АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц-791/3043/14
в І інстанції Зуб І.Ю.
Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 18 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.при
секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючої
від імені ОСОБА_6, на рішення
Суворовського районного суду м.Херсона
від « 15» вересня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, управління комунальної
власності Херсонської міської ради,
треті особи - Херсонська міська рада,
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області, інспекція з
нагляду за станом житлового фонду при
департаменті житлово-комунального
господарства Херсонської міської ради
про встановлення порядку користування
майном, усунення перешкод у здійсненні
права користування майном, часткове
скасування розпорядження про
приватизацію, свідоцтва про право
власності на житло та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
та управління комунальної власності
Херсонської міської ради про
встановлення порядку користування
приміщенням, усунення перешкод в
користуванні приміщенням, часткове
скасування розпорядження про
приватизацію, свідоцтва про право
власності на житло, зобов'язання
вчинити певні дії, зазначаючи, що йому
на праві приватної власності належить
однокімнатна квартира загального
заселення АДРЕСА_2 загальною площею
26,5кв.м.

Відповідачам - фізичним особам
належать відповідно квартири
загального заселення №№ 18, 19 та 21, що
розташовані за наведеною вище адресою.

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1 на блоці
квартир загального заселення №№
18,19,20,21 наявні нежилі приміщення
загального користування: кухня площею
14,63кв.м та коридор площею 8,72кв.м.

Однак власник квартири №18 ОСОБА_10 без
погодження з іншими власниками квартир
загального заселення та з
балансоутримувачем здійснила
реконструкцію квартири шляхом
приєднання до неї частини кухні
загального користування площею 5,3кв.м з
обладнанням окремого входу з житлового
приміщення квартири №18.

Решта частина кухні загального
користування площею 9,40кв.м
перепланована та переобладнана
власниками квартир №№ 19, 20 і 21 під
індивідуальні санітарні кімнати для
кожної із квартир та коридор площею
1,3кв.м.

Посилаючись на те, що перепланування та
переобладнання частини кухні площею
9,4кв.м відбулося з порушенням умов
досягнутої 02 лютого 2011 року власниками
квартир №№ 19,20 і 21 домовленості з цього
приводу, а всієї кухні - із значним
зменшенням його частки у спільному
майні та без отримання дозволів
компетентних органів, а отже, -
самочинно, позивач просив суд
встановити порядок користування
приміщенням кухні загального
користування площею 14,63кв.м та коридору
площею 8,72кв.м, які знаходяться у
житловому будинку на блоці квартир
АДРЕСА_3, усунути перешкоди в
користуванні приміщенням загального
користування шляхом знесення
самовільно зайнятих приміщень,
зобов'язати ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за
власний рахунок привести до первинного
стану свої квартири та місця
загального користування - кухню площею
14,63кв.м та коридор площею 8,72кв.м.
Частково скасувати розпорядження про
приватизацію від 05.08.1998р. №1369-ж та
свідоцтво про право власності на житло
- квартиру АДРЕСА_1, виключивши з її
площі площу, яка була вилучена із площі
кухні загального користування у
розмірі 5,3кв.м.

Рішенням суду від 15 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча від
імені ОСОБА_6, просить рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про усунення перешкод в
користуванні приміщеннями загального
користування, скасування
розпорядження про приватизацію та
свідоцтва про право власності на житло,
зобов'язання вчинити певні дії
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову в цій частині,
зазначаючи, що висновки суду не
відповідають обставинам справи і
суперечать положенням цивільного та
житлового законодавства щодо
користування спільними приміщеннями у
квартирах загального заселення.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 доводи скарги не визнали,
рішення суду просили залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обгрутованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Так, судом встановлено, що квартири
АДРЕСА_3, є квартирами спільного
заселення і належать на праві
власності відповідно: ОСОБА_7 на
підставі договору відчуження, копія
якого в матеріалах справи відсутня
(квартира №18); ОСОБА_8 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
нотаріально 11.02.2011 року (квартира №19);
ОСОБА_6 - на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого Другою Херсонською державною
нотаріальною конторою 26.02.2000 року
(квартира №20) та ОСОБА_9 на підставі
нотаріально посвідченого 13.05.2005 року
договору купівлі-продажу (квартира №21).

Наведені квартири за технічними
характеристиками мають спільні кухню
та коридор.

При цьому на час виникнення у позивача
права власності на квартиру №20, площа
спільної для власників квартир 19, 20 та 21
кухні фактично становила 9,4кв.м, в той
час, як відповідно до технічного
паспорта, який був невід'ємною частиною
свідоцтва про право власності на житло,
виданого на ім'я ОСОБА_11 - первісного
власника квартири №20 11 липня 1995 року,
площа спільної для власників квартир
№№ 18, 19, 20 та 21 кухні становила 14,63кв.м
/а.с. 9-10/.

Зменшення площі спільної кухні
відбулося в зв'язку з тим, що наймач (а в
послідуючому - власник) приміщення №18 у
квартирі спільного заселення ОСОБА_12, у
спадкоємців якого придбала квартиру
№18 ОСОБА_10, здійснив перепланування
займаної ним квартири, в тому числі
шляхом приєднання частини площі
спільної кухні у розмірі 5,3кв.м та
обладнання окремої кухні і вбиральні.

05 серпня 1998 року Фонд комунального
майна м.Херсона видав на ім'я ОСОБА_13
свідоцтво про право власності на
наведене вище житло згідно з Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду». Відповідно до
технічного паспорту, що є складовою
частиною цього свідоцтва, квартира №18
має спільним із квартирами №№ 19, 20, 21
лише коридор та окремі кухню площею
3,67кв.м і вбиральню площею 2,40кв.м /а.с.
19-20, 24-25, 106-107/.

Відповідно до п.22 Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян, затвердженого наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15 вересня 1992 року №56 із послідуючими
змінами та доповненнями, в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, відомості про займані
наймачем приміщення та їх площу
наводяться згідно з
інвентаризаційними матеріалами, які
зберігаються у державному
підприємстві по обслуговуванню житла.
При відсутності інвентаризаційних
матеріалів або невідповідності їх
інформації фактичному стану, що
викликано проведенням ремонту чи
реконструкцією будинку, підприємство
по обслуговуванню житла відновлює їх
через бюро технічної інвентаризації.
Уточнення необхідних для приватизації
квартир (будинків) даних шляхом
обстеження можуть здійснювати
підприємства, на які покладено
обов'язок оформлення документів по
приватизації державного житлового
фонду.

Враховуючи, що зазначена в технічному
паспорті характеристика квартири №18
щодо приєднання частини площі спільної
кухні відповідає на час приватизації
стану займаних наймачем приміщень і
свідчить про те, що в квартирі
спільного заселення відбулося
перепланування, яке компетентними
органами до самовільного не віднесено
і яке не оспорювалося жодним із
власників чи наймачів інших житлових
приміщень та здійснено з метою
підвищення благоустрою і перетворення
комунальної квартири в окрему квартиру
на сім'ю, колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що приватизація
квартири АДРЕСА_1 відбулася з
дотриманням Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Положення про порядок передачі
квартир (будинків) у власність
громадян, а тому правові підстави
вважати права позивача у цій частині
порушеними та такими, що підлягають
відновленню у обраний ним спосіб,
відсутні.

Що ж стосується використання решта
спільної кухні, то колегія суддів
вважає за необхідне врахувати ту
обставину, що 02 лютого 2011 року, коли всі
спірні квартири спільного заселення
перебували у приватній власності,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 досягли
домовленості щодо її переобладнання
під індивідуальні санітарні
приміщення для кожної із трьох квартир
№№ 19, 20, 21.

При цьому передбачалося проведення
комунікацій водовідведення та
каналізації, які в наведених квартирах
до цього були відсутні.

Сторони домовилися, що оплата вартості
матеріалів, обладнання та необхідних
робіт з перепланування здійснюється
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за рахунок власних
коштів, а ОСОБА_6 погодився на виділення
йому меншої, ніж іншим, площі, але
достатньої для встановлення унітазу,
умивальника та дверей /а.с. 16/.

Роботи з перепланування кухні
проведені з дотриманням умов
наведеного вище договору, про що
свідчить також складений за заявою
ОСОБА_8 01.03.2011 року інспекцією з нагляду
за станом житлового фонду Херсонської
міської ради акт обстеження місць
загального користування квартири
спільного заселення, закріпленими за
житловими приміщеннями №№ 19, 20, 21
будинку АДРЕСА_1.

За висновками комісії, що складала
даний акт, перепланування проведено з
дотриманням ДБН В.2.2-15-2005, виконано з
метою отримання елементарних
санітарних умов, без порушення прав та
інтересів співвласників квартири
спільного заселення. Системи
інженерних комунікацій холодного
водозабезпечення та каналізації
підключені до загальних стояків
комунікацій.

Крім того, комісія вказала на
необхідність письмової згоди усіх
співвласників на перепланування та
оформлення виконаного перепланування
згідно діючого законодавства з
подальшим внесенням змін в технічну
документацію квартири /а.с. 73-76/.

Акт, крім членів комісії, підписаний
також власниками квартир №№ 19, 20 та 21, в
тому числі, позивачем.

Письмова згода власників квартир
спільного заселення на перепланування
отримана, а оформлення перепланування
в установленому законом порядку із
внесенням змін до технічної
документації квартири не відбулося
/а.с. 72/.

Оскільки позивач не заперечує
можливість та необхідність
використання спільної кухні для інших
цілей, а лише більш, ніж через три роки
після проведеного за спільною згодою
перепланування, висловлює своє
невдоволення зменшенням належної йому
у спільному приміщенні площі і при
цьому не порушує питання про
розірвання укладеного з відповідачами
договору чи визнання його недійсним, а
також враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_14
звернулися до Херсонської міської ради
із заявами про оформлення
перепланування в установленому
законом порядку і ці заяви на час
перегляду справи апеляційним судом не
розглянуті, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
заявленого ОСОБА_6 позову і вважає його
вимоги передчасно заявленими.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах досліджених в судовому
засіданні доказів та нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, належних
доказах і, як такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про те,
що проведеним переплануванням
порушено принцип рівності прав кожного
із співвласників спільного заселення
на користування спільним приміщенням,
оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 383
ЦК України власник квартири може на
свій розсуд здійснювати ремонти і
зміни у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Отже, сам факт проведення
перепланування квартири не виходить за
межі повноважень власників квартири, в
тому числі співвласників спільних
приміщень, а надані позивачем докази, в
тому числі проведена судова
будівельно-технічна експертиза від
09.07.2014 року, не містять інформації та
висновків про те, що перепланування
проведено з порушенням
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Позивач сам погодився на зменшення
площі обладнаного для нього
санітарного вузла за рахунок
звільнення від необхідних для
проведення перепланування витрат, а
отже розпорядився правом власника на
свій розсуд.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення в оскарженій
частині ухвалено судом з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову відсутні.

Рішення суду в частині позову про
встановлення порядку користування
майном в апеляційному порядку на
оскаржено, тому його законність та
обґрунтованість судом апеляційної
інстанції не перевірялася в силу ст. 303
ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої від
імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 15 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних прав шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя
Л.В.Пузанова