Справа № 640/4146/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Київський
районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді
Божко В.В.

за участю секретаря
Андрющенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розподіл житлового будинку з
надвірними будівлями та земельної
ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із позовом
про розподіл житлового будинку та
земельної ділянки, визначення частки у
праві спільної сумісної власності
земельної ділянки та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 із позовом про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, визначення частки у спільній
сумісній власності.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, визнання
часток в праві спільної сумісної
власності та розподіл житлового
будинку та земельної ділянки.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 12 березня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про
розподіл житлового будинку та
земельної ділянки було виділені у
окреме провадження, яке було зупинено
до розгляду по суті позовних вимог про
визначення часток у спільній сумісній
власності та визнання права власності
в порядку спадкування за законом.

22 квітня 2013 року ухвалою Київського
районного суду м. Харкова провадження
по справі за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 про розподіл житлового будинку
з надвірними будівлями та земельної
ділянки були відновлені.

Позивачка ОСОБА_1 уточнила свої позовні
вимоги і посилається на те, що вона є
власницею 1/2 частини житлового будинку
з надвірними будівлями та 1/2 частини
земельної ділянки.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
уточнив свої позовні вимоги,
посилаючись на те, що він є власником 1/4
частини житлового будинку з надвірними
будівлями та 1/4 частини земельної
ділянки.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4
уточнила свої позовні вимоги,
посилаючись на те, що вона є власником
1/4 частини житлового будинку та 1/4
частини земельної ділянки.

Позивачі за первісним та зустрічними
позовами звернулися до суду із
клопотанням про призначення судової
будівельно-технічної експертизи, при
цьому позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили
провести виділ між ними
співвласниками, які об'єднали свої
частки, та ОСОБА_4

Після проведення судової
будівельно-технічної експертизи
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уточнили
свої позовні вимоги, просили провести
розподіл житлового будинку та
земельної ділянки відповідно до 2
варіантів, зазначених у висновку
експертизи. Також позивачі просили
стягнути з відповідачки на їх користь
витрати за проведення
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 3532, 80 грн., виконання проектної
документації - 1000 грн., оплату послуг
адвоката в розмірі 2000 грн., а всього - 6532,
80 грн.

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із
заявою про залишення її позову без
розгляду, яке було задоволено ухвалою
Київського районного суду м. Харкова
від 3 липня 2014 р.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_5,
ОСОБА_2 та її представник підтримали
свої позовні вимоги, пояснили, що
бажають користуватися відокремлюваною
частиною і будинку із відповідною
частиною надвірних будівель, і окремою
частиною земельної ділянки.

Представник відповідачки ОСОБА_4 з
позовними вимогами не згоден, пояснив,
що відповідачка не згодна із наданими
варіантами розподілу житлового
будинку із надвірними будівлями,
оскільки виділена їй частка значно
перебільшує її ідеальну частку, і
розмір компенсації складає завелику
для неї суму. Оскільки вона не згодна із
розподілом в натурі, вона не згодна і на
розподіл земельної ділянки.

Суд, заслухавши пояснення позивачів та
їх представника, відповідача та її
представника, перевіривши матеріали
справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_1,
належить на праві власності: позивачці
ОСОБА_1 - 1/4 частина відповідно до
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 29 травня 1967 року (а.с.6) , 1/4
частина відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 13
вересня 2006 року, виданого 8 Харківською
державною нотаріальною конторою, р.№
1-1210 (а.с.7);

1/4 частина ОСОБА_4 відповідно до рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 11 квітня 2013 року, 1/4 частина ОСОБА_2
відповідно до рішення Київського
районного суду м. Харкова від 11 квітня
2013 року (а.с.30-32).

Згідно до вищезазначеного
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 11 квітня 2013 року було
визначено розмір часток земельної
ділянки по АДРЕСА_1: в порядку
спадкування за ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
визнано право власності по 1/4 частині
за кожним, а загальна частка ОСОБА_1 з
урахуванням належної їй частки 1/4 за
державним актом на право власності на
земельну ділянку, її частка складає - 1/2
частину.

Посилаючись на існуючий між
сторонами порядок, позивачка ОСОБА_1
вважає за необхідне розділити житловий
будинок з надвірними будівлями та
земельну ділянку. Відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 також вважає
за необхідне розділити житловий
будинок з надвірними будівлями таким
чином, щоб виділити в окрему частку -
частину будинку та земельну ділянку,
які належать відповідачці ОСОБА_4

Відповідно до висновків судової
будівельно-технічної експертизи за №
6855/12843/12844 від 31 грудня 2013 року
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім.
Бокаріуса було запропоновано 2
варіанти розподілу житлового будинку з
надвірними будівлями та 2 варіанти
розділу земельної ділянки, з яких
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
обрали 2 варіант.

Згідно до 2 варіанту розподілу
житлового будинку з надвірними
будівлями на об'єднану частку ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яка складає 3/4 частин) можливо
виділити - в житловому будинку літ. А-1 :
житлову кімнату 1-2, площею 16,1 м2,
прибудову а, площею 10,6 м2; з надвірних
споруд - сіни а2, ганок а5, вбиральню В,
гараж Г, льох Д, альтанка З, паркан № 2.

На 1/4 частку ОСОБА_4 може бути
виділено: в житловому будинку А-1 -
передня літ.2-1, площею8,8 м2, житлова
кімната 2-2, площею 5,9 м2, сіни а1, площею
9,5м2; з надвірних споруд - тамбур а6,
ганок а7, ворота № 3, особисто
побудований тамбур а8.

Відповідно до запропонованого
варіанту частка співвласників буде
мати вигляд - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 63/100
частини замість 3/4 (або 75/100) частин;
частка ОСОБА_4 - 37/100 часток замість 1/4
частки.

Для здійснення запропонованого
варіанту розподілу та відокремлювання
квартир до вимог будівельних норм
необхідно провести переобладнання, а
саме - перегородку між приміщеннями 2-1
та 2-2 демонтувати, влаштувати
приміщення житлової кімнати не менш
ніж 15,0 м2.

Як зазначено у висновках
експертизи, для здійснення
перепланувань та переобладнань
необхідно розробити проектну
документацію (проектні пропозиції або
робочий проект) проектною
організацією, яка має ліцензію на
проведення таких видів робіт і
представити їх на погодження з
місцевими органами виконавчої ради.

Дозвіл на виконання будівельних
робіт надається інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю, на підставі затвердженої у
встановленому порядку проектної
документації, при наявності дозволу
виконкому місцевої Ради народних та
органів, що видають технічні умови на
прокладення інженерних мереж, газового
господарства і держпожінспекції.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється (чч. 1, 2 ст. 367 ЦК України).

Із роз'яснень, викладених у п. 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», вбачається, що при вирішенні
справ про виділ в натурі часток жилого
будинку, що є спільною частковою
власністю, судам належить мати на
увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК
УРСР це можливо, якщо кожній із сторін
може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд має право за заявленим
про це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня, коридор
тощо) можуть бути залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності. Порядок
користування жилим будинком може бути
встановлено також і між учасниками
спільної сумісної власності.

В спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з урахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною у
зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК УРСР
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК
України). Якщо сторона оспорює рішення
виконкому щодо дозволу на
переобладнання та перепланування і
воно є необґрунтованим, суд може не
погодитись з ним, мотивуючи це в
рішенні.

Суд приймає до уваги заперечення
відповідачки ОСОБА_4, і вважає, що у
задоволенні позову про розподіл
житлового будинку з надвірними
будівлями необхідно відмовити з
наступних підстав.

Ідеальна частка ОСОБА_4 складає 1/4 або
25/100 частин. Згідно до обраного ОСОБА_1
та ОСОБА_2 варіанту частка зміниться і
стане складати 39/100 частин.

Збільшення частки на 14/100 частин є
значним, і розмір компенсації, яку
вимагають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає 50 726
грн.

При вирішенні справ про стягнення
грошової компенсації вартості частки
квартири, що знаходиться у спільній
частковій власності, крім вказаної
спеціальної норми суду слід врахувати
і загальні засади цивільного
законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо
справедливості, добросовісності та
розумності з врахуванням прав та
інтересів усіх співвласників. При
цьому суду слід ретельно вивчити
обставини справи з метою з'ясувати, чи
не зловживає позивач, який бажає виділу
частки зі спільного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні та чи
реалізація цього права не порушить
прав інших осіб, які не мають змоги
сплатити співвласнику грошову
компенсацію вартості його частки.

Суд перевірив можливість сплати
відповідачкою такої компенсації,
приймає до уваги її матеріальну
неможливість виплати позивачам
грошової компенсації, і враховуючи, що
правовий режим спільної часткової
власності має враховувати інтереси
всіх її учасників і забороняє
обмеження прав одних учасників за
рахунок інших (правова позиція
Верховного Суду України згідно з
постановою від № 6-4цс14 від 19 лютого 2014
року), що ця обставина також є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Крім того, переобладнання та
перепланування, які необхідно
виконати, проводяться в частині
будинку, яка виділяється відповідачці
ОСОБА_4 Але за чий кошт, або розмір
витрат стороною позивача не
представлений.

Не містить таких відомостей і
технічний висновок ТОВ
«Харківреконструкція» про можливість
проведення перепланувань приміщень
(а.с.155-167).

Також позивачами ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не
було надано також і дозволу
виконавчого комітету місцевої ради
відповідно до ст. 152 ЖК України.

Надані суду листи інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю та
держпожінспекції свідчать не про
дозвіл на переобладнання та
перепланування, а є поясненням щодо
порядку надання дозволу шляхом подання
додаткових документів, зокрема
проектної документації (проектні
пропозиції або робочий проект)
проектною організацією, яка має
ліцензію на проведення таких видів
робіт та представлення їх на
погодження з місцевими органами
виконавчої ради. Не надано також і
дозволу органів, що видають технічні
умови на прокладення інженерних мереж,
газового господарства.

Також суд відмовляє і у задоволенні
позову в частині розподілу земельної
ділянки з наступних підстав.

Згідно зі ст. 87 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) право
спільної часткової власності на
земельну ділянку виникає при придбанні
у власність земельної ділянки двома чи
більше особами за цивільно-правовими
угодами.

У ч. 4 ст. 88 ЗК України зазначено, що
учасник спільної часткової власності
на земельну ділянку має право на
отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки.

Відповідно до пункту 21 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
16 квітня 2004 року "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, тому
відповідно до статті 88 ЗК України слід
брати до уваги цю угоду при вирішенні
спорів як між ними самими, так і за
участю осіб, котрі пізніше придбали
відповідну частку в спільній власності
на землю або на жилий будинок і для яких
зазначена угода також є обов'язковою.
Це правило стосується тих випадків,
коли жилий будинок було поділено в
натурі.

Якщо до вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Позові вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивачів
витрат за проведення
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 3532, 80 грн., виконання проектної
документації - 1000 грн., оплату послуг
адвоката в розмірі 2000 грн., а всього - 6532,
80 грн., задоволенню не підлягають, у
зв'язку з відмовою в задоволенні позову
в повному обсязі та не доведеністю
зазначених вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11,
209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 358, 364
Цивільного кодексу України, суд ,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл
житлового будинку з надвірними
будівлями та земельної ділянки -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подавати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий -