Справа № 504/2440/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

при секретарі - Мельниковій В.М., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом
до відповідача, яким просила стягнути
аліменти на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 900 грн.,
починаючи стягнення з дня подачі
позовної заяви до суду та до повноліття
дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, проте подала до суду заяву,
якою свої позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити в повному
обсязі з підстав, викладених у позові,
та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач повторно не з'явився у
судове засідання, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, про що в
матеріалах справи наявні відповідні
поштові повідомлення, у зв'язку із чим
суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності відповідача.

Суд приймає до уваги той факт, що
відповідачу надавалась можливість
заперечувати, не визнавати позовні
вимоги, доказувати протилежне, тобто
відповідач не скористався своїм правом
з власної ініціативи та за власним
волевиявленням.

Розглянувши доводи та пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази на
предмет їх належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що з 01.08.1996 року по
11.11.2014 року позивачка перебувала у
шлюбі з відповідачем. Однак, подружнє
життя з відповідачем не склалося,
позивачка та відповідач більше не
підтримують подружніх стосунків, і
позивачка разом із сином на теперішній
час проживає окремо від відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 11.11.2014 року у
справі № 504/2441/14-ц (2/504/1966/14) шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася дитина -
син ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво
про народження серії НОМЕР_1, повторно
видане 08.07.2003 року відділом реєстрації
актів громадянського стану
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області,
де в графі «батько» записаний «ОСОБА_2»,
актовий запис № 02.

Судом встановлено, що на теперішній час
неповнолітня дитина проживає разом з
позивачкою, окремо від відповідача, та
знаходиться повністю на її утриманні,
що підтверджується довідкою
Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області від 16.06.2014 року за вих. №
СР-02-21-279.

Встановивши виниклі між сторонами
правовідносини, суд звертається до
положень діючого законодавства, яким
вони врегульовані.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
свою неповнолітню дитину до досягнення
нею повноліття.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44 -ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і)
інші особи, що виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здатностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51
Конституції України закріплений
конституційний обов'язок батьків
утримувати своїх дітей.

Детальний аналіз ст. 180 СК України
дозволяє суду дійти висновку, що батько
і мати мають рівні права та обов'язки
щодо своїх дітей, зокрема обов'язком
батьків є матеріальне утримання дітей.

Суд повторює, що обов'язок батьків з
утримання дітей не є солідарним, а
індивідуальний, тобто кожний з батьків
має брати рівну участь в утриманні
дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», на які посилався
суд при постановленні рішення,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен враховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача має визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Частиною 2 ст. 184 Сімейного Кодексу
України передбачено, що розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону.

Детальний аналіз змісту ст. 183, 184
Сімейного Кодексу України дозволяє
дійти висновку, що визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі чи у
частці від заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватись як
аліменти на дитину, є правом суду та
повинно розглядатись у сукупності з
іншими обставинами, що мають істотне
значення.

Судом враховується, що згідно із ст. 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» для дітей віком від 6
до 18 років прожитковий мінімум з 01
січня 2014 року становить 1 286 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заявлені позивачем позовні вимоги
ґрунтуються на вищевказаних
положеннях діючого законодавства,
однак підлягають частковому
задоволенню виходячи з принципу
рівності участі батьків в утриманні
дитини.

Згідно зі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір,
оскільки позивач на момент звернення
до суду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу
України, ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 88, 208, 212, 215, 218, 293, 294, 296
Цивільного процесуального кодексу
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», п. 3 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір», суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти
на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у твердій грошовій сумі у розмірі 650
(шістсот п'ятдесят) гривень, щомісячно,
починаючи з 23.07.2014 року та до настання
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4
включно.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до чинного
законодавства України.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь держави витрати по оплаті
судового збору в сумі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області протягом десяти днів
з часу його проголошення через
Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В.К.
Барвенко