Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/7202/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Сингаївський
Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового
засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом прокурора м.
Житомира в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції в
Житомирській області до Житомирської
міської ради, ОСОБА_1 про визнання
протиправним та скасування рішення,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та повернення
земельної ділянки, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та повернення
земельної ділянки

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року прокурор м.
Житомира в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції в
Житомирській області звернувся до суду
з позовом до Житомирської міської ради
та ОСОБА_1 Просив визнати протиправним
та скасувати пункт 63 додатку 1 рішення
Житомирської міської ради від 29 травня
2009 року №986 в частині надання ОСОБА_1 у
власність земельної ділянки площею 0,1000
га та в оренду земельної ділянки площею
0,0103 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Також
просив визнати недійсними державний
акт на право власності на земельну
ділянку і договір оренди земельної
ділянки від 26 червня 2009 року та
зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельні
ділянки до земель територіальної
громади м. Житомира. В обґрунтування
позову посилався на те, що спірні
земельні ділянки надані міською радою
ОСОБА_1 у власність та оренду із
порушенням закону, оскільки вони
розташовані в межах прибережної
захисної смуги річки Тетерів.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 лютого 2014 року
позов задоволено у повному обсязі.
Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.
Просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити. Вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що на спірну
присадибну земельну ділянку загальною
площею 0,1103 га не поширюються обмеження
щодо використання земельних ділянок,
які розташовані в межах прибережних
захисних смуг, оскільки проект
водоохоронної зони річки Тетерів в
межах Житомирської міської ради не
розроблено, прибережну захисну смугу
не встановлено та системний аналіз
норм чинного законодавства щодо
заборони зведення споруд у межах
прибережної захисної смуги свідчить,
що він поширюється на споруди, які
потенційно можуть спричинити шкоду
навколишньому середовищу в цілому і
водному об'єкту зокрема. Крім того,
земельну ділянку площею 0,1000 га ОСОБА_1
відчужила на підставі договору
купівлі-продажу від 26 червня 2013 року.
Вона не може відповідати за помилки
органу місцевого самоврядування та ці
помилки не можуть бути безумовною
підставою для скасування прийнятого
рішення та вилучення земельної
ділянки, оскільки вони не допущені
внаслідок її винної, протиправної
поведінки.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що відповідно до
пункту 64 списку додатку №1 до рішення
Житомирської міської ради від 29 травня
2009 року №986 ОСОБА_1 надано безоплатно у
власність земельну ділянку площею 0,1000
га та на 10 років в оренду земельну
ділянку площею 0,0103 га за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.11,15-16). Обидві земельні
ділянки, загальною площею 0,1103 га,
надані для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. У
графі «обмеження прав на земельну
ділянку та її розмір» списку додатку №1
до вищенаведеного рішення вказується,
що обидві земельні ділянки знаходяться
у прибережній захисній смузі річки
Тетерів.

На підставі рішення міської ради
ОСОБА_1 отримала державний акт
серії ЯЕ №738897 від 26 червня 2009 року на
земельну ділянку площею 0,1000 га ,
розташовану по АДРЕСА_1, із цільовим
призначенням - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (а.с.18).
Державний акт зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №08.
Кадастровий номер земельної ділянки
НОМЕР_1 03 035 0012.

На підставі рішення міської ради
між ОСОБА_1 (орендар) та Житомирською
міською радою 26 червня 2009 року
укладено на 10 років договір оренди
землі площею 0,0103 га. Орендар прийняла в
строкове користування земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування індивідуального
житлового будинку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та є частиною
прибудинкової території ( п.п. 1,3
договору оренди землі). Договір
зареєстровано у Житомирській
регіональній філії Центру Державного
земельного кадастру за №39.
Кадастровий номер земельної ділянки
НОМЕР_1 03 035 0013 (а.с.19-21).

Порушення порядку встановлення
та зміни цільового призначення земель
є підставою для визнання, відповідно до
статті 21 ЗК України, недійсними рішень
про надання земель, угод щодо земельних
ділянок, відмови в державній
реєстрації земельних ділянок або
визнання реєстрації недійсною, тощо.

За положеннями статті 58 ЗК
України, статті 4 ВК України (у
редакціях, які були чинними на час
виникнення правовідносин) до земель
водного фонду , зокрема, належать землі,
зайняті:

б) прибережними захисними смугами
вздовж морів, річок та навколо водойм.

Крім того, за положеннями статті 60
ЗК України та статті 88 ВК України ( у
редакціях, які були чинними на час
виникнення правовідносин) вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм, з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності у межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною, зокрема,:

б) для середніх річок, водосховищ
на них, водойм, а також ставків площею
понад 3 гектари - 50 метрів.

За змістом пункту 2.9 Порядку
погодження природоохоронними органами
матеріалів щодо вилучення (викупу),
надання земельних ділянок,
затвердженого наказом Мінприроди
України від 05 листопада 2004 року №434, у
разі відсутності землевпорядної
документації та встановлених у натурі
(на місцевості) меж щодо прибережних
захисних смуг водних об'єктів,
природоохоронний орган забезпечує їх
збереження шляхом урахування при
розгляді матеріалів щодо надання цих
земельних ділянок нормативних
розмірів прибережних захисних смуг,
встановлених статтею 88 ВК України та
орієнтовних розмірів і меж
водоохоронних зон, що визначаються
відповідно до постанови КМУ від 08
травня 1996 року №486 «Про затвердження
Порядку визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них», з
урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, землі прибережних
захисних смуг є землями водного фонду
України, на які розповсюджується
окремий порядок надання та
використання.

До земель комунальної власності,
які не можуть передаватися у приватну
власність, належать, зокрема, землі
водного фонду, крім випадків
визначених Земельним Кодексом України
(пункт «ґ» частини третьої статті 83 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
час прийняття рішення про надання
земельної ділянки у власність).

Випадки передачі земель водного
фонду до приватної власності, зокрема
громадян, передбачені положеннями
частини другої статті 59 ЗК України (у
редакції, яка була чинною на час
виникнення правовідносин).

За змістом статті 59 ЗК України (у
редакції, яка була чинною на час
виникнення правовідносин) прибережні
захисні смуги вздовж річок не могли
передаватися у власність громадян,
оскільки є землями водного фонду.

Крім того, частина друга статті 61
ЗК України у прибережних захисних
смугах уздовж річок забороняє,
зокрема,:

г) будівництво будь-яких споруд
(крім гідротехнічних, гідрометричних
та лінійних), у тому числі баз
відпочинку, дач, гаражів та стоянок
автомобілів.

Відповідно до Довідкового посібника
«Водний фонд України» річка Тетерів
відноситься до середніх річок, адже
площа її водозабору становить 15 100
км.кв. (лист Житомирського обласного
управління водних ресурсів приєднано
до матеріалів справи). Таким чином,
ширина прибережної захисної смуги
становить 50 метрів від урізу води річки
Тетерів.

Висновок про те, що у разі відсутності
землевпорядної документації
(документації із землеустрою, проекту
землеустрою) та встановлених у натурі
(на місцевості) меж щодо прибережних
захисних смуг водних об'єктів,
збереження водних об'єктів повинно
бути досягнуто шляхом урахування при
розгляді матеріалів щодо надання цих
земельних ділянок нормативних
розмірів прибережних захисних смуг,
установлених статтею 88 ВК України, та
орієнтовних розмірів і меж
водоохоронних зон, що визначаються
відповідно до Постанови №486, з
урахуванням конкретної ситуації,
міститься у постанові Верховного Суду
України від 21 травня 2014 року (справа
№6-14сц14).

Факт знаходження обох земельних
ділянок у прибережній захисній смузі
річки Тетерів, окрім рішення міської
ради, підтверджується висновком
Управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища №371/09 (а.с.22).

Як вбачається із проведеного державною
екологічною інспекцією у Житомирській
області обстеження земельних ділянок
прибережної захисної смуги річки
Тетерів у межах м. Житомира від 12 липня
2013 року №1712/04-12, на земельних ділянках,
що у власності та оренді, на відстані 15
метрів від урізу води річки Тетерів
проводиться будівництво житлової
будівлі та допоміжних господарських
споруд, яке сягає до урізу води (а.с.47
зворот-48).

Факт будівництва житлового будинку
підтверджується також довідкою
природоохоронного органу від 27 червня
2013 року (приєднана до матеріалів
справи). У довідці також вказано, що
земельні ділянки по периметру
огороджені кам'яним парканом, який
сягає до урізу води.

Таким чином, Житомирською міською
радою рішення прийнято з перевищенням
повноважень, оскільки у прибережній
захисній смузі надані земельні ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, що прямо заборонено законом,
та передано у власність земельну
ділянку прибережної захисної смуги
вздовж річки, яка не могла передаватись
у власність. Окрім того, прибережні
захисні смуги не передбачають
забудови, оскільки їх мета охорона
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно визнав
рішення міської ради (пункт 63)
незаконним та скасував його.

Доводи апеляційної скарги відносно
непоширення на земельну ділянку
загальною площею 0,1103 га обмеження щодо
використання земельних ділянок, які
розташовані в межах прибережних
захисних смуг, оскільки проект
водоохоронної зони річки Тетерів в
межах Житомирської міської ради не
розроблено та прибережну захисну смугу
не встановлено, спростовуються
викладеним вище та додаткового
правового обґрунтування не
потребують.

Вирішення питання про правомірність
видачі державного акта на право
власності на земельну ділянку та
укладення договору оренди земельної
ділянки безпосередньо залежить від
законності рішення Житомирської
міської ради, на підставі якого
державний акт було видано та укладено
договір оренди. Правова позиція
міститься у постановах Верховного Суду
України від 18 вересня 2013 року (справа
№6-12цс13), від 23 жовтня 2013 року (справа
№6-93цс13), від 25 червня 2014 року (справа
№6-67цс14).

Таким чином, оскільки ст.ст.124,215,126 ЗК
України встановлювали нерозривний
зв'язок між виникненням права
власності на земельну ділянку або
оренди земельної ділянки із рішенням
органу місцевого самоврядування, то
суд першої інстанції на підставі
зазначених норм дійшов обґрунтованого
висновку про визнання недійсними
державного акта, виданого ОСОБА_1, та
договору оренди земельної ділянки,
укладеного з останньою.

На даний час доводи апеляційної скарги
відносно продажу земельної ділянки
площею 0,1000 га ОСОБА_1 іншій особі
заслуговують на увагу із таких
міркувань.

Із апеляційною скаргою на рішення суду
першої інстанції фактично звернулася
відповідач ОСОБА_1

Законність рішення органу місцевого
самоврядування визнається на момент
його прийняття.

Справа розглянута за участю ОСОБА_1, як
відповідача.

Відповідно до принципу
диспозитивності (стаття 11 ЦПК України)
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних осіб
із зазначених ними підстав та в межах
заявлених вимог (ст.31 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи,
способом захисту порушеного права
власності держави на земельну ділянку
обрано позов про зобов'язання ОСОБА_1
повернути земельну ділянку площею 0,1000
га до земель територіальної громади м.
Житомира.

Із копії договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 26 червня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 продала земельну
ділянку площею 1 000 кв.м., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:03:035:0012 (а.с.111-113).

Колегія суддів установивши, що
земельна ділянка вибула з володіння
ОСОБА_1, скасовує рішення суду першої
інстанції в частині зобов'язання
ОСОБА_1 повернути земельну ділянку
площею 0,1000 га до земель територіальної
громади м. Житомира та ухвалює в цій
частині нове рішення, яким відмовляє у
позові щодо цієї вимоги, оскільки
обраний спосіб захисту не є належним.

Відповідні вищевказані обмеження
відносно земель прибережної захисної
смуги існували на час надання спірних
земельних ділянок, норми права є
загальновідомими, а тому, виходячи з
принципу правової визначеності, не
можна вважати, що ОСОБА_1 несе
відповідальність за помилки органу
місцевого самоврядування.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 лютого 2014 року
скасувати в частині зобов'язання
ОСОБА_1 повернути земельну ділянку
площею 0,1000 га (кадастровий номер
:00:035:0012) до земель територіальної
громади м. Житомира та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Відмовити прокурору м. Житомира у
задоволенні позову в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Житомирській області про
зобов'язання ОСОБА_1 повернути
земельну ділянку площею 0,1000 га
(кадастровий номер :00:035:0012) до
земель територіальної громади м.
Житомира.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: