Справа № 361/5669/14-ц
Провадження № 2/361/2221/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі
Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в інтересах малолітнього сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
треті особи товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган опіки та
піклування Броварської міської ради
Київської області, приватний нотаріус
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору іпотеки

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_1 в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_2, 2003 року
народження звернулася до суду із даним
позовом, в якому просить визнати
недійсним договір іпотеки № 29573 від
15.11.2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Броварського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі № 5326.

В обґрунтування своїх вимог
позивачка посилається на те, що 15.11.2006
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3,
укладено кредитний договір № 0, за
яким банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у іноземній валюті
у сумі 64000 доларів США у порядку та на
умовах визначених договором на строк
не пізніше 15.11.2016 року зі сплатою
процентної ставки у розмірі 12,3 % річних
у разі якщо не встановлена інша ставка.

У рахунок забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним
кредитним договором вона, її мати
ОСОБА_5 та брат ОСОБА_4 уклали договір
іпотеки від 15.11.2006 року, посвідчений
приватним нотаріусом Броварського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстром №5326 за яким передали в
іпотеку належне їм нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1 На момент
посвідчення оскаржуваного правочину у
вказаній квартирі були зареєстровані і
до цього часу постійно проживають:
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 зі своїм
малолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До моменту укладання спірного
договору вона особисто не була знайома
з позичальником ОСОБА_3, останній був
знайомий по церковному приходу лише з
її матір'ю ОСОБА_5. У даному випадку
через пастора певної церкви
позичальник ОСОБА_3 мав значний
психологічний вплив на матір, а тому
скориставшись її довірою примусив
співвласників квартири і її особисто
виступити майновими поручителями його
зобов'язань за кредитним договором,
шляхом укладання договору іпотеки. У
ході домовленостей позичальник ОСОБА_3
запевнив, що жодних негативних
наслідків не настане, так як він
погасить кредит, а всі організаційні та
витратні моменти, пов'язані з
оформленням у нотаріуса спірного
договору будуть покладені особисто на
нього.

Далі зазначає, що підписуючи
оскаржуваний правочин вона штучно
погіршила майнові права свого
малолітнього сина ОСОБА_2, 2003 року
народження, який на час укладання
спірного договору був зареєстрований
та постійно проживав у даній квартирі.
При цьому приватний нотаріус ОСОБА_6
належним чином не роз'яснив деталей
укладання правочинів за участю
малолітніх дітей, враховуючи, що всі
організаційні питання вирішувалися
виключно позичальником ОСОБА_3,
представником банку та нотаріусом і
при цьому ніяких питань з приводу
малолітньої дитини не виникало.

У 2013 році, їй стало відомо, що приватний
нотаріус ОСОБА_6 посвідчив спірний
правочин без дозволу органу опіки та
піклування Броварської міської ради
Київської області, наявність якого
була на той час необхідна при укладанні
подібних договорів. Вважає спірний
договір є таким, що суперечить
законодавству України і порушує права
її малолітнього сина, оскільки в момент
вчинення цього правочину сторонами не
додержані вимоги, які встановлені
статтею 203 ЦК України.

У судовому засіданні представник
позивача та одночасно представник
третьої особи ОСОБА_8 позовні вимоги
підтримав, дав пояснення аналогічні
фабулі позовної заяви. Додав, що
малолітній ОСОБА_2, 2003 року народження
на час посвідчення спірного договору
був зареєстрований у квартирі, що є
предметом іпотеки та проживав у ній із
самого народження. При цьому
відповідач належним чином не перевіряв
обставини щодо наявності у малолітньої
дитини права користування житлом.

Уточнив, що позивачці не було відомо
про існування довідки форми № 3, в якій
не вказано про реєстрацію її
малолітнього сина, оскільки нею
додавалася довідка із реєстрацією
останнього. Нотаріальну заяву від
15.11.2006 року, де вказано, що малолітні
діти у квартирі не прописані вона
особисто не читала.

Представник відповідача Симонян А.В.
позовні вимоги не визнала, пояснила, що
договір іпотеки був укладений для
забезпечення виконання умов
кредитного договору, за яким ОСОБА_3
отримав грошові кошти у сумі 64000
доларів США.

Додала, що малолітній ОСОБА_2 не є
співвласником квартири, що передана в
іпотеку. При посвідченні спірного
договору іпотекодавці написали заяву
про відсутність вимог третіх осіб на
предмет іпотеки, а також підтвердили,
що у квартирі не зареєстровані та не
мають права користування малолітні і
неповнолітні особи. У довідці форми № 3
від 05.11.2006 року відсутні дані щодо
реєстрації малолітньої особи у
квартирі. Вважає, що спірний договір
відповідає вимогам закону.

Додала, що на даний час вимоги за
вказаним кредитним та іпотечними
договорами переуступлені ТОВ
«Кей-Колект». Просить у позові
відмовити.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Броварської міської ради
Київської області Сундук Л.І. позовні
вимоги підтримала, пояснила, що на час
укладення спірного договору
малолітній ОСОБА_2 був зареєстрований у
квартирі, тому для посвідчення такого
договору необхідно було отримати
дозвіл органу опіки та піклування, чого
фактично зроблено не було. З метою
захисту прав малолітньої дитини на
житло просить позов задовольнити.

Представник третьої особи ТОВ
«Кей-Колект» Кожина Н.В. позовні вимоги
не визнала, підтримала пояснення
представника відповідача, додала, що
13.02.2012 року між банком та товариством
укладено договір факторингу про
передачу прав.

Треті особи приватний нотаріус
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилися, подали заяви з
проханням слухати дану справу у їх
відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у судове
засідання повторно не з'явився, про
день і час розгляду даної справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив, заяв
про слухання справи у його відсутності
до суду не направив.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника третьої
особи, заперечення представника
відповідача та представника третьої
особи, дослідивши письмові матеріали
справи, суд встановив такі факти та
відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
0, за умовами якого останній
отримав кредитні кошти у розмірі 64000
доларів США на термін не пізніше 15.11.2016
року зі сплатою 12,3 % річних.

Як вбачається із матеріалів справи на
підставі договору факторингу від 13.02.2012
року відбулося відступлення права
вимоги за вказаним кредитним договором
до ТОВ «Кей-Колект».

У рахунок забезпечення виконання усіх
грошових зобов'язань ОСОБА_3 за
вказаним кредитним договором 15.11.2006
року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 укладено оскаржуваний
договір іпотеки № 29573, посвідчений
приватним нотаріусом Броварського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі № 5326. За
умовами названого правочину
іпотекодавці передають в іпотеку
нерухоме майно, трикімнатну квартиру,
загальною площею 70,1 кв.м, житловою - 38,1
кв.м, що належить їм на праві спільної
сумісної власності та знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
предмет іпотеки є власністю
іпотекодавців на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
16.06.1993 року Фондом комунального майна
Броварського міськвиконкому, згідно із
розпорядженням № 890 від 16.06.1993 року,
зареєстрованого у Броварському БТІ.

Заявляючи вимогу про визнання
недійсним вказаного договору,
позивачка посилається на ту обставину,
що при його посвідчені порушено права
малолітнього сина ОСОБА_2, 2003 року
народження., який був зареєстрований у
квартирі, при цьому згода органу опіки
та піклування отримана не була.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
судочинства, а також інтересам держави
і суспільства, його моральним засадам.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки або
особи, які їх замінюють, не мають права
без дозволу органів опіки і піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, права
власності на яке або право
користування, яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Сімейного
кодексу України батьки малолітньої
дитини не мають права без дозволу
органу опіки та піклування
відмовлятися від майнових прав дитини.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому, у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.
Місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає.

Одним із правочинів, які не можуть
вчиняти батьки або особи, які їх
замінюють, без дозволу органів опіки та
піклування, відповідно до ст. 177
Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей» та ч. 3 ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства» є
відмова від майнових прав дитини, до
яких відноситься і право користування
жилим приміщенням.

Пунктом 44 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справи «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» передбачено, що згідно
зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею
17 Закону України від 26 квітня 2001 року №
2402-III "Про охорону дитинства" батьки не
мають права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із довідки № 240 від 05.03.2013 року, виданої
КП «Служба замовника» вбачається, що
ОСОБА_2, 2003 року народження був
зареєстрований з 16.09.2003 року за адресою
АДРЕСА_1, тобто на час посвідчення
спірного договору останній мав право
користування жилим приміщенням у
вказаній квартирі.

У той же час у довідці, виданій КП
«Служба замовника», що була взята
приватним нотаріусом за основу при
посвідченні оскаржуваного правочину
вказано, що зареєстрованими у квартирі
№ 81 значаться лише ОСОБА_5 та ОСОБА_1
Відомості зазначені у цій довідці не
відповідають дійсним обставинам та є
неправдивими, оскільки суперечать
іншим зібраним у справі доказам. При
цьому судом враховується, що згідно із
паспортом ОСОБА_1 з 23.05.1996 року
значиться зареєстрованою за адресою
АДРЕСА_1. Відомості про наявність у
ОСОБА_1 малолітнього сина внесені до
особливих відмітках /а.п.9/. При цьому
паспорт, виданий ОСОБА_1 09.08.1998 року
/а.п.2/, тобто на час посвідчення
договору інформація щодо наявності
малолітньої дитини та її прописки у
квартирі спільно із матір'ю була відома
та не взята до уваги ні відповідачем ні
приватним нотаріусом ОСОБА_6

Відповідно до довідки № 1009 від 28.10.2014
року, виданої КП «Служба замовника»
ОСОБА_2, 2003 року народження
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Згідно із листом виконавчого комітету
Броварської міської ради від 02.11.2013
року за повідомленням архівного
відділу Броварської міської ради у
довідкових документах виконкому
Броварської міської ради за 2006 рік
рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на
укладення договору іпотеки на квартиру
АДРЕСА_1 не виявлено.

Пунктом 1.3 спірного договору
передбачено, що іпотекодавці свідчать,
що укладенням цього договору не
порушені права та інтереси третіх осіб,
в тому числі і малолітніх та
неповнолітніх дітей.

Під час посвідчення спірного договору
ОСОБА_4. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 написали
спільну заяву, посвідчену нотаріально,
в якій вказали, що у квартирі не
зареєстровані та не мають права
користування малолітні та
неповнолітні та інші особи. Суд
критично відноситься до такої заяви та
не вважає її належним доказом, так як
інформація щодо реєстрації фізичних
осіб підтверджується відповідними
довідками до компетенції яких
віднесено видачу таких довідок. Крім
того, підписи сторін договору у заяві
щодо відсутності реєстрації
малолітніх дітей у квартирі, що
передається в іпотеку не впливає на
наявність такого права користування,
що виникло на підставі реєстрації. При
цьому факт реєстрації підтверджений
належними та допустимими доказами у
справі, зазначеними вище. Оцінюючи всі
наведені обставини, суд приходить до
висновку, що через недбалі дії сторін
по даній справі та третіх осіб,
відбулося порушення майнових прав
малолітньої дитини щодо користування
житлом.

Враховуючи наведені обставини, суд
приходить до висновку про доведеність
заявлених позовних вимог, так як
дозволу на укладення оскаржуваного
договору орган опік та піклування не
надавав. Договір іпотеки від 15.11.2006 року
був укладений з порушенням вимог
закону, оскільки він порушує права
малолітнього сина позивачки, а тому
його слід визнати недійсним з підстав,
передбачених ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати недійсним договір
іпотеки № 29573 від 15.11.2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований у
реєстрі № 5326 укладений між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Броварський
міськрайонний суд Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко