Справа № 758/9212/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В.
,

при секретарі - Савіцькому Я.
Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Київський річковий порт»
про стягнення заробітної плати,
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні, відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом, який під час
розгляду справи уточнила, посилаючись
на те, що з 13 січня 2011 року по 13 травня 2014
року вона працювала на посаді
бухгалтера 1-ї категорії - касира
бухгалтерії в ПАТ «Київський річковий
порт». В день звільнення з позивачкою
розрахунок проведений не був. 28 липня
2014 року відповідачем було виплачено 20
897 гривень 10 копійок. На даний час
заборгованість по зарплаті становить
278 гривень 03 копійки. ОСОБА_1 вважає,
що відповідач має сплатити їй середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 13 травня 2014 року по 21
листопада 2014 року в розмірі 33 211 гривень
35 копійок. Також позивачка зазначає, що
їй завдана моральна шкода, оскільки
через затримку розрахунку вона не мала
змоги розрахуватися по своїм кредитам
у банках, через що переживає і
хвилюється. ОСОБА_1 просить стягнути з
відповідача на її користь
заборгованість по зарплаті в розмірі 278
гривень 03 копійки, середній заробіток
за час затримки розрахунку в розмірі 33
211 гривень 35 копійок, а також моральну
шкоду в розмірі 50 000 гривень.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги в
редакції від 21 листопада 2014 року з
тих же підстав, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнав частково, а саме
в частині заборгованості по зарплаті в
розмірі 278 гривень 03 копійки, решту
позовних вимог не визнав, просив позов
задовольнити частково.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 працювала у Публічному
акціонерному товаристві «Київський
річковий порт» на посаді бухгалтера 1-ї
категорії - касира бухгалтерії.

13 травня 2014 року ОСОБА_1 була звільнена
за власним бажанням у зв'язку з виходом
на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП
України, що підтверджується копією
наказу №78-к від 13 травня 2014 року (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В день звільнення з позивачкою
розрахунок проведений не був, хоча в
цей день позивачка знаходилася на
роботі.

28 липня 2014 року ОСОБА_1 було виплачено 20
897 гривень 10 копійок, що підтвердили в
судовому засіданні сторони.

Заборгованість в розмірі 278 гривень 03
копійки позивачці не виплачена й досі.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Позивачка просить стягнути з
відповідача середній заробіток за весь
час затримки розрахунку за період з 13
травня 2014 року по 21 листопада 2014 року в
розмірі 33 211 гривень 35 копійок.

Оскільки повний розрахунок з
позивачкою не проведений й до цих пір,
має місце затримка розрахунку з 14
травня 2014 року по 21 листопада 2014 року.

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року N
100 (далі - Порядок), передбачається, що у
випадках збереження середньої
заробітної плати середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 розд. IV Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року N
100, основою для визначення загальної
суми заробітку, що підлягає виплаті за
час затримки розрахунку, є
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника, яка згідно
з п. 8 Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - календарних днів за
цей період. Після визначення
середньоденної заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплат працівнику
здійснюється нарахування загальної
суми середнього заробітку за час
затримки розрахунку, яка обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів
розраховується шляхом ділення на 2
сумарного числа робочих днів за
останні два календарні місяці згідно з
графіком роботи підприємства,
установи, організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз. 3
п. 8 Порядку).

Про застосування вказаного порядку
розрахунку середнього заробітку
зазначено і у листі Верховного Суду
України від 01.07.2012 року «Висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012
року».

З довідки за №3995 від 16 травня 2014 року
(а.с.7), виданої Публічним акціонерним
товариством «Київський річковий порт»,
вбачається, що у березні 2014 року
зарплата позивачки становила 5 105
гривень 15 копійок, у квітні 2014 року - 5 255
гривень 84 копійки, а середньоденна
заробітна плата - 246 гривень 01 копійка.

Сума середнього заробітку становить 5
289 гривень 22 копійки (246,01 грн. х 21,5 день =
5 289,22 грн.).

За період з 14 травня 2014 року по 21
листопада 2014 року середній заробіток
за весь час затримки розрахунку
становить в загальній сумі 33 334 гривні 38
копійок (за травень 2014 року - 3 198,13 грн.
/246,01 грн. х 13 днів/, за червень 2014 року -
жовтень 2014 року - 26446,1 грн. /5 289,22
грн. х 5 місяців/, за листопад 2014 року - 3
690,15 грн. /246,01 грн. х 15 днів/).

Позивачка також просить стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі 50
000 гривень, оскільки вона морально
страждала через неможливість
здійснити чергові платежі по кредитним
договорам, постійні дзвінки
колекторів, вона позбавлена нормальних
життєвих зв'язків, спілкування з
близькими людьми, порушені її звички та
бажання через нестачу коштів.

Статтею 237-1 КЗПП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивачка була звільнена у травні 2014
року, а розрахунок в більшій частині з
нею був проведений в кінці липня 2014
року. Внаслідок нестачі коштів
позивачка була позбавлена можливості
сплачувати чергові платежі по
кредитних договорах, що
підтверджується копіями направлених
банками листів про необхідність
погасити заборгованість (а.с.11-18). Через
це позивачка страждала, вона змушена
була докладати додаткових зусиль для
організації свого життя.

Тому, суд вважає за можливе стягнути з
відповідача на відшкодування
позивачці моральної шкоди 500 гривень.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд вважає, що позов в судовому
засіданні доведений частково, а тому
підлягає частковому задоволенню.

Стягненню з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір.

На підставі наведеного ст.ст. 116, 117, 231, 233
КЗпП України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209,
213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київський річковий порт»
(ідентифікаційний код 03150071) на користь
ОСОБА_1 заборгованість по зарплаті в
розмірі 278 гривень 03 копійки, середній
заробіток за час затримки розрахунку в
розмірі 33 334 гривні 38 копійок, моральну
шкоду в розмірі 500 гривень, а всього
стягнути 34 112 гривень 41 копійку
(тридцять чотири тисячі сто дванадцять
гривень сорок одну копійку).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київський річковий порт»
(ідентифікаційний код 03150071) на користь
держави судовий збір в розмірі 341
гривня 12 копійок (триста сорок одна
гривня дванадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Н. В. Неганова