Справа №473/5036/14-ц 27.11.2014 27.11.2014 27.11.2014
Провадження №22-ц/784/3226/14
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач апеляційної інстанції -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі - Орельській Н.М.,

без участі сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу

представника відділу державної
виконавчої служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції

на ухвалу Вознесенського
міськрайонногно суду Миколаївської
області від 30 жовтня 2014 року у справі
за поданням

старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції ( далі - державний
виконавець Вознесенський ВДВС) про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України

у цивільній справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про стягнення аліментів

У С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 листопада 2010 року з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на утримання відповідачки в
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
починаючи з 11 серпня 2010 року і до
досягнення сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

У жовтні 2014 року державний виконавець
Вознесенського ВДВС звернувся до суду
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина України ОСОБА_4,
посилаючись на те, що останній, як
боржник у виконавчому провадженні,
відкритому на підставі судового
рішення, має заборгованість станом на 27
жовтня 2014 року в розмірі 11953,26 грн.,
ухиляється від виконання обов'язку по
сплаті аліментів, що відповідно до
статті 6 Закону «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» є підставою встановлення
тимчасових обмежень.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 30
жовтня 2014 року у задоволенні подання
державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
Вознесенського ВДВС просив ухвалу
скасувати та задовольнити подання,
відмовити у задоволенні подання
державного виконавця, посилаючись на
невірну оцінки наданих доказів та
підстав встановлення обмежень.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не може погодитись з
усіма висновками суду, але не вбачає і
підстав для задоволення подання
державного виконавця, виходячи з
наступного.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
України від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" ( далі -
Закон).

Положеннями статті 6 Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадку ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань (пункт 5).

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України та
пункту 18 частини 3 статті 11 Закону «Про
виконавче провадження» такі питання
вирішуються судом за поданням
державного виконавця.

Заборгованість зі сплати аліментів у
розмірі, що сукупно перевищує суму
відповідних платежів за шість місяців,
є підставою для звернення державного
виконавця до правоохоронних органів з
поданням про притягнення боржника до
кримінальної відповідальності за
злісне ухилення від сплати аліментів.

За змістом зазначених норм підставою
встановлення обмеження є доведеність
факту ухилення боржника від виконання
зобов'язань, встановлених судовим
рішенням.

Оскільки поняття «ухилення»
законодавчо не визначено та має
оціночний характер, судова практика
вважає ухиленням з об'єктивної сторони
діяння або бездіяльність боржника, які
полягають в навмисному чи іншому
свідомому невиконанні обов'язку
(Верховний Суд України. Судова практика
щодо вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, 1.02.2013 року).

На підставі наведеного вище можна
зробити висновок, що поняття "ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на боржника рішенням" варто розуміти як
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Форма та зміст подання державного
виконавця має відповідати вимогам
пунктів 11.1-11.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень (далі -
Інструкція), в тому числі містить
відомості про характер та розмір
невиконаного зобов'язання боржником, а
також підтвердження факту ухилення
боржника від виконання обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що у
серпні 2010 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом про стягнення аліментів на
своє утримання і заочним рішенням
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 18 листопада
2010 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
стягнуто на її утримання ? частину його
заробітку (доходу), починаючи з 11 серпня
2010 року і до досягнення сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

18 листопада 2010 року видано виконавчий
лист (а.с.28), а 20 жовтня 2011 року на
підставі заяви стягувачки ОСОБА_3 від
того ж числа відкрито виконавче
провадження № 29379374 (а.с.29).

Разом з тим, у поданні державного
виконавця з посиланням на це виконавче
провадження зазначено, що ОСОБА_4 є
боржником по сплаті аліментів на сина
ОСОБА_2, нарахування яких здійснюється
з ІНФОРМАЦІЯ_2 до його повноліття
(а.с.25).

Заборгованість боржника визначена
станом на 27 жовтня 2014 року і складає 11
953,26 грн.

До того ж наданий державним виконавцем
розрахунок містить лише нарахування
аліментів за період 2013 року (а.с.30), тоді
як за рішенням суду період аліментних
зобов'язань щодо дружини обмежується
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

Будь-яких відомостей щодо розміру
заборгованості за період з 11 серпня 2010
року по ІНФОРМАЦІЯ_2, як то зазначено у
судовому рішенні, матеріали справи не
містять.

Крім невідповідностей та
суперечностей у характері та розмірі
невиконаних зобов'язань, у поданні
державного виконавця відсутні і
відомості про навмисне чи інше свідоме
невиконання обов'язку ОСОБА_4 та дані
про те, що виконати цей обов'язок у
нього були всі реальні можливості
(наявність майна, грошових коштів тощо)
і цьому не заважають будь-які незалежні
від нього об'єктивні обставини
(непереборної сили, події тощо).

Висновки щодо цих обставин викладені в
мотивувальній частині судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що подання за формою та
змістом не відповідає вимогам пунктів
11.1-11.5 Інструкції, а підстави
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України,
передбачені статтею 6 Закону, державним
виконавцем не доведені.

Підстав для скасування ухвали суду
колегія суддів не вбачає.

Оскільки апелянтом при подачі
апеляційної скарги не сплачено судовий
збір, стягненню з Вознесенського ВДВС
підлягає 121,8 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК України
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відділу державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції відхилити, а на
ухвалу Вознесенського міськрайонногно
суду Миколаївської області від 30
жовтня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з відділу державної
виконавчої служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції 121,8
грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: