Справа № 585/2962/14-ц
Номер провадження 2/585/961/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

Головуючої - судді
Очиргораєвої О.М.,

при секретарі:
Рибіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення 15 401 грн. 16
коп., що складає нестачу
товарно-матеріальних цінностей, -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
стягнення суми нестачі
товарно-матеріальних цінностей в
розмірі 15401 грн. 16 коп. Свої вимоги
мотивувала тим, що вона орендує частину
приміщення в магазині АДРЕСА_1. В
магазин відповідно до трудових
договорів від 3 грудня 2013 року
продавцем була прийнята ОСОБА_2, а від 17
грудня 2013 року - ОСОБА_3 17 грудня 2013 року
між позивачем та відповідачами був
укладений договір про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність. 26 березня 2014 року
була проведена інвентаризація товарів,
матеріалів, тари та грошових коштів, за
результатами якої була встановлена
нестача товарно-матеріальних
цінностей на суму 24403 грн. 68 коп. Частина
нестачі, а саме, 9002 грн. 52 коп.
відповідачами повернута, а суму
нестачі 15401 грн. 16 коп. не повернули.
Тому позивач звернулася до суду з
вказаним позовом і прохала стягнути з
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частинах
нестачу в сумі 15401 грн. 16 коп. та суму
судового збору 243 грн. 60 коп.

Позивач ФОП ОСОБА_1 в судовому
засідання вимоги позову підтримала,
посилаючись на обставини, викладені в
ньому та на результати інвентаризації.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов
не визнали, давши аналогічні між собою
пояснення про те, що дійсно після
проведеної 26 березня 2014 року
інвентаризації була виявлена нестача
товару на суму 24403 грн. 68 коп. Частину
суми - 9002 грн. 52 коп. вони вже повернути
роботодавцю. Це були кошти за товар,
який вони давали в борг людям і брали
самі. А нестача в розмірі 15401 грн. 16 коп.,
яку позивачка просить з них стягнути в
рівних долях, виникла не з їх вини. 03
грудня 2013 року був зроблений
інвентаризаційний опис, згідно з яким
нею і ОСОБА_3 прийнято товару на суму
50905 грн. 67 коп. В кінці січня 2014 року була
проведена друга інвентаризація, в
результаті якої виявилася нестача на
суму 1800 грн., які стягувалися з
зарплати. В лютому 2014 року була
проведена ще одна ревізія і нестача
виявлена на суму 7433 грн. 44 коп. Звідки ця
нестача взялась відповідачі не знають.
ФОП ОСОБА_1 не надала достатньо доказів
того, що вказані в позові матеріальні
збитки сталися з вини продавців
магазину, оскільки до складу, де
зберігався товар, мали доступ і
вантажники, і позивачка та її чоловік,
який працює в магазині охоронцем. Склад
замикався на замок, а в позивачки та її
чоловіка є копія ключа до магазину.
Тобто, вони мали повний доступ до
приміщення, де здійснювалася торгівля.
А вони, відповідачі, не могли без відома
охоронця зайти до магазину і винести
товар. Тому, посилаючись на викладене,
відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вважають
позовні вимоги не обґрунтованими і
просять в їх задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
відповідно до вимог ст. ст. 130, 134, 135-2, 136
КЗпП України.

Матеріалами справи встановлено,
що згідно з трудовими договорами між
працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю № 548 від
03.12.2013 року та № 562 від 17.12.2013 року ОСОБА_2
і ОСОБА_3 були прийняті ФОП ОСОБА_1 на
роботу продавцями в продуктовий
магазин (а.с. 98, 99).

Відповідно до п. 8 Типового
договору про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність від
17.12.2013 року працівник ОСОБА_2 і ОСОБА_3
зобов'язувалися, зокрема, дбайливо
ставитися до цінностей і вживати
заходів до запобігання шкоди; в
установленому порядку вести облік,
складати і своєчасно подавати звіти
про рух та залишки цінностей; своєчасно
інформувати власника про всі
обставини, які загрожують зберіганню
цінностей (а.с. 100, 101).

З інвентаризаційного опису
товару і тари по магазину АДРЕСА_1
станом на 03.12.2013 року, що передається
під матеріальну відповідальність
продавцям ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вбачається,
що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було передано товару
на суму 50905 грн. 67 коп. (а.с. 101-113).

До проведення інвентаризації
26.03.2014 року в магазині АДРЕСА_1 були
проведені вже дві інвентаризації, за
результатами яких також були виявлені
нестачі в розмірі 1800 грн. та 7433 грн. 44
коп., хоча походження цих нестач не було
з'ясовано, але і не оспорено, що в
судовому засіданні підтвердили
відповідачі і позивачка.

За розпорядженням № 3 ФОП ОСОБА_1
від 26.03.2014 року (а.с. 136) була проведена
інвентаризація цінностей і
розрахунків та складено
інвентаризаційний опис, згідно з яким
станом на 26.03.2014 року в магазині
фактично товару було на суму 54910 грн. 57
коп. Опис підписаний обома продавцями
магазину ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1
(а.с. 137-148).

Але, як свідчить товарно-грошовий звіт,
який складений ОСОБА_2, станом на 26.03.2014
року в магазині налічувалося товару на
суму 79314 грн. 25 коп. (а.с. 114).

Тобто, при інвентаризації виявлено
розбіжність фактичної наявності
товару з даними бухгалтерського обліку
(нестача) на суму 24403 грн. 68 коп., що
підтверджується і аудиторським звітом
від 24 вересня 2014 року(а.с. 89-91).
Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рахунок
погашення недастачі сплатили в касу
магазину грошові кошти в сумі 9002 грн. 52
коп. Станом на 23.09.2014 року загальна сума
боргу по виявленій недостачі становить
15401 грн. 16 коп.

Згідно з вимогами ч. 1, 2, 3 ст. 130 КЗпП
України, працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством. За наявності
зазначених підстав і умов матеріальна
відповідальність може бути покладена
незалежно від притягнення працівника
до дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП
України, відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли: між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 1351 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

В силу ч. 1 ст. 135-2 КЗпП України, при
спільному виконанні працівниками
окремих видів робіт, зв'язаних із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей, коли неможливо
розмежувати матеріальну
відповідальність кожного працівника і
укласти з ним договір про повну
матеріальну відповідальність, може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.

Згідно з п.п. 12, 13 і 14 Типового
договору про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність від
17.12.2013 року (а.с. 101), який підписано як
позивачем, так і відповідачами -
підставами для притягнення членів
колективу (бригади) до матеріальної
відповідальності є матеріальна шкода,
заподіяна розкраданням, нестачею,
умисним знищенням або зіпсуванням
матеріальних цінностей, а також їх
знищенням або зіпсування через
недбалість, що підтверджується
інвентаризаційними документами.

Притягнення колективу (бригади)
до матеріальної відповідальності
проводиться власником після ретельної
перевірки причин утворення шкоди, з
урахуванням письмових пояснень,
поданих членами колективу (бригади), а у
разі необхідності, також висновків
спеціалістів.

Члени колективу (бригади)
звільняються від відшкодування шкоди:
якщо буде встановлено, що шкода
заподіяна не з їх вини; якщо будуть
встановлені конкретні винуватці
заподіяної шкоди серед членів його
колективу (бригади).

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ні під час
підписання інвентаризаційного опису,
ні після цього не заявляли про помилки
чи свою незгоду з результатами
інвентаризації.

З пояснень відповідачів відомо, що вони
працювали згідно графіка почергово
через день, інших працівників в
приміщені магазину не було.

Відповідно до приписів ст. 60 ч. 1
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу

Таким чином, в судовому
засіданні повністю доведена завдана
позивачу відповідачами шкода в розмірі
15401 грн. 16 коп., тому суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів з
приводу незабезпечення ФОП ОСОБА_1
необхідних умов для належного
зберігання майна не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи,
оскільки, як пояснили самі відповідачі
в судовому засіданні, товар зберігався
в коморі магазину, яка ззовні
закривалася на крючок. Доступ до комори
мали лише продавці, сторонніх осіб там
не було. Могли заходити вантажники,
коли заносили товар, але в їх
присутності. Відповідачка ОСОБА_3 під
час дачі пояснень зауважила, що
випадків пропаж зі складу не було. А
також в магазині працював охоронець,
без відома якого, як зазначали
відповідачі в своїх письмових
запереченнях (а.с. 83), неможливо було
зайти до магазину і щось звідти
винести. Окрім цього, як передбачено з
п. 8 в) Типового договору про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність від 17.12.2013 року, ні
ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не зверталися до
роботодавця про існування будь-яких
обставин, які загрожували б зберіганню
товарно-матеріальних цінностей.

Посилаючись на викладене, в
процесі розгляду справи відповідачами
не було надано доказів того, що
виявлена в магазині нестача сталася не
з їх вини. Тому, враховуючи викладене,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими і таким, що підлягають
задоволенню.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК
України необхідно стягнути з
відповідачів в рівних долях на користь
позивача понесені ним судові витрати -
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., по
181 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ч. 1-3 ст. 130, ч. 1 ст. 134, 135-2 КЗпП
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення 15 401 грн.
16 коп., що складає нестачу
товарно-матеріальних цінностей -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відшкодування
нестачі товарно-матеріальних
цінностей в розмірі 7700 (сім тисяч
сімсот) грн. 58 коп. та відшкодування
судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відшкодування
нестачі товарно-матеріальних
цінностей в розмірі 7700 (сім тисяч
сімсот) грн. 58 коп. та відшкодування
судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення судового
рішення - протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ
О. М. Очиргораєва