічного паспорту на будинок
вбачається, що позивач, відповідно до
експлікації, фактично являється
власником житлового будинку загальною
площею 85,70 кв. м. та прилеглими
господарськими будівлями. Будинок та
інші господарські будівлі 1973 та 1979
років побудови, не є аварійними та
придатні до користування. Згідно з
висновком КП «Томаківське БТІ» ДОР»
дійсна вартість житлового будинку з
господарськими будівлями станом на
01.10.2013 року складає 60 597,00 гривень.

З довідки КП «Томаківське БТІ» ДОР» від
20.10.2014 року за вих. №131 вбачається, що
право власності на будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровано за колгоспом «Жовтень»
на підставі реєстраційного свідоцтва
№368 від 15.01.1988 року. При цьому, в
зазначеному свідоцтві вказана адреса
розташування будинку: АДРЕСА_2 але дана
адреса та номер будинку були
перейменовані на вул. М.Безсмерного, 22,
що підтверджується довідкою за
вихідним № 650 від 15.10.2014 року наданою
Виводівською сільською радою та
доданими рішеннями відповідних
органів самоврядування.

Судом встановлено, що дійсно позивачка
добросовісно заволоділа майном,
продовжує відкрито володіти ним більш
ніж 10 років, тому, в силу ч.1 ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
набуває право власності на це майно
(набувальна давність).

Згідно із ч.1 ст.5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Відповідно до пунктів 1, 4, 8 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного
кодексу України, який набрав чинності з
01 січня 2004 року, Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності; щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що Цивільний кодекс
України набрав чинності з 1 січня 2004
року (п.1 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України),
норми ст. 344 Цивільного кодексу України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 1 січня 2001 року, отже, визнання
судом права власності на нерухоме
майно може мати місце з 1 січня 2011 року.

Частиною 4 статті 344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Висновки суду знайшли своє
підтвердження доказами, що додані до
матеріалів даної справи, а саме:
копіями довідок КП «Томаківське БТІ»
ДОР»; довідок Виводівської сільської
ради; технічного паспорта будинку;
висновком вартості будинку; Державним
актом на право приватної власності на
землю та копіями розрахункових книжок
та платіжних квитанцій за комунальні
послуги.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.3,5,7,60,212-215 ЦПК України, Постанови №
5 ПВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»,
ст.ст.328, 344 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, згідно експлікації приміщень
по технічного паспорту загальна площа
будівлі якого становить 85,70 кв. м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Томаківський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:/підпис/Д. М. Скрипченко

З оригіналом згідно:

Суддя:
Д.М.Скрипченко