АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/598/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Могачевська В.Й. Провадження
№ 22-ц/789/1047/14 Доповідач - Бершадська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Шевчук Г. М., Ткач З. Є.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення
Підволочиського районного суду від 29
липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 29 липня 2013
року вступив з нею в конфлікт, під час
якого їй були нанесені тілесні
ушкодження, в результаті яких вона
втратила свідомість та погіршився стан
її здоров"я. Довший час її мучили
головні болі, відчувала запаморочення,
нудоту, біль у місцях, де наносив їй
ОСОБА_1 побої.

Рішенням Підволочиського районного
суду від 29 липня 2014 року позов
ОСОБА_3задоволено частково.

Стягнуто на її користь з ОСОБА_1 3500
гривень для відшкодування завданої їй
моральної шкоди.

Додатковим рішенням від 23 вересня 2014
року вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та його
представник апеляційну скаргу
підтримали частково, визнають позов на
суму мінімального розміру заробітної
плати та пояснили, що позивач
необгрунтувала розміру моральної
шкоди, не надала суду доказів про
погіршення її стану здоров"я і
необхідності докладати зусилля для
його відновлення. В медичному закладі
надавалась швидка допомога з приводу
неврозу, а не тілесних ушкоджень.
ОСОБА_1 додатково пояснив, що конфлікт
відбувався у присутності її дочки
ОСОБА_4.

ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнала,
вказала, що тривалий час вона
відчувала фізичний біль у місцях
побиття, головну біль, зверталась у
психіатричну лікарню і амбулаторно
лікувалась. Спричинені тілесні
ушкодження потягли за собою
відновлення стану здоров"я. Вона
перенесла великий психологічний стрес,
внаслідок переляку та страху, а тому
надання першої медичної допомоги
полягало у введенні заспокійливих
засобів. Відповідач палкою і руками бив
її на очах малолітньої доньки (9 років),
яка сильно злякалась, скаржиться на
нічні жахи, боїться залишатись
наодинці, що змусило її звертатись за
консультацією до лікаря та лікувати
дочку, і це викликає у неї хвилювання та
неспокій за здоров"я доньки.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстації виходив з того, що
внаслідок заподіяння відповідачем
ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, остання
зазнала моральної шкоди, яку суд
визначив у розмірі 3500 грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Встановлено, що вироком
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 28 листопада
2013 року ОСОБА_1 було визнано винним в
тому, що 29 липня 2013 року близько 19
години 30 хвилин на пасовищі в с.
Зарубинці Підволочиського району
Тернопільської області на грунті
особистих неприязних відносин із
потерпілою ОСОБА_3, вступив з нею у
словесний конфлікт, після чого умисно
наніс їй декілька ударів дерев"яною
палицею по тілу, а саме по правій руці,
передпліччі, зовнішній стороні правого
плеча та шийного відділу. У подальшому
наніс їй 3-4 удари долонею в область
потиличної ділянки голови, чим
спричинив тілесні ушкодження у виді
синця на правій переднє-боковій
поверхні нижньої третини шиї, садна на
задній поверхні верхньої третини
грудної клітки, синців на лівій боковій
поверхні тазової ділянки, зовнішній
поверхні верхньої третини правого
передпліччя, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень.

Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили є обов"язковим для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року з наступними
змінами "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.
Моральна шкода, завдана неравомірними
діями, відшкодовується особою, яка її
завдала за наявністю вини. Моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров"я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв"язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім"ї чи близьких родичів. Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

З урахуванням наявних у матеріалах
справи доказів, суд обгрунтовано
встановив, що порушенням законних прав
позивачки (побиттям), останній були
спричинені моральні страждання,
заподіяні тілесні ушкодження потягли
за собою необхідність відновлення
стану здоров"я.

Виходячи з встановлених судом обставин
справи, характеру і тривалості
моральних страждань позивачки, суд
мотивовано визначив розмір моральної
шкоди в сумі 3500 грн., а тому посилання
апелянта про спричинення позивачці
моральної шкоди в меншому розмірі є
безпідставними.

Та обставина, що позивачка не
потребувала госпіталізації чи
лікування не свідчить про те, що стан її
здоров"я після нанесених тілесних
ушкоджень (враховуючи їх кількість та
розташування на тілі) не погіршувався.

Як зазначила позивач, що її боліло тіло
та голова від численних тілесних
ушкоджень в різних ділянках тіла (в
тому числі потилиці, шиї) вона
перенесла сильний фізичний біль,
психічний стрес, що підтверджується
довідкою про надання невідкладної
допомоги за діагнозом симптоматичний
невроз, а також занепокоєння (почуття
тривоги) за своє здоров"я і здоров"я
малолітньої доньки, в присутності якої
побили її (маму).

Суд помилково в останньому абзаці
мотивувальної частини рішення
зазначив, що керувався Конституцією
України, оскільки зі змісту рішення
суду вбачається, що спір вирішено на
підставі норм права, які регулюють
спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

За таких обставин рішення суду є
законним і обгрунтованим та підстав
для його скасування з мотивів,
наведених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Підволочиського районного
суду від 29 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська