№ 2/243/2488/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2014 року Словянський
міськрайонний суд Донецької області у
судді Лаптєва М.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості, -
Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та стягнення судових витрат,
обґрунтувавши свої вимоги тим, що
відповідно до укладеного між позивачем
та відповідачем кредитного договору №
б/н від 04.04.2007 року ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 250 грн. 00 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Проте відповідач належним чином не
виконував зобов'язання за кредитним
договором, в наслідок чого утворилась
заборгованість станом на 30.09.2014 року у
- 9869, 64 грн. - заборгованість за
- 250, 00 грн. штраф (фіксована частина )
- 493,48 грн. - штраф (процентна
У зв'язку з чим позивач просить
стягнути з відповідача суму
заборгованості за кредитом та судові
В судове засідання представник
позивача Мошнєгуц Л.В., що діє на
підставі довіреності не з'явилася,
подала до суду заяву, в якій просить
розглянути справу у її відсутності, на
задоволенні позовних вимог наполягає,
не заперечує проти винесення заочного
рішення. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК
України зрозумілі, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності представника позивача, що
відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час, дату і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, про що є відомості в
матеріалах справи. Зі згоди
представника позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні і
вбачається з доданих до справи
документів, між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір № б/н від 04.04.2007 року згідно
якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі
250 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 22,8 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Проте відповідач належним чином не
виконував зобов'язання за кредитним
договором, в наслідок чого утворилась
заборгованість станом на 30.09.2014 року у
сумі 10613 грн. 12 коп., яка складається з:

- 9869, 64 грн. - заборгованість за
кредитом

- 250, 00 грн. штраф (фіксована частина )

- 493,48 грн. - штраф (процентна
складова)

Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушенні зазначених норм
закону та умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти і
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 ЦК України.

У зв'язку з наведеним, суд вважає,
що позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88
ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
документально підтверджені судові
витрати. Оскільки суд ухвалює рішення
на користь позивача, то відповідно
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат, а саме судового збору у
розмірі 243 грн. 60 коп., також підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного й
керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226
ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1049,1050 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" суму
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 04.04.2007 року у розмірі 10613 грн. 12
коп. на р/р 3111, , МФО
№ 305299.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" суму
судових витрат, а саме судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп. на р/р 0001, , МФО № 305299.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана до суду протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

М.В. Лаптєв