Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4601/14
Головуючий у 1 інстанції: Чернецький
Суддя-доповідач: Маловічко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.

суддів Маловічко С.В.

Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Міський протитуберкульозний
диспансер м. Костянтинівки» про
визнання незаконними наказів про
дисциплінарне стягнення та
позбавлення премії, стягнення премії
та компенсації за затримку розрахунку
при звільненні, відшкодування
моральної шкоди,-

В С Т А Н
О В И Л А:

20 лютого 2014р. ОСОБА_3 звернулася до суду
з позовом до Комунальної
лікувально-профілактичної установи
(КЛПУ) "Міський протитуберкульозний
диспансер м. Костянтинівки" про
визнання незаконним наказу про
позбавлення премії, стягнення премії
та компенсації за невикористані
відпустки, стягнення компенсації за
затримку розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на наступні обставини.

14.12.2004р. вона була прийнята бухгалтером
до КЛПУ "Міський протитуберкульозний
диспансер м. Костянтинівки", а з 10.07.2013р.
вона була звільнена за власним
бажанням наказом відповідача № 001/38-к
від 27.06.2013р. У день звільнення
відповідач не повністю розрахувався з
нею, не виплативши компенсацію за 18
днів невикористаної відпустки у
розмірі 1953,54 грн., а також премію в
розмірі 2500 грн., яка була нарахована
всім працівникам бухгалтерії. Так,
пунктом 2 наказу № 001/39к від 27.06.2013р.
відповідач позбавив її 100% премії за
підсумками роботи за І півріччя 2013р. з
посиланням на доповідну записку
головного бухгалтера. Вважає, що
доповідна записка не є юридичною
підставою для позбавлення премії, тому
просила визнати наказ про позбавлення
її премії незаконним та стягнути з
відповідача премію у сумі 2500 грн.
Враховуючи, що відповідач не повністю
розрахувався з нею в день звільнення,
просила також стягнути компенсацію за
весь час затримки остаточного
розрахунку.

Оскільки вказані неправомірні дії
відповідача щодо порушення її трудових
прав спричинили їй моральні
страждання, призвели до втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають додаткових зусиль для
організації свого життя, просила також
на відшкодування моральної шкоди
стягнути з відповідача 4000 грн. В
подальшому відмовилась від позовних
вимог про стягнення компенсації за
невикористані відпустки та ця відмова
була прийнята судом із роз»ясненням
про її наслідки, але доповнила позов
вимогами про визнання незаконним
наказу № 002/115 від 20.06.2013р. про
оголошення їй догани як прийнятого з
порушенням порядку, передбаченого ст.
149 КЗпП.

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 червня 2014 року відмовлено
повністю.

На вказане рішення ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідач до суду не з»явився, будучи
належним чином повідомлений про день,
час та місце розгляду справи, надавши
письмові заяви про розгляд справи у
його відсутності, у зв»язку з чим
справу розглянуто без відповідача у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Відмовляючи в задоволенні позову
повністю, суд першої інстанції виходив
із того, що оспорювані позивачем накази
винесені з дотриманням норм КЗпП, з
позивачем проведено повний розрахунок
у день звільнення, тому підстав для
скасування наказів та стягнення
компенсації за час затримки розрахунку
і моральної шкоди не мається. Крім того,
суд зазначив, що позивачем пропущено
строк звернення до суду.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
нормах процесуального і матеріального
права.

Судом встановлено і ці обставини не
оспорюються сторонами, що ОСОБА_3 з 14
грудня 2004р. працювала бухгалтером у
КЛПУ «Міський протитуберкульозний
диспансер м. Костянтинівки». Наказом №
001/38-к від 27.06.2013р. згідно поданої нею
заяви звільнена за власним бажанням з
10.07.2013р.

Наказом № 002/115 від 20 червня 2013р. ОСОБА_3
винесена догана за недобросовісне
відношення до своїх службових
обов»язків та порушення терміну здачі
даних по проведенню інвентаризації
високовартісного обладнання на
підставі службової записки головного
бухгалтера ОСОБА_5

У вказаному наказі зазначено, що на
виконання наказу МОЗ України від
22.04.2013р. № 323 «Про проведення
інвентаризації високовартісного
обладнання» проводилась
інвентаризація такого обладнання з
використанням
інформаційно-аналітичної системи (ІАС),
але бухгалтер матеріального відділу
ОСОБА_3 роботу по внесенню даних в ІАС
не вела, внаслідок чого не звітну дату
інвентаризація не була виконана. Данні
були внесені іншими працівниками, але
матеріали були здані із запізненням на
тиждень, що сталось з вини ОСОБА_3 ( а.с.
129-130).

Вважаючи вказаний наказ незаконним,
ОСОБА_3 посилалась на порушення порядку
застосування дисциплінарного
стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КЗпП,
а саме від неї не були відібрані
пояснення, вона з цим наказом не
ознайомлювалась.

За змістом ч. 1 ст. 149 КЗпП, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник зобов»язаний
зажадати від працівника письмових
пояснень, але відсутність таких
пояснень не перешкоджає застосуванню
стягнення, якщо власник має докази
того, що пояснення від працівника він
зажадав, але працівник їх не надав. Як
правило, така відмова працівника від
пояснень фіксується підписами
декількох осіб.

Ствердження позивача про те, що від неї
не відбирались пояснення та її не було
ознайо-

млено з наказом про догану не
відповідають матеріалам справи. Так, на
службовій записці головного
бухгалтера ОСОБА_6 мається запис про те,
що ОСОБА_3 з доповідною запискою
ознайомлена, але написати пояснення
про причини невиконання службових
обов»язків відмовилась, що
підтверджено підписами свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 На наказі № 002/115 п. 2 від
20.06.2013р. також зазначено, що ОСОБА_3 з цим
наказом ознайомлена, але від підпису
відмовилась, що підтверджується
підписами трьох свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_9

Однак в ході розгляду справи позивач
вказаних обставин не спростувала, про
допит осіб, що підписались як свідки у
доповідній та наказі, не клопотала.
Тому суд обґрунтовано прийняв це як
доказ на підтвердження відмови
позивача від надання пояснень та
відмови від підпису про ознайомлення з
наказом. Крім того, оскаржуючи
процедуру винесення догани та вказуючи
на сумлінність своєї праці, позивач не
оспорювала суті вміненого їй порушення
та того, що вона його не скоювала, тобто
самого факту невиконання нею
службового обов»язку про внесення в
ІАС даних про інвентаризацію
високовартісного устаткування, що
призвело до негативних наслідків для
установи - зриву строків подання звітів
про інвентаризацію.

З огляду на ці обставини, колегія
вважає правильними висновки суду щодо
безпідставності заявлених вимог про
незаконність наказу про оголошення
догани.

Наказом № 001/39 від 27.06.2013р. ОСОБА_3 на
підставі службової записки головного
бухгалтера ОСОБА_5 була позбавлена 100 %
премії за І півріччя 2013р. за грубе
порушення своїх службових обов»язків (
а.с. 6, 93, 200). В доповідній головний
бухгалтер зазначила, що 27.06.2013р. ОСОБА_3
попри те, що потрібно закривати місяць
та готовити меморіальні ордера для
складання піврічного звіту, залишила
всі документи невідпрацьованими, дані
не зведеними та самовільно покинула
робоче місце, не зважаючи на те, що
наказом від 27.06.2013р. звільнена лише з
10.07.2013р. Тому головний бухгалтер
просила позбавити ОСОБА_3 100 % премії за
підсумками роботи за півріччя.

ОСОБА_3 знов-таки не оспорила сутність
вміненого їй порушення, зокрема, того
факту, що вона більше не виходила на
роботу після 27.06.2013р. та не виконувала
свої обов»язки, не зважаючи, що
звільнена тільки з 10.07.2013р. Посилання
позивача на винесення їй подяки та
надання її копії, яка взагалі не
містить дати її винесення, на думку
колегії, не має жодного значення з
урахування тих вищезазначених
істотних порушень, які допустила
позивач перед звільненням та не довела,
що їх не вчиняла.

Відповідно до п. 1.2 Положення про
преміювання працівників КЛПУ «Міський
протитуберкульозний диспансер м.
Костянтинівка» воно розроблено з метою
стимулювання добросовісної роботи
працівників установи та визначає
порядок і розміри виплати їм премій за
підсумками роботи.

У відповідності з п. 2.1, 2.2 Положення
головний лікар має право за поданням
керівників структурних підрозділів
преміювати працівників установи з
урахуванням результатів роботи як
окремого працівника, так і показників
роботи установи в цілому; у
відповідності до п. 2.3 розмір премії
кожному окремому працівнику
встановлюється в залежності від
особистого внеску в підсумки
діяльності установи.

Згідно з пунктом 2.5 Положення
працівники можуть бути позбавлені
премії повністю або частково за
недоліки та упущення в роботі, за
порушення трудової та фінансової
дисципліни, техніки безпеки; згідно з п.
2.6 питання преміювання працівників за
підсумками роботи установи
вирішується щоквартально у останній
день місяця кварталу, конкретні
розміри даних виплат встановлюються
головним лікарем установи.

Пунктом 5.2 Положення визначено, що
працівники диспансеру можуть бути
частково або повністю позбавлені
премії у випадках: несвоєчасного або
неякісного виконання виробничих
завдань та своїх функціональних
обов»язків; порушення трудової,
фінансової дисципліни, відсутності
ініціативи та творчого відношення до
роботи; невиконання правомірних
вказівок головного лікаря, його
заступників та керівників структурних
підрозділів, відсутність
результативності у виконанні
постановлених завдань, низький рівень
виконавчої дисципліни; несвоєчасність
надання звітів та інших даних згідно
графіку або вимог управлінь, наявність
помилок або прорахунків у веденні всіх
видів документації, звітності.
Протягом строку дії дисциплінарного
стягнення заходи заохочення до
працівника не застосовуються.
Позбавлення премії, передбаченої
Положенням, провадиться за наказом
головного лікаря з обов»язковим
зазначенням конкретних обставин, які
стали причинами такої санкції.

Отже, позивач була позбавлена
наказом головного лікаря установи 100 %
премії за поданням керівника
структурного підрозділу - головного
бухгалтера ОСОБА_5 за грубе порушення
своїх службових обов»язків, а саме:
покинула робоче місце до дати
звільнення, не виконавши свої
обов»язки щодо підготовки
документації до піврічної звітності.
Тому позбавлення її премії відповідає
вимогам п.п. 2.1, 2.2, 2.5, 5.2 Положення про
преміювання.

За таких обставин, вимоги про
визнання незаконним наказу про
позбавлення 100 % премії є
необґрунтованими, а отже є
необґрунтованими і похідні вимоги про
стягнення премії з відповідача в
судовому порядку, що правильно
встановив суд першої інстанції.

Оскільки єдиною складовою
зарплати, яку позивач вважала
невиплаченою їй у день розрахунку, була
премія, якої, як з»ясувалось в ході
розгляду справи, вона позбавлена
правомірно, то не є порушеним її
трудове право на оплату праці, а відтак
не мається підстав для стягнення
середнього заробітку у відповідності
до ст. 117 КЗпП та моральної шкоди. І ці
обставини повно та всебічно з»ясовані
судом на підставі наявних матеріалів
справи.

Беручи до уваги викладене, всі
вимоги позивача суд правильно визнав
необґрунтованими і тому не
підлягаючими задоволенню.

Стосовно пропуску строків
звернення до суду з кожною із позовних
вимог, то суд також зробив ці висновки
на підставі ретельно проведеного
аналізу доказів у справі.

Так, про наказ № 002/115 від 20.06.2013р.
позивач довідалась ще до звільнення, що
слідує із запису про відмову підписати
наказ, засвідченого трьома свідками,
оскільки після винесення наказу
27.06.2013р. про звільнення до установи
більше не з»являлась. Зважаючи на п. 2.6
Положення про преміювання щодо
щоквартального нарахування премій
працівникам установи, про
ненарахування їй премії за підсумками
півріччя 2013р. позивач дізналась з
розрахункових листів від 27.06.2013р. та
30.07.2013р., в яких не було зазначено про
включення до розрахунку з нею премії (
а.с. 8). В ході слухання справи судом
також встановлено, що при звільненні
всі нараховані суми позивачу були
переведені на її зарплатний картковий
рахунок. Проте в суд позивач звернулась
лише 20 лютого 2014р. Тому суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивачем пропущено тримісячний строк
звернення до суду на оспорювання
наказів, а обчислення позивачем цього
строку з дати її звернення до Обласної
ради профспілок у січні 2014р. не
відповідає вимогам ст. 233 КЗпП в частині
моменту відліку строку.

Наведені у скарзі доводи колегія
визнає необґрунтованими та такими, що
не спростовують правильних висновків
суду, тому у відповідності до вимог ст.
308 ЦПК України апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 червня 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.