Дата документу 21.11.2014
справа № 320/8802/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року.
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді:
Пономаренко Л.Е.,

при секретарі:
Воробйовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з позовними вимогами до ОСОБА_1, в яких,
з урахування заяви про збільшення
позовних вимог, просить стягнути з
останнього заборгованість за
кредитним договором №б/н від 26.07.2006 в
розмірі 6769,32 грн..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідно до укладеного договору
ОСОБА_1 (далі - Відповідач) отримав
кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, правилами користування
платіжною карткою складає між ним та
Банком Договір, що підтверджується
підписом Відповідача в заяві. У
порушення зазначених норм закону та
умов договору Відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 31.10.2014 року має
заборгованість - 7585,90 грн., яка
складається з наступного:

- 1286,27 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 6299,60 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом.

Від цієї суми заборгованості
віднімається сума у розмірі 1615,12грн.,
яка була задоволена судовим наказом
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 19.11.2007 з
Відповідача ОСОБА_1 на користь Позивача
ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить
- 5970,78грн.;

а також штрафи відповідно до умов
кредитного договору:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 298,54 грн. - штраф (процентна
складова).

Отже, заборгованість до
стягнення становить 6769,32грн.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі з урахуванням збільшення
позовних вимог з підстав, викладених в
позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечив,
подав заяву про застосування наслідків
спливу строку позовної давності,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного договору №б/н від 26.07.2006
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1500грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту у повному
обсязі не пізніше останнього дня
місяця вказаного на платіжній картці №
НОМЕР_1 ( у полі MONTH), що підтверджується
заявою на отримання кредитної картки
від 26.07.2006 та п.5.4. Умов та правил
надання банківських послуг за
платіжними картками ЗАТ КБ
«Приватбанк». Згідно п. 5 заяви на
отримання кредитної картки від 26.07.2906
визначено термін дії картки - три роки.
Вважає, що на підставі п.7 ч.11 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
№1023-ХІІ від 12.05.1991року кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Крім того, зазначив, що
останній платіж був здійснений
відповідачем 03.05.2007року, а з позовом
банк звернувся 21.08.2014року, тобто за
межами строку позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено та не оспорюється
сторонами, що 26.07.2006 ОСОБА_1 отримав в
ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 1500
гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Кредит надано відповідно до Умов і
Правил надання банківських послуг (та
Правил користування платіжною карткою,
з якими ОСОБА_1 був ознайомлений, про що
свідчить його підпис у заяві про
надання кредиту.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно наданих позивачем Умов та
правил надання банківських послуг,
Розділом П «Правила користування
платіжною карткою» п. 3.1.1 встановлено,
що строк дії картки зазначений з
лицевого боку картки. Картка дійсна до
останнього календарного дня,
зазначеного місяця. П. 3.1.3 цього розділу
зазначено, що по закінченню строку дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк (шляхом надання
картки з новим строком дії), якщо раніше
не надійшла письмова заява клієнта про
закриття рахунку.

Інформації про продовження строку дії
картки на новий строк (шляхом надання
картки з новим строком дії) суду не
надано. Однак, у судовому засіданні
представником позивача надано копію
інформації по картці НОМЕР_1, де строк
дії картки зазначено квітень 2009року.

Згідно з п. 5.4 Правил строк
погашення кредиту у повному обсязі
здійснюється не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на платіжній картці у
полі «місяць».

Заперечуючи проти позову,
відповідач посилався на те, що він з
травня 2007 року припинив погашати
заборгованість за кредитом, нову
картку не отримував.

Зазначений факт підтверджується
наданим позивачем розрахунком
заборгованості та випискою по рахунку,
згідно яких останній платіж був
здійснений 03.04.2007 в розмірі 472,44 грн.

Суд не приймає до уваги пояснення
позивача, що останній платіж був
здійснений 28.08.2014 в розмірі 148,81, так як в
судовому засіданні було встановлено,
що зазначений платіж був здійснений
шляхом перерахуванням з іншої
платіжної картки, належної ОСОБА_1 без
його відома та згоди.

Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 256,257 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюються тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з виписки по особовому
рахунку, наданого позивачем, останній
платіж був здійснений ОСОБА_1
03.05.2007року, а з позовом банк звернувся
21.08.2014року.

Оскільки у договорі на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки передбачено, що його
виконання здійснюється щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості, то початком перебігу
позовної давності є останній день
місяця, коли відповідач повинен був
сплатити черговий платіж, проте не
сплатив його, тобто з 03.05.2007року

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30.03.2012 року
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
"Про захист прав споживачів",
передбачено, що суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Згідно до правової позиції,
висловленої в постанові Верховного
Суду України від 19.03.2014 року (справа
6-14цс/14) встановлено, що відповідно до
правил користування платіжною карткою,
які є складовою кредитного договору,
картка діє в межах визначеного нею
строку. За таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності
(ст.257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст.261
ЦК України), а не закінчення строку дії
договору.

Відповідач заявив клопотання про
застосування строку позовної давності,
що відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України
є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що факт звернення Банку
за захистом своїх прав був за межами
позовної давності, відповідач
наполягає на застосуванні позовної
давності, у матеріалах справи існують
обставини, які є підставою для її
застосування, суд дійшов до висновку
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 10,11, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суддя

ВИРІШИВ :

Позов публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - залишити без
задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Л.Е.Пономаренко