Справа № 450/1511/13
Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/6552/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Бадівської О.О.

з участю:
представника ПАТ «Креді Агріколь Банк»
- Сав’як І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 08 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: реєстраційна служба
Пустомитівського району Львівської
області, Щирецька селищна рада
Пустомитівського району Львівської
області, Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк», про
визнання права власності та
встановлення безоплатного земельного
сервітуту на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом, уточненим у травні 2014
року, до ОСОБА_5, треті особи:
реєстраційна служба Пустомитівського
району Львівської області, Щирецька
селищна рада Пустомитівського району
Львівської області, Публічне
акціонерне товариство «Креді Агріколь
Банк», в якому просив:

- скасувати право власності ОСОБА_5 на
незавершене будівництво, яке
розташоване на земельній ділянці, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним Витяг з реєстру
прав власності на нерухоме майно від
15.05.2007р. на незавершене будівництво, яке
розташоване на земельній ділянці, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на
незавершене будівництво готовністю 56,42
%, яке розташоване на земельній ділянці,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- встановити ОСОБА_4 постійний
безоплатний сервітут на земельну
ділянку загальною площею 0,1500 га., що
належить ОСОБА_5 на підставі акта про
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 449217 від 08.05.2007р. та
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що йому на підставі договору дарування
від 16 вересня 1997 року належить на праві
власності будинок з приналежними до
нього будівлями та спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Також
позивач з 2001 року є власником земельної
ділянки площею 0,5578 га, призначеної для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і ведення
особистого підсобного господарства,
яка знаходиться за цією ж адресою.
Вказує, що з метою поліпшення житлових
умов ним було розпочато будівництво
житлового будинку на місці старого
шляхом реконструкції такого.
Будівництво проводилось за кошти
позивача та за підсобною допомогою
відповідача ОСОБА_7, який є пасинком
позивача. 12 вересня 2003 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5 було укладено договір
дарування ? частини вищевказаної
земельної ділянки, на якій проводилось
будівництво. Позивач зазначає, що
вказаний договір дарування був
укладений сторонами для забезпечення
закінчення будівництва, так як сам
позивач за станом здоров'я був не в
змозі здійснювати будівництво. Згодом
позивачу стало відомо, що ОСОБА_5
виготовив усю проектну документацію на
новозбудований житловий будинок та
15.05.2007р. отримав витяг з реєстру права
власності на нерухоме майно за
реєстраційним номером 18855419 про
реєстрацію за ним об'єкта
незавершеного будівництва, готовністю
91 %, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що будівництво будинку
проводилось на належній йому земельній
ділянці, цільове призначення якої не
суперечить цій меті, за його власні
кошти, шляхом реконструкції старого
житлового будинку, а тому те, що ОСОБА_5
набув право власності на земельну
ділянку не дає підстав для визнання за
ним права власності на об'єкт
незавершеного будівництва, що
розташований на цій земельній ділянці.
На підставі наведеного просив
задовольнити його позов.

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 08 липня 2014
року позов задоволено частково:

- визнано недійсним Витяг з реєстру
прав власності на нерухоме майно №
14554519 від 15.05.2007р. на незавершене
будівництво, яке розташоване на
земельній ділянці, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1;

- визнано за ОСОБА_4 право власності на
незавершене будівництво готовністю 56,42
%, яке розташоване на земельній ділянці,
, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- встановлено ОСОБА_4 постійний
безоплатний сервітут на земельну
ділянку загальною площею 0,1500 га., що
належить ОСОБА_5 на підставі акта про
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 449217 від 08.05.2007р. та
розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
сплачений судовий збір у розмірі 3441,00
грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржила третя особа
Публічне акціонерне товариство «Креді
Агріколь Банк».

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що 21 травня 2007 року
між Ат «Індустріально-експортний банк»
(правонаступником якого є ПАТ «Креді
Агріколь Банк») та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № 97/07-ф, згідно якого
банк надав відповідачу кредит у сумі 100
000 дол. США терміном користування з
21.05.2007р. до 20.05.2017р. Кредит наданий для
завершення ремонтних робіт. Виконання
кредитного договору було забезпечено
іпотекою, предметом якої є
незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1, готовність якого
становила 91 %, земельна ділянка площею
0,15 га, яка передана для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
земельна ділянка площею 0,1054 га, яка
передана для ведення особистого
селянського господарства та
розташована в АДРЕСА_1

Вказують, що земельна ділянка та
незавершене будівництво набуті
відповідачем на законних підставах,
суд не взяв до увагу наявності договору
іпотеки, відсутність доказів участі у
будівництві позивача та правових
підстав переходу до нього права
власності.

Просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились у
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає скасуванню
на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову, виходячи з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що після дарування позивачем
відповідачу у 2003 році ? частини
земельної ділянки на місці старого
будинку 1954-58р. забудови почалось
будівництво нового будинку шляхом
реконструкції старого, який не був
знесений попереднім власником ОСОБА_8
та входив у склад майна подарованого
позивачу ОСОБА_4 за договором дарування
від 16.09.1997р., тому до нього перейшло
право власності на новий
реконструйований будинок відповідно
до положень ст. 1218, 1268 ЦК України шляхом
вступу в управління та володіння таким
майном і не виникло право власності на
реконструйований будинок у
відповідача ОСОБА_5

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки він не
відповідає фактичним обставинам
справи та суд дійшов його з порушенням
норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору у даній справі є
незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1 що знаходиться на
приватній земельній ділянці ОСОБА_5
площею 1500 кв.м., який позивач вважає
своєю власністю з підстав понесення
матеріальних витрат на придбання
будівельних матеріалів та будівництво
будинку, яким він користувався, і
відповідно має право на встановлення
земельного сервітуту на усю земельну
ділянку біля цього будинку. Позовні
вимоги просив задовольнити на підставі
ст.ст. 316, 317, 328, 331, 377, 391, 401, 404 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що правові
підстави для задоволення позову
відсутні.

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та статті 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Позивачем не надано і колегією суддів
не встановлено жодних документальних
доказів того, що він є власником
незавершеного будівництва за адресою:
АДРЕСА_1, яке розташоване на належній
відповідачу ОСОБА_5 земельній ділянці,
площею 0, 15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, або
має майнові права на цей будинок, які
підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_5 є власником
земельної ділянки площею 1500,0 кв.м. для
будівництва та обслуговування житла,
та земельної ділянки площею 0,1054 га для
ведення особистого селянського
господарства на підставі державного
акта про право власності на земельну
ділянку серія ЯД № 449217 від 08.05.2007р.,
виданого Щирецькою селищною радою на
підставі договору дарування земельної
ділянки від 12 вересня 2003р., укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також власником
об'єкта незавершеного будівництва,
готовністю 91 % на земельній ділянці
площею 1500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 що
підтверджується даними реєстру прав
власності на нерухоме майно (а.с. 10 т.1,
витяг № 14554519 від 15.05.2007р.).

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону № 1952-IV «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно», який передбачає
державну реєстрацію об'єкта
незавершеного будівництва, права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Реєстрація права власності на об'єкт
незавершеного будівництва за ОСОБА_5
була проведена з дотриманням положень
вказаного закону на підставі
документів, що підтверджують його
право власності на земельну ділянку
для створення об'єкта нерухомого майна,
проектно-кошторисної документації на
його ім'я, документів, що давали право
на виконання будівельних робіт, тощо.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_4
вбачається, що він визнає факт видачі
всіх необхідних документів для
проведення будівництва будинку та
проектної документації саме на ім'я
ОСОБА_5

Жодних належних документів про те, що
на час укладення договору дарування
ОСОБА_6 у 2003 році ? ч. земельної ділянки
ОСОБА_5 на подарованій частині
земельної ділянки знаходився об'єкт
незавершеного будівництва житлового
будинку, будівництво якого було
розпочато ОСОБА_4 на підставі усіх
необхідних дозволів, суду не надано.

У пункті 4 договору дарування земельної
ділянки від 12 вересня 2003р. зазначено, що
ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 ? частину
земельної ділянки вільну від будь-яких
майнових прав та претензій третіх осіб,
про які у момент складання даного
договору вони не могли не знати (а.с. 8 т.
1). У вказаному договорі не зазначено, що
на подарованій частині ділянки
знаходиться об'єкт незавершеного
будівництва, або старий житловий
будинок, майнові права на який має
ОСОБА_4

Цивільний кодекс України не містить
таких підстав для набуття права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва як участь у придбанні
будівельних матеріалів. У такому
випадку позивач може ставити питання
перед власником про компенсацію
понесених ним матеріальних витрат.

Визнання права власності на об'єкт
незавершеного будівництва (на
недобудоване нерухоме майно) в
судовому порядку Цивільним кодексом
України не передбачено.

Такий висновок міститься у постанові
Верховного суду України від 19 вересня
2011р. (справа № 3-82гс11/32/14), який
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для всіх судів
України.

Колегія суддів вважає, що не знайшли
підтвердження уточнені позовні вимоги
про те, що на належній відповідачу
земельній ділянці площею 1500,0 кв.м,
кадастровий номер :01:001:0036,
знаходиться старий житловий будинок
позивача ОСОБА_4, щодо якого
відповідачем проводилась
реконструкція, а не здійснення нового
будівництва, що спірне майно є
реконструйоване згідно рішення
виконавчого комітету селищної ради №
209 від 26.01.2007р.

Між тим вказане рішення стосується
надання дозволу ОСОБА_9 на
реконструкцію ? частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 74). На
ім'я ОСОБА_4 рішення виконкому про
реконструкцію належного йому будинку
не приймалось.

Позивачем не надано доказу реєстрації
за ним права власності на старий
будинок, що нібито був розташований на
земельній ділянці відповідача.

З оглянутої судом інвентарної справи
(копія матеріалів якої знаходиться у
цивільній справі (а.с. 16-76) встановлено,
що на підставі рішення Щирецької
селищної ради № 3 від 13.02.1958р. та
свідоцтва про право власності,
виданому 18.02.1958р. за ОСОБА_10 було
зареєстровано будинковолодіння за
адресою: АДРЕСА_1.

На арк.. 11 інвентарної справи міститься
рішення виконкому Щирецької селищної
ради депутатів № 5 від 11.04.1959р., яким
вирішено дозволити ОСОБА_8 побудувати
новий житловий будинок на місці
старого на його присадибній ділянці по
АДРЕСА_2. Після закінчення будівництва
нового будинку старий будинок знести.
Подальші документи інвентаризаційної
справи містять дані про будівництво
нового будинку, який 06.04.1988р.
зареєстрований на праві власності за
ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право
особистої власності на житловий
будинок. Свідоцтво видано на підставі
рішення виконкому Щирецької селищної
ради народних депутатів № 184 від
10.12.1987р. право власності занесено в
реєстрову книгу під № 285. в подальшому
саме цей житловий будинок подаровано
ОСОБА_8: ? частина житлового будинку
ОСОБА_9 (договір дарування від 09.06.1997р.)
та ? частина житлового будинку позивачу
ОСОБА_4 (договір дарування від 17.09.1997р.).

Таким чином, за адресою: АДРЕСА_1,
знаходиться житловий будинок, який
належить на праві власності ОСОБА_9 та
ОСОБА_4, будинок поділено на дві
квартири, про що свідчить експлікація
житлової будівлі (арк. 45
інвентаризаційної справи).

Будь-яких належних доказів (витяг з
реєстру прав власності на іншу житлову
нерухомість за вказаною адресою) у
позивача, немає. З вищенаведеного
вбачається, що реконструкції
будинковолодіння 1958р. в незавершене
будівництво, що зареєстроване за
відповідачем, не могло відбутись.

Таким чином колегією суддів
встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що житловий
будинок, який належить на праві
власності ОСОБА_4 і ОСОБА_9 та
незавершене будівництво ОСОБА_5 (спірне
майно) це різні житлові об'єкти за
однією адресою: АДРЕСА_1. Про це
свідчать різні реєстраційні номери
об'єктів нерухомості, що вказані в
інвентарній справі ЛОДКБТІ (щодо майна
ОСОБА_4 і ОСОБА_9.) та Інформаційній
довідці з реєстру прав власності на
нерухоме майно (щодо спірного майна).
Розташовані ці об'єкти нерухомості на
різних земельних ділянках, що виділені
в натурі і мають власні кадастрові
номери. Реєстрація різних об'єктів
житлової нерухомості за однією адресою
стала можливим внаслідок договору
дарування між позивачем та
відповідачем ? частини земельної
ділянки за цією адресою, а в подальшому,
на підставі договору дарування,
оформлення державних актів на право
власності на земельну ділянку за цією
адресою за відповідачем.

У позовній заяві (а.с.1-7 т.1) позивач
визнав, що ці вказані будинки,
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 - це
різні об'єкти нерухомості.

21.05.2007р. між АТ
«Індустріально-експортний банк»
(правонаступником якого є ПАТ «Креді
Агріколь банк») та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № 97/07-ф, згідно якого
банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 100 000
дол. США терміном користування з
21.05.2007р. до 20.05.2017р. Виконання кредитного
договору № 97/07-ф від 21.05.2007р.
забезпечене іпотекою, так як 22.05.2007р.
було укладено договір іпотеки між АТ
«Індустріально-експортний банк»
(іпотекодержатель) та ОСОБА_5
(іпотекодавцем). згідно п.1.1. договору
іпотеки предметом іпотеки є
незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1, готовність якого
становить 91 %, земельна ділянка площею
0,15 га, яка передана для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
земельна ділянка площею 0,1054 га., яка
передана для ведення особистого
селянського господарства та
розташована в АДРЕСА_1. Договір іпотеки
забезпечує вимоги повернення банку
кредитних коштів за кредитним
договором № 97/07-ф від 21.055.2007р., а також
сплату відсотків, а також можливу
неустойку. У зв'язку з посвідченням
договору іпотеки в нотаріальному
порядку в порядку Закону України «Про
нотаріат» накладено заборону на
відчуження майна зазначеного у
договорі іпотеки. Обтяження
зареєстроване в реєстрі за № 389, 390, 391.

Станом на день розгляду справи
кредитний договір є діючий, кредит
банку не повернутий. Рішення суду про
стягнення коштів з відповідача
перебуває в органі ДВС на примусовому
виконанні. Вказаний позов є спробою
відповідача уникнути реалізації
предмета іпотеки для задоволення вимог
банку шляхом визнання права власності
на предмет іпотеки за позивачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що правові підстави для
задоволення позову ОСОБА_4 відсутні.

Оскільки допущене судом першої
інстанції порушення норм
процесуального і матеріального права
призвело до ухвалення незаконного
рішення, таке підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 08 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: реєстраційна служба
Пустомитівського району Львівської
області, Щирецька селищна рада
Пустомитівського району Львівської
області, Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк», про
визнання права власності та
встановлення безоплатного земельного
сервітуту на земельну ділянку -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк