22-ц/772/3036/2014Головуючий в суді першої
інстанції Федчишен С. А.Категорія 27
Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Сала Т.Б., Луценка В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ТОВ «Соккер - Клуб» на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 11.04.2014 року по справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соккер-Клуб» до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернулося ТОВ «Соккер - Клуб» з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 02.01.2013
року між ТОВ «Соккер Клуб» та ОСОБА_2
було укладено трудовий договір №92,
згідно з яким остання була прийнята на
посаду продавця - консультанта ТОВ
«Соккер Клуб», трудові відносини було
продовжено підписанням трудового
договору від 01.02.2013 року № 252 д. Окрім
цього, так як продавцю-консультанту
ввірялися матеріальні цінності, з
ОСОБА_2 02.01.2013 року було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність.
Відповідно до п.1.5 трудового договору
від 01.02.2013 року продавець-консультант є
матеріально відповідальною особою і
несе перед товариством повну
матеріальну відповідальність за
збереження довірених йому
товарно-матеріальних цінностей, про що
підписує з товариством договір. Так,
ОСОБА_2 отримала кошти за
розповсюдження лотерейних білетів,
проте, не здала дану виручку ні в касу
позивача, а ні перерахувала їх на
банківський рахунок позивача. Даний
борг ОСОБА_2 визнала, підписавши
відомість. Окрім цього, даний факт
підтверджується розпискою останньої, в
якій вона зобов'язується погасити дану
заборгованість до 01.07.2013 року, однак
заборгованість не погашена і по
сьогоднішній день. Що стало підставою
для звернення до суду, позивач просить
суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Соккер Клуб» заборгованість в розмірі
370891,43 гривень та судовий збір.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 11.04.2014 року
- в задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду ТОВ «Соккер Клуб»
подало апеляційну скаргу в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким позовну
заяву задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає, що
вона підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Так, відповідно до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає
зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
01.01.2013 року між ТОВ «Соккер Клуб» та
ОСОБА_2 укладено трудовий договір №92,
згідно якого остання наймається на
посаду продавця - консультанта на
термін з 02.01.2013 року по 31.01.2013 року.

Відповідно до п.1.5 трудового договору
від 01.02.2013 року продавець-консультант є
матеріально відповідальною особою і
несе перед товариством повну
матеріальну відповідальність за
збереження довірених йому
товарно-матеріальних цінностей, про що
підписує з товариством договір.

В п.2.1.18 цього договору передбачено, що
продавець-консультант зобов'язаний
нести повну матеріальну
відповідальність за виручені грошові
кошти та ввірене майно.

01.02.2013 року між ТОВ «Соккер Клуб» та
ОСОБА_2 укладено трудовий договір №252д,
згідно якого остання наймається на
посаду продавця-консультанта на термін
з 01.02.2013 року по 30.04.2013 року.

Згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 02.01.2013 року ОСОБА_2
несе повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення
схоронності таких цінностей особисто.

Відповідно до відомості
розповсюдження (руху лотерей) за період
з 01.07.2012 року по 30.04.2013 року у ОСОБА_2
утворилась заборгованість перед
підприємством в розмірі 370891,43 гривень.

Згідно розписки від 27.04.2013 року, яку
підписала ОСОБА_2, остання в зв'язку з
обманом її аферистами витратила гроші
ТОВ «Соккер Клуб» отримані від
розповсюдження державних лотерей в
сумі 370 892 гривень зобов'язується
повернути до 01.07.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами виникли правовідносини, які
регулюються Кодексом Законів про працю
України. З відомості розповсюдження
руху лотерей за період з 01.07.2012 року по
30.04.2013 року вбачається, що у ОСОБА_2
виникла заборгованість перед
підприємством в розмірі 370 892 грн., тобто
дана заборгованість виникла в період
часу коли з останньою не було укладено
трудового договору та договору про
повні індивідуальну матеріальну
відповідальність, а тому вимоги
позивача про відшкодування шкоди,
заподіяної працівником в розмірі 370 892
грн. в порядку передбаченому Кодексом
Законів про працю України задоволенню
не підлягають.

Проте, такі висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Зокрема, судом першої інстанції не було
з'ясовано у позивача період та
обставини виникнення заборгованості
до укладання 02.01.2013 року трудового
договору, а причини відмови у позові за
період після цієї дати взагалі не
вмотивовані, в зв'язку з чим ухвалено
поспішне та помилкове рішення.

Суд не врахував, що між ОСОБА_2 та
позивачем, правовідносини виникли з
01.07.2012 року, а саме з моменту підписання
цивільно-правового договору № 44 про
розповсюдження державних лотерей та
продовжувались до 30.04.2014 року.

П. 6 вище зазначеного договору
передбачено, що консультант-продавець
несе повну майнову відповідальність
за передані лотерейні білети, кошти
отримані від їх реалізації, обладнання
та матеріали, інше майно ввірене
консультанту-продавцю та
зобов'язується відшкодовувати
замовнику збитки завдані втратою,
знищенням, зіпсуванням, неповерненням
вказаного майна в повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції залишив
поза увагою та не надав правової оцінки
письмовим доказам, що свідчать про
наявність боргу та визнання його
відповідачем. Зокрема, в матеріалах
справи наявна заява відповідачки про
визнання боргу від 26.04.2013 року та
розписка від 27.04.2013 року, згідно якої
остання зобов'язалась повернути борг
до 01.07.2013 року.

Наявна в матеріалах справи Відомість
розповсюджувача від 30.04.2013 року
свідчить про наявність та розмір боргу,
а також містить підпис відповідачки.

Встановлені судом апеляційної
інстанції обставини вказують на те, що
між сторонами виникли трудові
відносини, відповідач є матеріально
зобов'язальною особою, і ці
правовідносини регулюються ст.ст.
130,132,134,135-1 КЗпП України.

Докази надані позивачем свідчать про
отримання та не повернення позивачу
матеріальних цінностей на загальну
суму 370 891,43 гривень, яку відповідач
зобов'язалась повернути.

В свою чергу відповідач не спростувала
у відповідності до ст. 60 ЦПК України ці
обставини, в судові засідання ні до
суду першої, ні до суду апеляційної
інстанції не зявилась, жодних доказів
не надала, а тому у суду першої
інстанції не було правових підстав
ухвалювати рішення про відмову у
позові.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи , які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Соккер - Клуб» -
задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 11.04.2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соккер-Клуб» до
ОСОБА_2 про стягнення боргу
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
товариства з обмеженою
відповідальність «Соккер-Клуб» борг в
розмірі 370891,43 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
товариства з обмеженою
відповідальність «Соккер-Клуб» судові
витрати по сплаті судового збору в
сумі 3441,00 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
А.Ю. Зайцев

Судді:
Т.Б. Сало

В.В. Луценко