Справа№2/756/621/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Шумейко О.І.,

при
секретарях - Острянко В.В.,
Мишковець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування», ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду в порядку цивільного судочинства
з позовом до АТ СК АХА Україна, ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
листопаді 2010 року сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджений автомобіль
“Mazda”, д.н.з. НОМЕР_1, який на праві
власності належить позивачу. Позивач
вказує, що особою, винною у вчиненні
ДТП, є відповідач ОСОБА_2, що
підтверджується постановою
Апеляційного суду міста Києва.

Під час розгляду справи до участі у
справі залучено ОСОБА_3 в якості
третьої особи, оскільки він керував
автомобілем “Mazda”, д.н.з. НОМЕР_1, під
час скоєння ДТП, та замінено
відповідача АТ СК АХА Україна на
належного ПАТ «Просто-Страхування».

Позивач неодноразово в порядку,
передбаченому ст. 31 ЦПК України,
змінював розмір позовних вимог.

Відповідно до заяви від 09 жовтня 2014
року позивач просить стягнути на свою
користь з відповідача ПАТ
«Просто-Страхування» матеріальну
шкоду, пов'язану з відновленням
автомобіля, у сумі 25000 гривень, та 2500
грн. на відновлення моральної шкоди,
стягнути з відповідача ОСОБА_2 витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
пошкодженого автомобіля, у сумі 16666
гривень та 17500 гривень на відшкодування
моральної шкоди. (а.с. 223-224)

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити позов у
повному обсязі. Зазначив, що особою,
винною у вчиненні ДТП, є ОСОБА_2, а тому
повинен нести відповідальність за
завдання матеріальної шкоди. Постанова
суду про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності не
виносилась з причин спливу строків
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Представник відповідача ПАТ
«Просто-Страхування» у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення, позову просив відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
у судовому засіданні заперечували
проти задоволення позову, просили суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Зазначили, що вина
відповідача у скоєнні ДТП не доведена
належними доказами, за висновком
судової експертизи дії водія ОСОБА_2
відповідали вимогами ПДР.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази, суд встановив наступне.

04 листопада 2010 року о 19 год. 25 хв. в м.
Києві по пр. Героїв Сталінграда ОСОБА_3,
керуючи автомобілем “Mazda”, д.н.з.
НОМЕР_1, при включенні сигналу
світлофора, що дозволяє рух на
регульованому пішохідному переході, не
вибрав безпечної швидкості, не
врахував дорожню обстановку та при
виникненні небезпеки для руху не вжив
заходів для зменшення швидкості аж до
зупинки транспортного засобу або
безпечного для інших учасників руху
об'їзду перешкоди, в результаті чого
скоїв зіткнення з автомобілем «DAEWOO»,
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що
призвело до пошкоджень вказаних
транспортних засобів. Такі обставини
викладені у протоколах від 04 листопада
2010 року та 11 травня 2011 року. Крім того,
відповідно до протоколів про вчинення
адміністративного правопорушення
водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3,
16.5 Правил дорожнього руху.

Справа про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП,
розглядалася судами неодноразово.

Постановою Апеляційного суду міста
Києва від 26 березня 2014 року скасовано
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 13 лютого 2014 року, якою
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито
провадження по справі у зв'язку з
закінченням строків притягнення до
адміністративної відповідальності,
провадження по справі закрито на
підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю
в діях ОСОБА_3 події та складу
адміністративного правопорушення,
передбаченому ст. 124 КУпАП. Постанова
суду апеляційної інстанції є
остаточною, оскарженню не підлягає.

Зокрема, апеляційним судом
встановлено, що водій ОСОБА_3 рухався на
дозволяючий сигнал світлофору, а водій
ОСОБА_2 не вірно розцінив пішохідні
переходи, між якими знаходився виїзд на
проїжджу частину, як перехрестя доріг,
рух транспорту поперек шести смуг руху
не був передбачений, а тому ОСОБА_2 мав
права їх перетинати. (а.с. 138-140)

У відповідності до положень ст. 1187 ЦК
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання, що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

За приписами ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Правовий аналіз вищенаведених
положень закону дозволяє дійти
висновку, що матеріальна шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, до числа яких
також відносить діяльність з
використання транспортного засобу,
відшкодовується особою лише за
наявності її вини.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач є власником автомобіля “Mazda”,
д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, НОМЕР_3. (а.с. 12)

Вказаний автомобіль був пошкоджений
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 04 листопада 2010 року
за участю автомобілів «Mazda», д.н.з.
НОМЕР_1, та «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням відповідача ОСОБА_2

Протокол про адміністративне
правопорушення був складений відносно
третьої особи ОСОБА_3, який керував
автомобілем під час ДТП.

Протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_2 не
складався. На час скоєння ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована на підставі
полісу, ВС № 6696656, виданого ПАТ
«Просто-Страхування».

Постановою Апеляційного суду міста
Києва від 26 березня 2014 року визнано, що
у діях водія ОСОБА_3 відсутній склад та
подія адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, провадження у справі закрито.

За заявою позивача та відповідача
ОСОБА_2 ухвалою суду у справі було
призначено судову автотехнічну та
автотоварознавчу експертизи.

За висновком судової автотехнічної
експертизи, складеним 28 липня 2014 року
Незалежним інститутом судових
експертиз, за № 8124, дії водія
автомобіля «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2
відповідали технічним вимогам Правил
дорожнього руху, а відтак в діях водія
автомобіля «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2
не вбачається невідповідностей
вимогам Правил дорожнього руху, які б з
технічної точки зору перебували у
причинному зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою -
зіткненням автомобілів «Mazda», д.н.з.
НОМЕР_1, та «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2. Дії водія
автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3
не відповідали технічним вимогам ПДР, а
саме в його діях вбачається
невідповідності вимогам п.п. 12.3 і 18.2
Правил дорожнього руху, які в комплексі
перебувають у причинному зв'язку з
даною дорожньо-транспортною пригодою.
Зазначені невідповідності вимогам п.п.
12.3, 18.2 ПДР водій ОСОБА_3 вчинив своїми
односторонніми діями, на які не
впливали інші учасники руху, в тому
числі водій автомобіля «DAEWOO», д.н.з.
НОМЕР_2, ОСОБА_2 (а.с. 178-194)

Відповідно до висновків
автотоварознавчої експертизи,
проведеної Незалежним інститутом
судових експертиз, матеріальний збиток
завданий власнику автомобіля марки
«Mazda», д.н.з. НОМЕР_1, становить 25665,54 грн.
(а.с. 208)

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до наступних висновків: стосовно
відповідача ОСОБА_2 протокол про
вчинення адміністративного
правопорушення не складався, за
висновками судової автотехнічної
експертизи його дії відповідали
технічним вимогам Правил дорожнього
руху. До того ж, висновки суду
апеляційної інстанції, викладені у
постанові від 26 березня 2014 року
стосовно того, що водій ОСОБА_2 не мав
права перетинати проїжджу частину
поперек шести смуг руху, як перехрестя
доріг, не є обов'язковими для суду в
порядку, передбаченому ст. 61 ЦПК
України, оскільки вказана постанова
прийнята у справі про адміністративне
правопорушення, вчинене третьою особою
ОСОБА_3, а не відповідачем ОСОБА_2

За таких обставин, відповідач ОСОБА_2 не
є особою, винною у вчиненні ДТП 04
листопада 2010 року за участю
автомобілів «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1, та
«DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2, а тому не є
відповідальним за вчинення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої позивачу як власнику
автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1.

Відтак, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову.

За правилами ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, у тому числі витрат, пов'язаних
з проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з позивача на
користь відповідача ОСОБА_2 витрати,
пов'язані з оплатою судової експертизи,
у сумі 6650 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 217,
218 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
«Просто-Страхування», ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи у сумі 6650 (шість
тисяч шістсот п'ятдесят) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.І. Шумейко