Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Бондаренко О.
В. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3, про стягнення
грошової суми -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 14.08.2014 року мотивуючи тим, що
між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3
05.12.2012 року було укладено договір
позики на суму 4000 доларів США зі
строком повернення до 15.12.2012 року. 02.04.2013
року відповідач уклав з ОСОБА_3 ще один
договір позики на суму 55000 грн. По
жодному з договорів позики відповідач
своїх обов'язків не виконав. На
підтвердження укладених договорів
позики та отримання коштів відповідач
склав відповідні розписки. 14.06.2013 року
між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
відповідності до ст.ст. 512,514,516 ЦК
України був укладений договір
відступлення вимоги, згідно якого
право вимоги повернення коштів за
договорами позики перейшло до нього.
Відповідач був повідомлений про зміну
кредитора та отримав пропозицію
виконати умови договорів позики та
повернути кошти, однак ОСОБА_2 кошти не
повернув, уникає зустрічей, не
відповідає на телефонні дзвінки та не
виявляє наміру повертати кошти.
Позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь грошові кошти в сумі 4000
доларів США за договором позики від
05.12.2012 року, 55000 гривень за договором
позики від 02.04.2013 року та відповідно до
ст. 625 ЦПК України 3% річних від
простроченої суми боргу 3765,69 грн. та
судові витрати по справі в розмірі 1057,77
грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, причини неявки суд не
повідомив.

Представник позивача за довіреністю у
справі ОСОБА_4 в судовому засіданні
обставини викладені в позові
підтримав, уточнив розмір позовних
вимог та просив стягнути з відповідач
на користь позивача грошові кошти в
сумі 4000 доларів США за договором позики
від 05.12.2012 року, 55000 гривень за договором
позики від 02.04.2013 року та відповідно до
ст. 625 ЦПК України 3% річних від
простроченої суми 4000 доларів США в
розмірі 3544,86 грн. за період з 15.12.2012 року
по 17.11.2014 року за 23 місяці, 3% річних від
простроченої суми боргу 55000 гривень за
період з 14.08.2014 року по 17.11.2014 року в
розмірі 412,50 грн. та судові витрати по
справі в розмірі 1057,77 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, причини неявки суд не
повідомив.

Представник відповідача за договором
адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов визнав в частині укладення
договорів позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
від 05.12.2012 року на суму 4000 доларів США зі
строком повернення до 15.12.2012 року, від
02.04.2013 року на суму 55000 грн. та отримання
відповідачем зазначених коштів; в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 3% річних позов не
визнав, надав до суду письмові
заперечення проти позову.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, причини неявки суд не
повідомив.

Суд, заслухавши осіб, які приймають
участь у справі, дослідивши матеріали
справи встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного
судочинства є диспозитивність, який
полягає у тому, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

05.12.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір позики на суму 4000
доларів США зі строком повернення до
15.12.2012 року та 02.04.2013 року договір позики
на суму 55000 грн. без зазначення строку
повернення, що підтверджено розписками
та не заперечується відповідачем.

Отже наявні в матеріалах справи копія
розписки від 05.12.2012 року та розписка
від 02.04.2013 року на підтвердження
укладеного договору позики містять
зобов'язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3
визначену суму грошей, що становить
основний зміст та істотні обставини
позичкового зобов'язання,
передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України і є
належним доказом укладення між
сторонами позики вказаної грошової
суми.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк ( термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь - який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_3 кошти за
договором позики від 05.12.2012 року в
розмірі 4000 доларів США 15.12.2012 року та
за договором позики від 02.04.2013 року в
розмірі 55000 грн.

Позивачем не надано до суду будь - яких
доказів щодо пред'явлення вимог ОСОБА_3
до відповідача щодо повернення суми
коштів в розмірі 55000 грн.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
змінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином ( відступлення права
вимоги).

Згідно ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України,
первісний кредитор у зобов'язані
повинен передати новому кредитору
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

14.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
відповідності до ст.ст. 512,514,516 ЦК
України був укладений договір
відступлення вимоги, згідно якого
право вимоги повернення коштів за
договорами позики від 05.12.2012 року в
розмірі 4000 доларів США та договором
позики від 02.04.2013 року в розмірі 55000 грн.
перейшло до ОСОБА_1. ( а.с. 4-6).

Однак, позивачем до суду не надано
належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_2 був письмово повідомлений про
заміну кредитора у зобов'язанні та йому
було пред'явлено вимогу новим
кредитором про виконання обов'язку
щодо повернення коштів, про що також
зазначив в судовому засіданні
представник відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідач дізнався про заміну
кредитора отримавши дану позовну заяву
і протягом розгляду справи не виконав
обов'язку щодо повернення коштів.

За ст. 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

П.14 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», роз'яснено, що у разі
пред'явлення позову про стягнення
грошової суми в іноземній валюті суду
слід у мотивувальній частині рішення
навести розрахунки з переведенням
іноземної валюти в українську за
курсом, встановленим Національним
банком України на день ухвалення
рішення.

Враховуючи зазначені вище обставини та
визнання відповідачем позову, в
інтересах якого діє представник, в
частині повернення суми за договорами
позики позивачу, суд приходить до
висновку, про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 суми коштів за
договором в розмірі 116649,67 грн., з яких:
за договором позики від 05.12.2012 року -
61649,67 грн., що еквівалентно 4000 доларам
США за курсом НБУ станом на 14.11.2014 року (
1 долар - 15,412417 грн.) та 55000 грн. за
договором позики від 02.04.2013 року.

Відповідно ст.625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Так, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Тому, суд вважає можливим стягнути з
відповідача на користь позивача 3 %
річних за прострочення виконання
зобов'язання за договорами позики в
розмірі 910,83 грн. за період з 14.08.2014 року
по 17.11.2014 року ( 95 днів) з розрахунку:
61649,67+55000=116649,67 ( сума боргу), 3499,49( 3% від
суми боргу ) * 95/365 ).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
компенсуються судові витрати по справі
пропорційно до задоволених вимог в
розмірі 708,13 грн. (116649,67 грн. + 910,83 грн. =
117560,50 *1057,77 грн./175607,03).

Керуючись ст.ст. 11, 509, 512-517, 526,530,533,1046,1047
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212 - 215, 296
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму коштів за договором в розмірі
116649,67 грн., 3/% річних в розмірі 910,83 грн.
та судові витрати по справі у розмірі
708,13 грн., всього118268,63 грн. ( сто
вісімнадцять двісті шістдесят вісім
гривень шістдесят три копійки).

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко