Справа № 750/8847/14
Провадження № 2/750/2737/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі : головуючого судді - Логвіної
Т.В.,

при секретарі - Корж Ю.В.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
на його користь 488 грн. 58 коп. процентів
за користування коштами згідно
розписки від 05.04.2014 року відповідно
статті 1048 ЦК України, 147 грн. 66 коп. три
проценти річних від простроченої суми
згідно розписки від 05.04.2014 року
відповідно статті 625 ЦК України, 2430 грн.
00 коп. курсову різницю згідно розписки
від 05.04.2014 року, 75 грн. 53 коп. три
проценти річних від простроченої суми
згідно договору від 23.03.2014 року
відповідно статті 625 ЦК України, 2090 грн.
00 коп. курсову різницю згідно договору
від 23.03.2014 року, 3000 грн. 00 коп. у
відшкодування моральної шкоди та
судові витрати: 1200 грн. 00 коп. витрат на
правову допомогу та 243 грн. 60 коп. у
відшкодування сплаченого судового
збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідно до розписки від 05.04.2014 року
ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у борг гроші в
розмірі 16800,00 грн., що станом на
укладення розписки є еквівалентом 1500
доларів США. Неналежне виконання
відповідачем зобов'язання щодо
повернення позики за розпискою від
05.04.2014 р. встановлено рішенням
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 20.06.2014 року, виконання
такого рішення та повернення позики
відповідачем не надано, у зв'язку з чим
позивач просить стягнути з відповідача
проценти за користування чужими
грошовими коштами у розмірі на рівні
облікової ставки НБУ щомісячно за
період з 01 травня 2014р. по 15 серпня 2014р. в
сумі 488,58 грн. Також позивач просить
стягнути з відповідача на його користь
три проценти річних від простроченої
суми відповідно до ст. 625 ЦК України за
вищезазначений період. Крім того,
позивач ставить вимогу щодо стягнення
з відповідача суми курсової різниці,
яка по своєї правової природі є
збитками у розуміння ст. 22 ЦК України,
оскільки пов'язане зі здороженням
валюти США, в якій була надана позика
згідно розписки від 05.04.2014 р. в сумі 2430
грн. 00 коп. 23.03.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підписали договір про передачу та
отримання завдатку з метою укладення
договору купівлі - продажу нерухомого
майна. Відповідно до п. 1.1 договору
ОСОБА_2 зобов'язався продати, а ОСОБА_1
купити та оформити договір купівлі -
продажу нерухомого майна, а саме
однокімнатної квартири. Сторони
домовилися укласти договір купівлі -
продажу нерухомого майна до 30.04.2014 року.
На виконання п.5.1 договору ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_1 в рахунок належних
за основним договором платежів
завдаток в сумі 10 000 грн., як еквівалент
1000 доларів США за курсом, зазначеним в
п. 2.1 договору. У визначений строк
договір купівлі - продажу квартири між
сторонами укладено не було та авансу
позивачу не повернуто. Наявність
основного зобов'язання щодо повернення
авансу за договором про передачу та
отримання завдатку від 23.03.2014 р. та
невиконання цього зобов'язання
встановлено рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 04.06.2014
року. Оскільки відповідач своєчасно не
виконав своє грошове зобов'язання, не
повернувши суми авансу, то до нього
застосовується норма ст.625 ЦК України.
Таким чином, за період з 01 травня 2014 р.
по 31 липня 2014 р. позивач просить
стягнути з відповідача за договором
про передачу та отримання завдатку від
23.03.2014 р. три проценти річних від
простроченої суми в розмірі 75 грн. 53
коп. Крім того, позивач заявляє вимогу
щодо стягнення з відповідача суми
курсової різниці, яка по своєї правової
природі є збитками у розуміння ст. 22 ЦК
України, оскільки пов'язане із
здороженням валюти США, в якій був
наданий аванс згідно з договором про
передачу та отримання завдатку від
23.03.2014 р. в розмірі 2090 грн. 00 коп.
Неправомірними діями відповідача
позивачу було спричинено моральну
шкоду, яку позивач оцінює в 3 000 грн. та
просить стягнути з відповідача на його
користь.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що не виконав
своєчасно свої грошові зобов'язання
перед позивачем, оскільки той до нього
не звертався та на даний час рішення
судів ним виконані у примусовому
порядку.

Заслухавши пояснення та дослідивши
матеріали справи, суд доходить
висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні, відповідно до рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 20.06.2014 року ОСОБА_1 надав
ОСОБА_2 05.04.2014 року у борг гроші в
розмірі 16800,00 грн., що станом на
укладення відповідної розписки є
еквівалентом 1500 доларів США. Зазначене
рішення виконане у примусовому
порядку, що підтверджується
відповідною квитанцією (а.с. 49).

Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом та
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом, а згідно статті 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтями 610 та 612 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача, який прострочив виконання
грошового зобов'язання за розпискою
від 05.04.2014 р. на користь позивача
підлягають стягненню проценти за
користування чужими грошовими коштами
у розмірі на рівні облікової ставки НБУ
щомісячно за період з 01 травня 2014р. по 15
серпня 2014р. в сумі 488,58 грн. та три
проценти річних від простроченої суми
відповідно до ст. ст. 625, 1050 ЦК України в
розмірі 147 грн. 66 коп.

Враховуючи те, що грошове зобов'язання
виражене у іноземній валюті, положення
ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення до даних правовідносин не
застосовується, а також беручи до
уваги, що стягнення суми курсової
різниці, про яку просить позивач,
чинним законодавством не передбачене
та не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК
України, позов в частині стягнення 2430
грн. 00 коп. необґрунтований та
задоволенню не підлягає.

23.03.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписали
договір про передачу та отримання
завдатку з метою укладення договору
купівлі - продажу нерухомого майна.
Відповідно до п. 1.1 договору ОСОБА_2
зобов'язався продати, а ОСОБА_1 купити
та оформити договір купівлі - продажу
нерухомого майна, а саме однокімнатної
квартири. Сторони домовилися укласти
договір купівлі - продажу нерухомого
майна до 30.04.2014 року. На виконання п.5.1
договору ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в
рахунок належних за основним договором
платежів завдаток в сумі 10 000 грн., як
еквівалент 1000 доларів США за курсом,
зазначеним в п. 2.1 договору. У
визначений строк договір купівлі -
продажу квартири між сторонами
укладено не було та авансу позивачу не
повернуто. Наявність основного
зобов'язання щодо повернення авансу за
договором про передачу та отримання
завдатку від 23.03.2014 р. та невиконання
цього зобов'язання встановлено
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 04.06.2014 року.

Оскільки відповідач своєчасно не
виконав своє грошове зобов'язання, не
повернувши суми авансу, то до нього
застосовується норма ст.625 ЦК України
та з відповідача на користь позивача за
період з 01 травня 2014 р. по 31 липня 2014 р.
підлягають стягненню за договором про
передачу та отримання завдатку від
23.03.2014 р. три проценти річних від
простроченої суми в розмірі 75 грн. 53
коп.

Враховуючи те, що грошове зобов'язання
виражене у іноземній валюті, положення
ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення до даних правовідносин не
застосовується, а також беручи до
уваги, що стягнення суми курсової
різниці, про яку просить позивач,
чинним законодавством не передбачене
та не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК
України, позов в частині стягнення 2090
грн. 00 коп. необґрунтований та
задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню
вимога позивача про стягнення з
відповідача 3 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, оскільки такі правові
наслідки не обумовлені укладеними між
сторонами договорами та не передбачені
законом.

Враховуючи категорію складності
справи, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати на правову допомогу,
надану представником при підготовці
позовної заяви та участі у судовому
засіданні у розмірі 487 грн. 20 коп., з
розрахунку 40 % розміру мінімальної
заробітної плати за годину роботи, як
це передбачено Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212,
213, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 711
грн. 77 коп. боргу, 487 грн. 20 коп. у
відшкодування сплачених витрат на
правову допомогу та 243 грн. 60 коп. у
відшкодування сплаченого судового
збору, а всього 1 442 грн. 57 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя: