АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7414/14
Головуючий 1 інстанції:
Справа № 2/408/192/14
Доповідач : Пшенічна Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Хорошевського О.М.,
Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Біловодського районного
суду Луганської області від 19 вересня
2014 року

за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної
реєстрації актів цивільного стану
Біловодського районного управління
юстиції в Луганській області, треті
особи - Данилівської сільської ради
Біловодського району Луганської
області, Служби у справах дітей
Біловодської районної державної
адміністрації Луганської області про
внесення змін до актового запису про
народження дитини, -

в с т а н о в
и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, в якому просила внести
зміни до актового запису про
народження її дитини - сина ОСОБА_4,
включивши до нього запис про батька -
ОСОБА_5, з яким на час народження дитини
вона знаходилась у шлюбі.

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 19 вересня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позов.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що внести зміни за
спільною заявою батьків на теперішній
час неможливо, оскільки батько - ОСОБА_5
помер.

Cудова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явилися у
судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлено, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказі
наявності підстав для внесення змін до
актового запису про народження дитини.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони повністю відповідають
обставинам справи, яким суд дав вірну
оцінку.

Відповідно до ст.. 55 КпШС України
(яка діяла на час народження дитини) при
народжені дитини у матері, яка не
перебувала у шлюбі, якщо відсутня
спільна заява батьків або рішення суду
про встановлення батьківства, запис
про батька дитини в книзі записів
народження провадиться за прізвищем
матері, ім'я та по-батькові дитини
записується за вказівкою матері.

Позивач, мати дитини, здійснюючи
реєстрацію народження дитини, не
вказала батьком дитини ОСОБА_5. У
свідоцтві про народження ОСОБА_8 графі
батько батьком зазначено ОСОБА_9.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що оскільки дитина
народжена під час коли вона перебувала
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10., то
він має бути зазначений батьком дитини.

Вказаний довід судовою колегією
не приймається, оскільки позивач сама
вирішила хто є батьком дитини і не
зазначила ОСОБА_10 батьком дитини.

За життя ОСОБА_10, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, питання щодо внесення
змін до актового запису про народження
дитини позивач не ставила.

ОСОБА_10, як пояснила позивач, знав
про народження дитини, але з питанням
про визнання батьківства на підставі
ст.. 56 КпШС (1969 р.) чи 128 СК України до суду
не звертався. З часу народження дитини
по час звернення до суду з позовом
пройшло більш ніж 14 років і лише після
смерті ОСОБА_10 позивач звернулася с
таким позовом.

З 16 жовтня 2000 року дитина була
усиновлена ОСОБА_11. За рішенням суду
від 26.12.2001 року усиновлення визнано
недійсним. В указаному рішенні
зазначено, що на час усиновлення дитини
не було отримано згоди батька дитини,
оскільки дитина народжена під час
шлюбу. Навіть після цього позивач не
зверталася до відповідних органів або
суду з питанням щодо батька дитини.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів поданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що позивач не довів свій
позов.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України судова колегія
судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Біловодського районного суду
Луганської області від 19 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальний
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії