АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/6202/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2086/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів:
Корніюк А.П., Талалай О.І.,

при
секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: апелянтів та їх
представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника позивача Яковлєвої В.В.,
представника третьої особи
Рудківської Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 04
вересня 2014 року у справі за позовом
міського комунального підприємства
«Житлово-комунальна контора
«Будівельник» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Хмельницька
міська рада, про визнання осіб такими,
що втратили право на користування
гуртожитком.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року МКП ЖКК
«Будівельник» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Хмельницька міська
рада, про визнання осіб такими, що
втратили право на користування
гуртожитком. В обґрунтування позову
зазначалось, що гуртожиток по АДРЕСА_2
перебуває на балансі позивача. За даною
адресою в кім. АДРЕСА_2 зареєстровані,
однак не проживають відповідачі,
оскільки переїхали у реконструйовану
квартиру АДРЕСА_1. А тому, на думку
позивача,. відповідачі втратили право
на користування кімнатою АДРЕСА_2 в
зв'язку з переїздом на інше місце
проживання.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 вересня 2014 року позов
задоволено. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 визнано такими, що втратили
право на користування кім. АДРЕСА_2.
Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
ОСОБА_6 не погоджуються з рішенням суду
першої інстанції, просять його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Апелянти
вважають рішення незаконним та
необґрунтованим, прийнятим при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для об'єктивного розгляду
справи. Судом не враховано, що
відповідачі проживають в
однокімнатній квартирі АДРЕСА_2, вже 26
років і за весь цей час нікуди не
переїжджали, оскільки іншого житла не
мають. Крім того, вказують що з 2008 року в
межах займаної житлової кімнати, вони
розпочали будівництво та облаштування
однокімнатної квартири згідно
проектної і дозвільної документації,
прийняли участь у виготовленні
проектної дозвільної документації, на
що були понесені значні витрати. Але
через скрутний матеріальний стан вони
не можуть завершити реконструкцію, та в
даному приміщенні проживати неможливо,
тому змушені були винаймати квартиру.
Також вказують, що з кінця 2012 року
частина будинку, де знаходиться
квартира позивачів має статус
житлового будинку, а не гуртожитку.
Зазначають, що в рішенні суд не надав
належної оцінки показам свідків та
іншим доказам по справі. Крім того, в
результаті судового розгляду позову
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням з підстав ст. 72 ЖК УРСР,
оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено з посиланням на ст. 107 ЖК
УРСР. В оскаржуваному рішенні
обставина вибуття відповідачів зі
спірної кімнати не вказана, під час
судового розгляду не досліджувалася і
не перевірялась наявність іншого
постійного місця проживання.

В судовому засіданні апелянти та
їх представники апеляційну скаргу
підтримали.

Представники позивача та третьої
особи в судовому засіданні просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Інші особи, які беруть участь у
справі в судове засідання не з'явились,
про день, місце і час слухання справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України
визначено, що підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі не проживають в кімнаті
АДРЕСА_2, оскільки переїхали на інше
місце проживання, а тому втратили право
на користування спірною кімнатою
відповідно до ст. 107 ЖК УРСР.

Проте з висновком суду повністю
погодитися не можна з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення потягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР
визнання особи такою, що втратила право
користування жилими приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Частиною 2 ст. 107 ЖК УРСР
передбачено, що в разі вибуття наймача
та членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму жилого
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з жилого приміщення
вибуває не вся сім'я, то договір найму
жилого приміщення не розривається, а
член сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

У відповідності до роз'яснень п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12.04.1985 року №2 "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", у справах про визнання
наймача або членів його сім'ї такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням (ст. 71 ЖК України),
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності суд може продовжити
пропущений строк. Відповідно до ст. 107
ЖК України наймач або член його сім'ї,
який вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це.

Суд може визнати особу такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, лише з однієї вказаної
позивачем підстави, передбаченої ст. 71
або ст. 107 ЖК України.

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в порушення вимог ст. ст. 212 -
215 ЦПК України на зазначені положення
закону та відповідні роз'яснення уваги
не звернув, належним чином не з'ясував
підстави заявленого позивачем позову,
помилково керувався ст. 107 ЖК УРСР.

В даному випадку, у позові міського
комунального підприємства
«Житлово-комунальна контора
«Будівельник» про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування гуртожитком, зазначались
обставини щодо непроживання
відповідачів в к. 224 в гуртожитку, по
АДРЕСА_2 більше шести місяців без
поважних причин, оскільки вони
переїхали у реконструйовану квартиру
за іншою адресою. Дані обставини та
правові підстави для звернення до суду
- положення ст. 71, 72 ЖК УРСР підтвердив і
представник позивача в судовому
засіданні. Відповідно, суд першої
інстанції повинен був вирішувати
питання лише в межах заявлених
позивачем позовних вимог.

Встановлено, що гуртожиток по
АДРЕСА_2 перебуває на балансі міського
комунального підприємства
«Житлово-комунальна контора
«Будівельник» (а.с. 5). В даному
гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_2
зареєстровані відповідачі ОСОБА_5., як
наймач, та ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_8, як
члени сім'ї наймача а.с. 8).

Рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради №1050 від
27.09.2007 року надано управлінню
житлово-комунального господарства
дозвіл на проведення реконструкції
гуртожитку для одинаків по АДРЕСА_2 під
будинок для малих сімей з видачею
архітектурно-планувального завдання
та на умовах благоустрою прилеглої
території. При цьому, фінансування
реконструкції гуртожитку вирішено
провести на договірних умовах між
управлінням житлово-комунального
господарства та мешканцями гуртожитку
(а.с. 209).

Відповідно, управлінням
житлово-комунального господарства
було розроблено проект на
реконструкцію гуртожитку для одинаків
під будинок для малих сімей по АДРЕСА_2
(а.с. 150-200).

За повідомленням управління
житлово-комунального господарства
№14-14-1202 від 10.11.2014 року, до цього часу
реконструкція кімнати АДРЕСА_2 згідно
виготовленої проектно-кошторисної
документації сім'єю ОСОБА_5 не
проведена. Декларація готовності
квартир по АДРЕСА_2 після проведеної
реконструкції підписана без
врахування кімнати АДРЕСА_2 (а.с. 53-54, 206).

Як вбачається із пояснень
відповідачів, вони не мають можливості
проживати в кімнаті АДРЕСА_2 в зв'язку з
розпочатою у 2009 році реконструкцією і
з її незавершенням на даний час. Дана
обставина визнана представником
позивача, а тому, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, не підлягає доказуванню.

При цьому не може бути взято до уваги
посилання позивача та його
представника на те, що причиною не
проживання відповідачів понад
встановлені законом строки є та
обставина, що вони переїхали та
проживають у реконструйованій ними
квартирі АДРЕСА_1, оскільки рішення
виконкому Хмельницької міської ради
№636 від 25.06.2009 року «Про надання дозволу
на передачу нежитлового приміщення по
АДРЕСА_1 з балансу міського
комунального підприємства по
утриманню нежитлових приміщень
комунальної власності на баланс
житлово-комунальної контори
«Будівельник» та про його реєстрацію
як гуртожитку для проживання сімей»,
рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради №700 від
09.07.2009 року «Про надання згоди міському
комунальному підприємству «ЖКК
«Будівельник» на розроблення
містобудівного обґрунтування на
розміщення об'єкту реконструкції
нежитлового приміщення гуртожитку під
квартири по АДРЕСА_1», рішення
виконкому №878 від 26.12.2013 року про
надання сім'ї ОСОБА_5 складом 4 чоловіка
однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
рішення комісії з питань забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків від 02.07.2009 року,
нотаріально завірена заява
відповідачів щодо їх згоди на
звільнення житлової кімнати АДРЕСА_2
після закінчення ними реконструкції
гуртожитку по АДРЕСА_1 та Декларація
про готовність об'єкта до експлуатації
за № ХМ 0 від 31.10.2013 року, об'єктом
якої є квартири АДРЕСА_1 не є належними
та допустимими доказами факту набуття
права користування та постійного
проживання відповідачів за адресою
АДРЕСА_1, і саме в приміщенні, яке має
правовий статус житлового - квартири
(а.с. 6-12, 15-17).

У наданих позивачем актах,
складених представниками МКП «ЖКК
«Будівельник» від 22.06.2012 року, від 21.03.2014
року відсутні відомості щодо причин
відсутності відповідачів у спірному
жилому приміщенні.(а.с. 24, 26). А акт, що
складений членами наглядової ради з
питань розподілу і утримання житла від
10.12.2013 року, містить лише інформацію про
здійснення перевірки щодо
встановлення факту проживання ОСОБА_5 з
членами сім'ї по АДРЕСА_1 (а.с.27).

Пунктом 10 постанови Пленуму
Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року, №2
„Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України"
передбачено, що у справах про визнання
наймача або члена його сім"ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім"ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

У відповідності до положень ст. 60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Оцінивши докази по справі в їх
сукупності та враховуючи вищевказані
норми чинного законодавства, колегія
суддів вважає, що надані позивачем
докази на обґрунтування своїх вимог не
підтверджують безперервну відсутність
відповідачів з червня 2012 року понад
шість місяців без поважних причин у
спірній кімнаті АДРЕСА_2. А тому,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення про відмову
позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319,
324ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові міського комунального
підприємства «Житлово-комунальна
контора «Будівельник» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Хмельницька міська рада, про визнання
осіб такими, що втратили право на
користування гуртожитком відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
І.В.П'єнта

_______________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції -
Палінчак О.М. Провадження
№ 22-ц/792/2086/14

Доповідач -П'єнта І.В.

Категорія № 46