Провадження №2/761/6342/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» про визнання договору
недійсним, стягнення матеріального
збитку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання договору
недійсним, стягнення матеріального
збитку та моральної шкоди, в якому
зазначив, що 13.07.2011 року між ним та
відповідачем було укладено угоду
предметом якої є надання учаснику
послуг системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля. Відповідно до
умов угоди відповідач гарантує надання
учаснику права на отримання автомобіля
за умови виконання учасником всіх
зобов'язань, передбачених угодою.

На виконання умов угоди позивач
сплатив всього 72366,93 грн, з яких 3772,80 грн.
вступний внесок, 68594,13 грн. - щомісячні
внески.

Позивач вважає, що вказана угода була
укладена під впливом обману та із
застосуванням нечесної
підприємницької практики, а дії
відповідача є такими, що підпадають під
дію ст. 19 Закону України «Про захист
прав споживачів», яка вказує на те, що
забороняється нечесна підприємницька
практика, яка включає будь-яку
діяльність, що вводить споживача в
оману.

З урахуванням викладеного позивач
просить визнати угоду № 364930 недійсною,
стягнути з відповідача матеріальні
збитки в розмірі 1444733,86 грн та моральну
шкоду в розмірі 10000 грн.

Позивач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
12.11.2014 року від представника позивача
надійшла заява про розгляд справи у
його відсутності, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу без участі
позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
пояснивши, що угода, яка була укладена
між сторонами, створена в рамках
системи продажу автомобілів АвтоТак.
Позивач знав та прийняла повністю усі
умови угоди, що підтвердив своїм
підписом. Вважає доводи позивача, що
діяльність відповідача - це
пірамідальна схема, безпідставними.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 13 липня 2011 року між ТОВ
«АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 укладено угоду
№ 364930 про надання послуг.

Предметом угоди є надання учаснику
послуг системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля.

Відповідно до ст.. 10 угоди учасник
заявляє, що отримав усі коректно
викладені пояснення від представника
Авто Просто, уважно прочитав та
зрозумів угоду та додатки до неї, що
засвідчує своїм підписом.

Угода та додатки до неї № 1, № 2
підписані сторонами, містять опис
послуг, що надаються ТОВ «АвтоПросто».

Відповідно до п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до
угоди, якщо учасник виявить бажання
розірвати угоду та відмовитись від
подальшої участі в системі АвтоТак
протягом 7 календарних днів від дати
підписання угоди, такому учаснику
повертається вся сума коштів, внесена
ним на рахунок АвтоПросто. Протягом
зазначених семи днів учасник
зобов'язаний письмово повідомити про
розірвання угоди шляхом подання заяви
до ТОВ «АвтоПросто».

Позивач не надсилав такої заяви
протягом семи днів з дня підписання
угоди, а отже він усвідомлював умови
угоди. Підпис позивача на угоді та
додатках до неї є доказом того, що
позивачу були повністю зрозумілі умови
та зміст угоди та додатків до неї.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже, свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб вступати
чи утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначити умови
такого договору.

Таким чином, угода була укладена з
урахуванням волевиявлення позивача,
оскільки підписи на угоді та додатках
до неї є доказом того, що сторони
погодилися з її умовами.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст.. 203
цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 230 ЦК України
передбачено, що суд визнає угоду
недійсною у випадку, якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього
Кодексу).

Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням.

З матеріалів справи вбачається, що
угода між сторонами підписана
повноваженими особами, вона містить
всі суттєві умови передбачені законом
для договорів і які мають істотне
значення, а також які були узгодженні
сторонами шляхом звернення позивача з
пропозицією щодо укладання угоди та
погодження відповідачем на укладання
такої угоди.

Доводи позивача, що угода є недійсною,
посилаючись на п.7. ч.3 ст.. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якою встановлено, що забороняється, як
таке, що вводить в оману утворення,
експлуатації або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучень інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції, суд вважає
безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до розділу 1 додатку № 2 до
угоди, АвтоТак - це торговельна марка,
що зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АвтоПросто з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах.

Пунктом 1.2. додатку № 2 до угоди
визначено, що учасник уповноважує
АвтоПросто на організацію та
адміністрування системи АвтоТак.
Система функціонує таким чином, що
кількість учасників групи, яким
надається право на отримання
автомобіля, відповідає кількості
автомобілів, яку можливо придбати за
рахунок частого фонду групи. Учаснику,
який сплатив повну вартість автомобіля
та виконав усі зобов'язання щодо сплати
внесків в оплату послуг та страхових
платежів, буде надано право на
отримання автомобіля на найближчому
асигнаційному акті, який буде
проводитись у місяці, наступному за
місяцем, в якому учасник повністю
виконав усі зобов'язання за угодою.
Такий учасник користується
пріоритетом в отриманні автомобіля
перед іншими учасникам в групі.

В судовому засіданні було
встановлено, що угоду № 364930 було
включено до групи № 1129 та надано
порядковий номер 131 у цій групі.

Таким чином, вивчивши детально умови
угоди, суд приходить до висновку, що
відповідач отримує оплату саме за
рахунок продажу продукції (надання
послуг), а не за рахунок залучення інших
споживачів, а тому вимоги позивача про
визнання угоди № 3755535 як такої, що
покладена в основу пірамідальної
схеми, відповідно до п.7 ст. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» є
безпідставними.

Крім того, суд прийшов до висновку, що
виключним предметом діяльності ТОВ
«АвтоПросто» є надання фінансових
послуг з адміністрування фінансових
активів для придбання автомобілів в
групах.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
до фінансових послуг відноситься,
зокрема адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах.

В постанові Верховного Суду України
11.09.2013 року, прийнятої за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах (справа № 6-40цс13), яка є
обов'язковою для всіх судів і суди
зобов'язані привести свою практику у
відповідність з цим рішенням (ст. 360-7
ЦПК України), зазначено, що, якщо
укладений сторонами правочин
передбачає одержання споживачем
необхідного йому товару, визначає
умови (схему фінансування тощо), за яких
такий товар може бути одержаний (у тому
числі закріплює відповідні права та
обов'язки сторін), то до такого
правочину не може бути застосовано
визначення «пірамідальної схеми».

За таких обставин, суд вважає, що
вимоги позивача про визнання договору
недійсним та стягнення збитків не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства України, а тому підстав
для їх задоволення немає.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, то слід
зазначити, що між позивачем та
відповідачем діять договірні
правовідносини, які регулюються ЦК
України, а умовами договору
відшкодування моральної шкоди не
передбачено, як і не передбачено і ЦК
України відшкодування моральної шкоди
в зв'язку з порушенням договірних
зобов'язань.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 229, 230, 627, 901, 1167
ЦК України, Законом України «Про захист
прав споживачів», Законом України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215, 218, 360-7 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» про визнання договору
недійсним, стягнення матеріального
збитку та моральної шкоди залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя