Справа № 473/4319/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р.
Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області в складі:
головуючої - судді Ротар М.М., при
секретарі судового засідання - Фінько
О.П.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Вознесенськ
Миколаївської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі - продажу
нерухомого майна дійсним, -

в с т а н о в и в :

11 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 18.10.2000 року
Вознесенською філією Південної
товарної біржі під № 0612 між ним та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 був зареєстрований
договір купівлі - продажу вищевказаної
квартири, відповідно до якого ОСОБА_1 є
покупцем даного майна.

Умови договору сторонами
повністю виконані, договір
зареєстрований в Бюро технічної
інвентаризації, і лише в 2014 року
позивач дізнався, що договір потребує
нотаріальної форми посвідчення. Крім
того було з'ясовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
померли, що позбавляє позивача
можливості звернутись до нотаріальної
контори з метою оформлення зазначеного
договору, що стало підставою для
звернення з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач не
з'явився, на адресу суду направив заяву,
в якій просить слухати справу у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, який є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. Про
причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів.

За згодою позивача суд ухвалив
постановити рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи в межах заявлених позовних
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК
України, судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що між
позивачем ОСОБА_1 як покупцем, та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, як продавцями, 18 жовтня
2000 року за № 0612 був укладений
письмовий договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 на Вознесенській
філії Південної товарної біржі.
Вказаний договір, згідно
реєстраційного посвідчення 24
листопада 2002 року був зареєстрований у
Вознесенському міжміському бюро
технічної інвентаризації.

25 квітня 2013 року право власності
ОСОБА_1 на вищевказану квартиру було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстріцію права власності.

В судовому засіданні було
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (актовий
запис про смерть № 255 від 08 травня 2012
року), відповідач ОСОБА_4 також померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (актовий запис про
смерть № 29 від 09 січня 2009 року).
Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа
не заведена, спадкоємці з заявами про
прийняття спадщини не зверталися, що
підтверджується Інформаційною
довідкою зі Садкового реєстру від
10.10.2014 року.

Після смерті ОСОБА_3 заведена
спадкова справа за № 423/2012 від 22.10.2012
року за заявою про прийняття спадщини
від онука спадкодавиці ОСОБА_2, що
підтверджується Інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру від
10.11.2014 року.

Стаття 1216 ЦК України передбачає,
що спадкування є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 227 ЦК України (в
редакції 1963 року, який, відповідно до п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, підлягає застосуванню до
даних правовідносин), договір купівлі
- продажу жилого будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією з сторін є громадянин .

Проте, в порушення вищевказаних
вимог оформлення обумовленого
договору купівлі - продажу
нерухомого майна в нотаріальному
порядку не відбулося.

Ч.2 ст.47 ЦК України,
передбачено, що якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору,
але одна з сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Рішення про визнання договору
дійсним може бути прийняте судом на
вимогу добросовісної сторони, яка
виконала повністю або частково
договір.

Враховуючи, що сторони за
угодою повністю виконали істотні
умови договору, за яким продавці
передали позивачу у власність
обумовлене угодою нерухоме майно, а
позивач передав останнім визначену
грошову суму (протилежного в судовому
засідання не встановлено), але в
наступному нотаріальне посвідчення
угоди не відбулося, що знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні,
суд приходить до висновку, що на
підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України
позовні вимоги позивача обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК
України судовий збір сплачено при
подачі позову.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88 , 209, 212 -
215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору купівлі - продажу
нерухомого майна дійсним, -
задовольнити.

Визнати ДІЙСНИМ договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1 який
зареєстровано Вознесенською філією
Південної товарної біржі 18 жовтня 2000
року під № 0612, між покупцем ОСОБА_1 та
продавцями ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Рішення може бути
оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
М.М. Ротар