Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

17 листопада 2014 року
Київський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого -
судді Попрас В.О.,

при секретарі -
Мельник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, також діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Національного юридичного
університету ім. Ярослава Мудрого про
стягнення суми заборгованості,-

В С Т
А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з
позовною заявою, в якій просять
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 - 4/6 частину суми коштів, які
згідно рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013р.
відповідач зобов'язався сплатити за
отриманий товар, що складає 22000 грн.,
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_2 - 1/6 частину суми коштів, які
згідно рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013р.
відповідач зобов'язався сплатити за
отриманий товар, що складає 5500 грн.;
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_3 - 1/6 частину суми коштів, які
згідно рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013р.
відповідач зобов'язався сплатити за
отриманий товар, що складає 5500 грн.;
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сплачений судовий
збір.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на те, що ОСОБА_4
займався підприємницькою діяльністю.
Здійснюючи підприємницьку діяльність,
у квітні 2013 року він здійснив
Національному юридичному університету
імені Ярослава Мудрого поставку
прожекторів PAR64 LED 54 spot 3w у кількості 5
шт. вартістю 3300 грн. за штуку, на
загальну суму 16500 грн., та PAR64 LED 54 wash 3w у
кількості 5 шт. вартістю 3300 грн. за
штуку, на загальну суму 16500 грн.
Загальна сума товару складала 33000 грн.
ФОП ОСОБА_4 виписав рахунок НОМЕР_2 за
вищевказаний товар, цей рахунок був
прийнятий Національним юридичним
університетом імені Ярослава Мудрого
17.04.2013р. за вхідним номером 6720. 22.04.2013
року цей рахунок був зареєстрований в
бухгалтерії Університету, на ньому
мається відмітка «до сплати». На
підставі довіреності № 214 від 15.04.2013 р.
від імені Університету Піскунова Ольга
Анатоліївна отримала від ФОП ОСОБА_4
матеріальні цінності у вигляді 10
прожекторів. Цей документ підписаний
Піскуновою О.А., на документі є печатка
Національного юридичного університету
імені Ярослава Мудрого. 01.03.2014 року
Національний юридичний університет
імені Ярослава Мудрого видав акт
звірки взаємних розрахунків, згідно
якому сума заборгованості
Університету перед ФОП ОСОБА_4 складає
33000 грн. Зобов'язання зі сторони ФОП
ОСОБА_4 виконані в повному обсязі, про
що свідчить довіреність про отримання
матеріальних цінностей. На час
звернення до суду з цим позовом
Національним юридичним університетом
імені Ярослава Мудрого не виконані
умови договору в частині сплати
вартості прожекторів, а саме 33000 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер у віці 42
роки. Спадкування майна померлого
здійснювалося за законом. Спадкоємцями
першої черги є його дружина ОСОБА_1,
його дочка ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3.
Свідоцтвом про право власності від
14.05.2014 року державний нотаріус П'ятої
Харківської державної нотаріальної
контори Одрінська О.В. посвідчила, що
ОСОБА_1 є пережившою дружиною ОСОБА_4, та
їй належить 1/2 частка у праві спільної
сумісної власності на майно подружжя,
набуте подружжям підчас шлюбу.
Свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 14.05.2014 року державний
нотаріус П'ятої Харківської державної
нотаріальної контори Одрінська О.В.
посвідчила, що спадкоємцями майна
ОСОБА_4 є: на 1/3 частку його дружина
ОСОБА_1, на 1/3 частку його дочка ОСОБА_2,
та на 1 /3 частку його мати ОСОБА_3.
Спадщина, на яку в указаних частинах
видані зазначені свідоцтва,
складається з грошового внеску НОМЕР_1
з усіма нарахуваннями на цей час та в
подальшому відсотками, що знаходяться
в ПАТ Банк «Меркурій» у сумі 18695,52 грн.
Після смерті ОСОБА_4 у його дружини
ОСОБА_1, його дочки ОСОБА_2 та його
матері ОСОБА_3 виникли відповідні права
власності та права на спадщину
вказаних коштів. Отже, спадкоємцями
першої черги є на 1/3 частку ОСОБА_1
(дружина спадкодавця), на 1/3 частку
ОСОБА_2 (дочка спадкодавця), та на 1 /3
частку ОСОБА_3 (мати спадкодавця).
Спадщина, на яку в указаних частках
мають першочергові права вказані
особи, складається з суми коштів, які
згідно рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013 р.
Національний юридичний університет
імені Ярослава Мудрого зобов'язався
сплатити за отриманий товар, тобто 33000
грн., по 11000 грн. на кожного спадкоємця.
Неперерахування Національним
юридичним університетом імені
Ярослава Мудрого згідно рахунку НОМЕР_2
від 12.04.2013 р. грошових коштів в сумі 33000
грн. позбавляє законного права
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
отримати відповідно свідоцтво про
право власності та свідоцтво про право
на спадщину на вказані кошти.

В судовому засіданні представник
позивачів позов підтримала, просила
задовольнити в повному обсязі,
представник відповідача позовні
вимоги визнала по 1/3 суми коштів на
користь кожного з позивачів, надала
суду письмові заперечення в яких
зазначила, що між Національним
юридичним університетом імені
Ярослава Мудрого і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 існували
договірні відносини з поставки
останнім прожекторів у кількості 10
штук на загальну суму 33 000 грн., що було
здійснено і останнім, факт передачі
якого підтверджено накладною № 2013 від
19.04.2013 року та рахунком НОМЕР_2 від 19.04.2013
року. Накладна є первинним документом
бухгалтерського обліку, що підтверджує
факт передачі товару і є підставою для
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Акт звірки взаємних розрахунків
від 01.03.2014 p., ніяких господарських
операцій не фіксує, отже первинним
бухгалтерським документом бути не
може. Вищий господарський суд України в
постанові від 16.12.2010 у справі № 17/717
зазначив, що чинним законодавством
акту звірки не надано юридичної сили
доказу наявності обов'язку сплатити
грошові кошти або відсутності такого
обов'язку, а у розумінні ст. ст. 9, 10
Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»,
вказаний акт є зведеним обліковим
документом, який сам по собі не
породжує будь-яких прав та обов'язку
сторін, в той же час як зобов'язання
сторін підтверджуються первинними
документами, договором, накладними,
рахунками тощо. ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 p., після його смерті
відкрилася спадщина, до складу якого
входять, зокрема і зобов'язальні права
вимоги, що випливають із договірних
зобов'язань між Національним юридичним
університетом імені Ярослава Мудрого і
ФО-П ОСОБА_4, оскільки зазначені
цивільні правовідносини допускають
правонаступництво в силу ст. ст. 1218, 1219
ЦК України. Оскільки заповіту ОСОБА_4 не
залишив, відповідно до ст. 1223 ЦК
спадкування після його смерті
здійснюється за законом. З поданих
позивачами документів вбачається, що
спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_4 є позивачі по справі - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 ОСОБА_3, частки яких у спадщині є
рівними відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК
України. Виходячи з цього, частки
позивачів визначені ними у позовній
заяві з порушенням зазначеної норми
закону, що підтверджується наступним.
При висуненні позовних вимог про
визнання відповідної суми коштів, які
належали до сплати померлому ФО-П
ОСОБА_4 у рамках договірних відносин із
здійснення ним підприємницької
діяльності, спільною сумісною
власністю подружжя, допущено
неправильне тлумачення норм
матеріального права. Відповідно до ст.
60, ч. 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Стаття 57 СК України
визначає перелік видів особистої
приватної власності одного із подружжя
та підстави її набуття. Підстави
набуття права спільної сумісної
власності подружжя (тобто перелік
юридичних фактів, які складають
підстави виникнення права спільної
сумісної власності на майно подружжя)
визначені в ст. 60 СК України. За змістом
цієї норми майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловіку
на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до Постанови Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 2 жовтня 2013 року по справі №
6-79цс13', яка відповідно до ст. 3604 ЦПК
України є обов'язковою для судів,
належність майна до спільної сумісної
власності подружжя визначається не
тільки фактом придбання його під час
шлюбу, але і спільністю участі подружжя
коштами або працею в набутті майна.
Тобто, застосовуючи цю норму права (ст.
60 СК України) та визнаючи право
спільної сумісної власності подружжя
на майно, суд повинен установити не
тільки факт набуття майна під час
шлюбу, але й той факт, що джерелом його
набуття є спільні сумісні кошти або
спільна праця подружжя. Тільки в разі
встановлення цих фактів норма ст. 60 СК
України вважається правильно
застосованою. Доказів на підтвердження
обставин, з якими пов'язується
застосування ст. 60 СК України
позивачами не надано, як не містяться
вони у доданих до позовної заяви
документах. Крім того, Верховний Суд
України роз'яснив, що відповідно до
положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно
приватного підприємства чи фізичної
особи - підприємця не є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
а інший із подружжя має право тільки на
частку одержаних доходів від цієї
діяльності (п. 29 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
р. № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»). З огляду на
наведене, правових підстав для
віднесення зобов'язальних прав вимоги
з договорів, пов'язаних із
підприємницькою діяльністю, до
спільної сумісної власності подружжя,
наведені правові норми та їх
тлумачення Верховним Судом України не
дають. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 можуть бути задоволені
лише виходячи з того, що їхні частки у
спадщині є рівними і складають по 1/3
частки кожного з позивачів.

Суд, заслухавши представника
позивачів, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно рахунку НОМЕР_2 від 19.04.2013р. та
накладної № 2013 від 19.04.2013р. ФО-П ОСОБА_4
поставив Національному юридичному
університету імені Ярослава Мудрого
прожектори у кількості 10 штук на
загальну суму 33000 грн.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно Свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 14.05.2014 року
виданого державним нотаріусом П'ятої
Харківської державної нотаріальної
контори Одрінською О.В. спадкоємцями
майна ОСОБА_4 є: на 1/3 частку його
дружина ОСОБА_1, на 1/3 частку його дочка
ОСОБА_2, та на 1 /3 частку його мати
ОСОБА_3.

Спадкоємцями за заповітом і за
законом у відповідність ст. 1222 ЦК
України можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та його
батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Згідно акту звірки взаємних
розрахунків виданий Національним
юридичним університетом імені
Ярослава Мудрого від 01.03.2014 року сума
заборгованості перед ФОП ОСОБА_4
складає 33000 грн.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини , що відкрилася після
ОСОБА_4, померлого 14.10.2013р. входять
зобов'язальні права вимоги, що
випливають із договірних зобов'язань
між Національним юридичним
університетом імені Ярослава Мудрого
та ФО-П ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
відповідача в цілому не заперечувала
проти задоволення позовних вимог,
виходячи з того, що частки позивачів у
спадщині є рівними і складають по 1/3
частки кожного з позивачів.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Приймаючи до уваги викладене, суд
вважає, що позовні вимоги позивачів
підлягають задоволенню, слід стягнути
з Національного юридичного
університету імені Ярослава Мудрого на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на кожну
1/3 частку суми коштів, які згідно
рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013р.
Національний юридичний університет
імені Ярослава Мудрого зобов'язався
сплатити за отриманий товар у розмірі
11000 грн.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалене
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому з
відповідача на користь позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_3 слід стягнути понесені
позивачами витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, також діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити.

Стягнути з Національного юридичного
університету імені Ярослава Мудрого на
користь ОСОБА_1 1/3 частку суми коштів,
які згідно рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013р.
Національний юридичний університет
імені Ярослава Мудрого зобов'язався
сплатити за отриманий товар у розмірі
11000 грн.

Стягнути з Національного юридичного
університету імені Ярослава Мудрого на
користь ОСОБА_2 1/3 частку суми коштів,
які згідно рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013р.
Національний юридичний університет
імені Ярослава Мудрого зобов'язався
сплатити за отриманий товар у розмірі
11000 грн.

Стягнути з Національного юридичного
університету імені Ярослава Мудрого на
користь ОСОБА_3 1/3 частку суми коштів,
які згідно рахунку НОМЕР_2 від 12.04.2013р.
Національний юридичний університет
імені Ярослава Мудрого зобов'язався
сплатити за отриманий товар у розмірі
11000 грн.

Стягнути з Національного юридичного
університету імені Ярослава Мудрого на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сплачений
судовий збір у розмірі 330 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ