Справа № 204/8345/2013-ц
Провадження № 2/204/503/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

за участю відповідачки
ОСОБА_2

за участю представника відповідачки
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ
спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом, в якому просив
виділити йому у власність
домоволодіння по АДРЕСА_1, загальною
площею 28,5 кв.м, житловою площею 7,9 кв.м.,
шляхом передачі йому права власності,
виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частину
домоволодіння по АДРЕСА_3, загальною
площею 81 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м.,
шляхом передачі права власності
відповідачці 1/4 частини домоволодіння,
яке належить позивачу, а також стягнути
з відповідачки судові витрати та
витрати пов'язані з оцінкою ринкової
вартості обох домоволодінь. В
обґрунтування позову позивач вказав на
те, що 26 серпня 1995 року він уклав шлюб з
ОСОБА_2 (після одруження ОСОБА_2). 18 липня
2011 року шлюб між ними був розірваний
рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська. В
період шлюбу, до моменту фактичного
припинення шлюбних відносин та
припинення ведення спільного
господарства, у липні 2011 року за
спільні кошти ними набуто спірне майно,
а саме: домоволодіння АДРЕСА_3 та 21/100
частина домоволодіння АДРЕСА_1. 19 липня
2006 року та 06 серпня 2006 року сторони
подарували, кожен по 1/4 частині
домоволодіння по АДРЕСА_3, своїм
неповнолітнім дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
згідно договорів дарування. Угоди про
поділ спільного майна при розірванні
шлюбу вони не досягли. 22 жовтня 2013 року
позивач звернувся до незалежного
оцінювача, з метою встановлення
ринкової вартості вищевказаних
домоволодінь. У висновку про ринкову
вартість об'єкта оцінки, а саме
домоволодіння по АДРЕСА_3 вартість
складає 237147 грн. У висновку про ринкову
вартість об'єкта оцінки, а саме
домоволодіння по АДРЕСА_1 вартість
складає 61667 грн. Позивач вважає, що
істинну ринкову вартість
домоволодіння об'єктивно встановити не
вдалося, у зв'язку з тим, що
відповідачка перешкоджала роботі
оцінювача, а саме не пустила оцінювача
навіть на подвір'я, про що зазначено у
висновку. Виходячи з цього, позивач
запропонував відповідачці добровільно
поділити спільне майно, виділивши йому
домоволодіння по АДРЕСА_1 загальною
площею 28,5 кв.м, житловою площею 7,9 кв.м.,
а він їй - 1/4 частину домоволодіння по
АДРЕСА_3 загальною площею 81 кв.м.,
житловою площею 43,5 кв.м. Однак, вона
відмовилася розподілити майно таким
чином.

Ухвалою суду до участі у справу були
залучені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в якості
третіх осіб.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги позивача та просив задовольнити
їх в повному обсязі. При цьому,
посилався на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідачка та її представник ОСОБА_3
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення позовних вимог
позивача та просили відмовити йому в
задоволенні в повному обсязі. При
цьому, вказали, що дійсно сторони, як
подружжя в 2004 році придбали
домоволодіння АДРЕСА_3, по 1/4 частині
якого вони в 2006 році подарували своїм
малолітнім (на той момент) дітям. Проте,
21/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1
відповідачка придбала за свої особисті
кошти, але це житло не є спільним майном
подружжя і не підлягає поділу між
позивачем та відповідачкою. Так, 03
вересня 2004 року відповідачка разом із
своїм батьком ОСОБА_5, мамою ОСОБА_6 та
рідним братом ОСОБА_10 уклали
попередній договір купівлі-продажу 47/100
частини квартири АДРЕСА_2, яку вони
придбали шляхом безоплатної
приватизації. 04 вересня 2004 року в
забезпечення виконання майбутнього
договору купівлі-продажу 47/100 частин
квартири АДРЕСА_2, сторони уклали
договір про завдаток, згідно якого
покупець передав продавцям 67000 грн. 04
вересня 2004 року, у приміщенні того ж
нотаріуса, ОСОБА_2 уклала договір
купівлі-продажу 21/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, за купівлю
якого розрахувалася коштами
отриманими по договору завдатку.
Вартість зазначеного правочину склала
7817 грн. Оформлення цього майна на
ОСОБА_2 було обумовлено між її батьками
та братом, як у подальшому її спадщина,
але за умови, що в цьому помешканні
будуть проживати батьки відповідачки,
які живуть там і в теперішній час.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився,
про час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, раніше
надав суду заяву, в якій просив справу
розглянути без його участі та зазначив,
що позовні вимоги позивача не
підтримує.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася,
про час та місце слухання справи була
повідомлена належним чином, причину
своєї неявки суду не повідомила. Раніше
в попередньому судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог позивача та просила
відмовити йому в повному обсязі. При
цьому, посилалася на обставини,
викладені в запереченнях відповідачки.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи та заслухавши свідків, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню по наступним
підставам.

У судовому засіданні було встановлено,
що 26 серпня 1995 року між позивачем та
відповідачкою був укладений шлюб у
відділі РАГС виконкому Бабушкінської
районної ради народних депутатів,
актовий запис № 689.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 липня 2011 року шлюб між сторонами був
розірваний. Дане рішення набрало
чинності 18 липня 2011 року (а.с.6).

За час шлюбу подружжям було придбане
домоволодіння АДРЕСА_3, кожному з них
належала 1/2 частина вказаного
домоволодіння, на підставі Договору
купівлі-продажу домоволодіння від
16.07.2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
та зареєстрованого в реєстрі за № 3583
(а.с.9). Право власності на вищевказане
домоволодіння було зареєстроване за
позивачем та відповідачкою, на 1/2
частину за кожним з них, в Комунальному
підприємстві «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради за реєстраційним № 2610738,
що підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 07.10.2004 року за № 4975975 (а.с.41).

При цьому, позивач та відповідачка
подарували по 1/2 частині від належних
їм частин домоволодіння АДРЕСА_3 своїм
малолітнім (на той момент) дітям, а саме:
ОСОБА_4 подарував 1/4 частину
вищевказаного домоволодіння їхній
спільній з відповідачкою доньці
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі
Договору дарування 1/4 частини
домоволодіння від 03.08.2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 та
зареєстрованого в реєстрі за № 5733; а
ОСОБА_2 подарувала 1/4 частину
вищевказаного домоволодіння їхньому
спільному з позивачем сину ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі Договору
дарування 1/4 частини домоволодіння від
19.07.2006 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_12
та зареєстрованого в реєстрі за № 4938.

Таким чином, на теперішній час ОСОБА_4
та ОСОБА_2 належить по 1/4 частині
домоволодіння АДРЕСА_3, кожному з них
відповідно.

Крім того, 04 вересня 2004 року
відповідачкою, під час перебування в
шлюбі з позивачем, було придбано 21/100
частину домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі Договору купівлі-продажу 21/100
частин домоволодіння, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 та
зареєстрованого в реєстрі за № 2959
(а.с.8).

Вищевказані обставини не заперечували
та не оспорювали сторони по справі,
тому доказуванню ці обставини не
підлягають у відповідності з ч. 1 ст. 61
ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК
України, згідно якої - майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Встановлюючи право подружжя на поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ч. 1 ст. 69
СК України визначає, що дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

На підставі вищевказаного, позивач
звернувся до суду з даним позовом та
просив поділити між ним та
відповідачкою майно набуте ними під
час шлюбу.

При цьому, відповідачка заперечувала
проти поділу між нею та позивачем
домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки
вказане домоволодіння було придбане
нею за особисті кошти, які вона
отримала від продажу нею та її родичами
квартири АДРЕСА_2, яка належала їм на
підставі безоплатної приватизації

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підтвердження вищевказаних
обставин відповідачка надала:
свідоцтво про право власності на житло
від 10.11.1999 року на вищевказану квартиру
(а.с.78); попередній Договір про
укладання договору купівлі-продажу 47/100
частини квартири від 03.09.2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 та
зареєстрованого в реєстрі за № 2946
(а.с.71), та Договір про завдаток від
03.09.2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_12
та зареєстрованого в реєстрі за № 2947
(а.с.72).

Крім того, вищевказані обставини
підтвердили опитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
є батьками відповідачки та третіми
особами у даній справі, оскільки
зареєстровані та проживають у спірному
домоволодінні, і які підтвердили
твердження відповідачки та її
представника щодо обставин придбання
домоволодіння АДРЕСА_1, а саме вказали,
що вказане домоволодіння було придбане
за гроші отримані ними від продажу
квартири АДРЕСА_2 і які бажали в
майбутньому залишити дане
домоволодіння доньці як свою спадщину.
Також, вказали, що у нотаріуса після
продажу квартири АДРЕСА_2 та отримання
грошей вони в цей же час у цього ж
нотаріуса передали отримані гроші за
придбання спірного домоволодіння.

Таким чином, судом встановлено, що
гроші на спірне домоволодіння були
отримані з продажу квартири АДРЕСА_2,
але самі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позовних
вимог щодо предмету спору, а саме
домоволодіння АДРЕСА_1 не заявляли.

При цьому, у відповідності з ч. 1 ст. 71 СК
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

З огляду на вищевказане, суд прийшов до
висновку, що домоволодіння АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю подружжя
позивача та відповідачки, оскільки був
придбаний ними під час шлюбу.

При цьому, позивач просить суд виділити
йому домоволодіння АДРЕСА_1, а
відповідачці виділити домоволодіння
АДРЕСА_3. Але відповідачка заперечує
проти такого поділу.

За таких обставин, з урахуванням всього
вищевказаного, суд вважає можливим
виділити ОСОБА_4 у власність 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, загальна площа
якого 28,5 кв.м., житлова площа 7,9 кв.м.,
шляхом передачі йому права власності
на 1/2 частину, а в іншій частині його
вимог відмовити.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 79 та ч. 1
ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на
користь позивача слідує стягнути
судовий збір в сумі 308 грн. 34 коп. та
половину вартості оцінки спірного
майна в сумі 400 грн. 00 коп. (а.с.40).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 60, 69, 70-72 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 79,
88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_4 у власність 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, загальна площа
якого 28,5 кв.м., житлова площа 7,9 кв.м.,
шляхом передачі йому права власності
на 1/2 частину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 308 грн. 34 коп. та
половину вартості оцінки спірного
майна в сумі 400 грн. 00 коп., а всього 708
грн. 34 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова