АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1916/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. УХВАЛА
04 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоЄльцова В. О.суддівКарпенко
О. В. , Нерушак Л. В. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 03 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про розподіл будинковолодіння.
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_6 про розподіл будинковолодіння.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що на підставі договору
купівлі-продажу йому належить 50%
будинковолодіння з надвірними
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.
В іншій частині будинку проживає
У 1975 році позивач прибудував до своєї
частини будинку веранду площею 8,8 кв.м.
Відповідачка самовільно зайняла не
тільки частину коридорів позивача, але
й одну з площею 7,05 кв.м., тому позивач на
даний час користується приміщеннями
загальною площею 68 кв.м., а відповідачка
Враховуючи наведене, ОСОБА_7 просив суд
розділити будинок та надвірні споруди
будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельну
ділянку між сторонами по 1/2 частині
Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 03 червня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_7 було
задоволено. Виділено ОСОБА_6 в натурі
наступні приміщення будииковолодіння
по АДРЕСА_1: кухня 1-3, площею 8,1 кв.м.,
вартістю 4042 грн.; коридор 1-4, площею 10,2
кв.м., вартістю 5090 грн.; Кімната 1-5,
площею 17,2 кв.м., вартістю 8584 грн.;
Кімната 1-6, площею 7,3 кв.м., вартістю 3643
грн.; кімната 1-7, площею 12,8 кв.м.,
вартістю 6388 грн.; кімната 1-8, площею 32,1
кв.м., вартістю 16019 грн. погріб Л,
вартістю 9469 грн.; сарай Е, вартістю 19607
грн.; вбиральня К, вартістю 932 грн.; сарай
Н, вартістю 5418 грн.; гараж О, вартістю 52186
грн.; літня кухня П, вартістю 41889 грн.;
літня кухня Р, вартістю 9857 грн.; ворота
№ 2, вартістю 1795 грн.; огорожа № 3,
вартістю 6419 грн.

Виділено ОСОБА_7 в натурі наступні
приміщення будииковолодіння по
АДРЕСА_1: веранда 1-1, площею 5,3 кв.м.,
вартістю 3913 грн.; ванна 1-2, площею 7,1
кв.м., вартістю 5242 грн.; кухня 2-1, площею
9,0 кв.м., вартістю 4491 грн.; кімната 2-2,
площею 16,4 кв.м., вартістю 8184 грн.;
кімната 2-3., площею 20,2 кв.м., вартістю 10081
грн.; кімната 2-4, площею 22,4 кв.м.,
вартістю 11179 грн.; прибудова а1, вартістю
7773 грн.; погріб М, вартістю 4396 грн.; сарай
Б, вартістю 11032 грн.; гараж В, вартістю 2592
грн.; вбиральня, вартістю 1447 грн.; літній
душ, вартістю 2067 грн.; ворота №1,
вартістю 2352 грн.

Встановлено наступний порядок
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будинковолодіння по
АДРЕСА_1: ОСОБА_6 - земельну ділянку
загальною площею 489,5 кв.м., в тому числі
земельна ділянка під відповідною
частиною житлового будинку «А-1» з
прибудовами, ділянка під сараями «Е»,
«Н», літньою кухнею «П» та «Р», гаражем
«О», вбиральнею «К», а також частину від
земельної ділянки спільного
користування, яка обмежена лініями
розподілу, що проходять: Від т. Б до т. В
по лінії розподілу будинку та по
контуру приміщень прибудови Від т. В до
т. В - 2,57 м.; Від т. В до т. Г - 2,66 м.; Від т. Г
до т; Д - визначається в натурі при
з'єднанні точок, дана т. Д розташована
на відстані 1 м від стіни сарая «Р», «Е»;
Від т. Д до т. Е - визначається в натурі
при з'єднанні точок, дана т. Е
розташована на продовженні лінії, яка
проходить на відстані 1,70 м від стіни
сарая «Е» та па відстані 1,6 м від стіни
сарая «Н»; Від т. Е до т. Ж визначається в
натурі при з'єднанні точок; Від т. Е до т.
З - 2,06 м.; Від т. З до т. П - 7,73 м.; Від т. П до
т. О- 1,09м.; Від т. О дот. Н-9,16 м.; Від т. Н до
т. М - 23,3 м., по лівій межі з сусіднім
будинковолодінням; Від т. М до т. К - по
червоній лінії АДРЕСА_1; Від т. К до т. Б -
12,13 м., по контуру приміщень будинку.

ОСОБА_7 - земельну ділянку загальною
площею 489,5 кв.м., в тому числі земельна
ділянка під відповідною частиною
житлового будинку «А-1» з прибудовою
«а1», під сараєм «Б», гаражем «В»,
вбиральнею «Г» та літнім душем «Д», а
також частину від земельно ділянки
спільного користування, яка обмежена
лініями розподілу, що проходять: Від т.
А до т. Б- 5,42 м.; Від т. Б до т. Б - 4,7 м. по
контуру приміщень будинку; Від т. Б до т.
В по лінії розподілу будинку та
прибудови; Від т. В до т. В - 2,57 м.; Від т. В
до т. Г - 2,66 м відрізок проходить
паралельно стіні прибудови «а» на
відстані 2,57 м.; Від т. Г до т. Д -
визначається в натурі при з'єднанні
точок, дана т. Д розташована на відстані
1,7 м від стіни сарая «Р», «Е»; Від т. Д до
т. Е - дана т. Е розташована на
продовженні лінії сарая «Е» відстані 1,7
м від стіни сарая «Е» та на відстані 1,6 м
від стіни сарая «Н»; Від т. Е до т. Ж
визначається в натурі при з'єднанні
точок; Від т. Ж до т. З - 2,06 м., лінія
проходить по існуючій огорожі; Від т. З.
до т. И визначається в натурі при
з'єднанні точок, лінія проходить по
існуючій огорожі; Від т. И до т. А по
правій межі з сусіднім
будинковолодінням.

Виділено у спільне користування ОСОБА_6
та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 2.66
кв.м., яка обмежена лініями розподілу:
Від т. В до т. Г - 2,66 м: Відт. Г дот. Г - 1,00 м.;
Від т. Г до т. В - 2,66 м. по контуру
приміщень прибудови; Від т. В дот. В-1,00 м.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
компенсацію за перевищення її частки у
спільному майні в сумі 338 грн., понесені
ним судові витрати в сумі 4000 грн. за
надання правової допомоги та 3549,60 грн.
за проведення судової
будівельно-технічної експертизи.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 03 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи спірні правовідносини між
сторонами, суд першої інстанції повно
і всебічно дослідив та оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу правовідносин і закон, який їх
регулює, та ухвалив правильне по суті
рішення з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно договору купівлі-продажу від 11
серпня 1965 року ОСОБА_7 купив у ОСОБА_8 50%
будинку з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Рішенням Звенигородської міської ради
№14-1 від 28 листопада 2003 року ОСОБА_7
безкоштовно передано у приватно
власність земельну ділянку по АДРЕСА_1,
площею 511 кв.м. для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд, з наступним
виготовленням державних актів та
затвердженням їх на сесії міської ради
(а.с. 10).

Співвласники спірного
будинковолодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
відповідно до акту від 14 червня 1994 року
ще на той час встановили порядок
користування будинковолодінням
відповідно до по етажного плану
будинковолодіння від 18 серпня 1979 року
та генерального плану від 10 березня 1976
року.

ОСОБА_9 відповідно до договору
дарування від 24 листопада 2009 року
подарувала ОСОБА_6 ? частину житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних споруд по АДРЕСА_1 в м.
Звенигородка, що розташована на
земельній ділянці площею 1022 кв.м. та
перебуває у державній власності.

А тому, на даний час спірне
будинковолодіння перебуває у спільній
частковій власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6
по ? частині будинковолодіння.

Положеннями статті 358 ЦК України
визначено, що право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. Кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції було призначено
будівельно-технічну експертизу. Згідно
наданого висновку ЧВ КНДІСЕ експерта
судової будівельно-технічної
експертизи від 27 грудня 2013 року за
результатами якої було розроблено
чотири варіанти розподілу житлового
будинку та будинковолодіння АДРЕСА_1 в
співвідношенні ? та ? частин права
власності.

Врахувавши обставини справи та думку
сторін місцевий суд прийшов до вірного
висновку, що перший варіант розподілу
будинковолодіння є найбільш
прийнятним для сторін.

Згідно першого варіанту розподілу
будинковолодіння першому
співвласникові виділяється наступне:
кухня 1-3, площею 8,1 кв.м., вартістю 4042
грн.; коридор 1-4, площею 10,2 кв.м.,
вартістю 5090 грн.; кімната 1-5, площею 17,2
кв.м., вартістю 8584 грн.; кімната 1-6,
площею 7,3 кв.м., вартістю 3643; кімната 1-7,
площею 12,8 кв.м., вартістю 6388 грн.;
кімната 1-8, площею 32,1 кв.м., вартістю 16019
грн.; погріб Л, вартістю 9469 грн.; сарай Е,
вартістю 19607 грн.; убиральня К, вартістю
932; сарай Н, вартістю 5418 грн.; гараж О,
вартістю 52186 грн.; літня кухня П,
вартістю 41889 грн.; літня кухня Р,
вартістю 9857 грн.; ворота № 2, вартістю 1795
грн.; огорожа №, вартістю 6419 грн.

Другому співвласнику виділяється
наступне: веранда 1-1, площею 5,3 кв.м.,
вартістю 3913 грн.; ванна 1-2, площею 7,1
кв.м., вартістю 5242 грн.; кухня 2-1, площею
9,0 кв.м., вартістю 4491 грн.; кімната 2-2,
площею 16,4 кв.м., вартістю 8184 грн.;
кімната 2-3, площею 20,2 кв.м., вартістю 10081
грн.; кімната 2-4, площею 22,4 кв.м.,
вартістю 11179 грн.; прибудова а1, вартістю
7773 грн.; погріб М, вартістю 4396 грн.; сарай
Б, вартістю 11032 грн.; гараж В, вартістю 2592
грн.; вбиральня, вартістю 1447 грн.; літній
душ, вартістю 2067 грн.; ворота № 1,
вартістю 2352 грн.

При цьому, у даному варіанті розподілу
перший співвласник, частина якого в
натурі стала більша за ідеальну частку,
сплачує другому співвласнику
компенсацію у найменшому розмірі в
порівнянні з варіантами 2, 3, 4, та
складає 338 грн.

Посилання апелянта на те, що місцевим
судом не було враховано акт від 14
червня 1994 року, складеного попередніми
власниками будинку з участю
представника КП «ЧООБТІ», яким було
визначено порядок користування
житловими приміщеннями їх житлового
будинку є невірними.

Так як, з положень ч.4 ст.358 ЦК України
вбачається, що договір між
співвласниками про порядок володіння
та користування спільним майном
відповідно до їхніх часток у праві
спільної часткової власності є
обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно, якщо
він посвідчений нотаріально.

Доводи апеляційної скарги також
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції і є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Таким чином, вірно встановивши факти і
відповідно їм правовідносини,
постановивши рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 03 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про розподіл будинковолодіння -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий :

Судді :