Справа № 161/8985/14-ц
Провадження № 2/161/2852/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

20 жовтня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

у складі:

головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Товт С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької
міської ради, третя особа на стороні
позивача без самостійних вимог -
публічне акціонерне товариство
«Гнідавський цукровий завод», про
визнання приміщення непридатним для
проживання та зобов'язання надати
житлове приміщення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 05.06.2014р. звернулася в суд з
позовом до Луцької міської ради, третя
особа на стороні позивача без
самостійних вимог - публічне
акціонерне товариство «Гнідавський
цукровий завод» (надалі - ПАТ
«Гнідавський цукровий завод»), про
визнання приміщення непридатним для
проживання та зобов'язання надати
житлове приміщення для відселення із
непридатного помешкання.

Свій позов мотивує тим, що 26.03.2014 року
вона звернулася до Луцької міської
ради в особі Луцького міського голови з
заявою про включення її у списки на
позачергове забезпечення житлом та
відселення з наданням іншого
благоустроєного житла.

Листом від 16.04.2014 року за № К-468/2,3-100 за
підписом заступника міського голови їй
було відмовлено в задоволення заяви з
тих підстав, що „Факт (її) проживания в
будинку, який не відповідає
санітарно-технічним вимогам для даного
населеного пункту, права на
позачергове отримання житла не надає".

Відповідно до повідомлення заступника
міського Голови № К-468-100 від 17.03.2014 року
її сім'я у складі 4-х чоловік перебуває
на квартирному обліку у загальній
черзі за місцем проживання з 15.08.1980 року
за № 104 на підставі рішення виконкому
Луцької міської ради №752-1 від 15.11.2007р.
Сім'я проживає і зареєстрована в
складі-гуртожитку по АДРЕСА_1 на
території промислової зони нинішнього
ПАТ «Гнідавський цукровий завод" з
15.10.1984 року. Підстава взяття на чергу -
невідповідність житла санітарним та
технічним умовам. Її сім'я підлягає до
негайного відселення в порядку ст. 110-111
ЖК України, в зв'язку з тим, що будинок
за адресою її проживання не належить
до державного або громадського
житлового фонду, тобто і спроектований
і побудований як нежилий (склад заводу),
рахується на балансі ПАТ „Гнідавський
цукровий завод" як склад готової
продукції, що з ініціативи дирекції
використовувався, окрім виробничого
призначення, для сезонного нічного
відпочинку працівників цукрового
заводу. Тобто є заводським підсобним
приміщенням. На цій підставі був
задокументований за бухгалтерським
обліком заводу як склад-гуртожиток.
Отже, її сім'я зареєстрована і проживає
у пристосованому побутовому
приміщенні, розміщеному в промисловій
зоні цукрового заводу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 14.03.2013 року у справі №0308/17658/12
відмовлено у позові Правління ВАТ
„Гнідавський цукровий завод" до неї
про втрату права на житло в зв'язку з
тим, що дане приміщення у будинку по
АДРЕСА_1 не має статусу гуртожитку і не
зареєстровано як гуртожиток у Луцькій
міській раді, тобто є нежилим. На цій
підставі вона стверджує, що займане її
сім'єю під житло помешкання не є
житловим і з цих підстав є непридатним
для проживання мешканців.

Даний факт визнано самим ПАТ
„Гнідавський цукровий завод", Луцькою
міською радою, управлінням
містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства
Волинської облдержадміністрації,
висновком будівельно-технічної
експертизи № 0-143 від 30.08.2010 року, актом
обстеження санітарно-технічного стану
будинку від 18.08.2010 року; а також - фактом
відсутності реєстрації будинку як
житлового об'єкта нерухомості в КП
„Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації", відсутністю
реєстрації будинку як гуртожитку у
Луцькій міській раді та вищевказаним
рішенням суду.

Зокрема, висновком
будівельно-технічної експертизи № О-143
від 30.08.2010 року, проведеної Волинською
торгово-промисловою палатою, частина
будівлі складу-гуртожитку по АДРЕСА_1
за своїм об'ємно-планувальним та
конструктивним рішенням не відповідає
вимогам ДБН В.2.2.-ї 5-2005 „Житлові
будинки. Основні положення", в тому
числі, за санітарно гігієнічними
вимогами та інженерним обладнанням, а

також вимогам ДБН 360-92 „Планування і
забудова міських та сільських
поселень" та „Державним правилам
планування та забудови населених
пунктів" і є непридатною для
проживання. В будівлі відсутні кухні,
санвузли, газопостачання, центральне
та місцеве опалення, витяжні канали
(вентиляції), гаряче водопостачання,
питна вода.

Управлінням містобудування та
архітектури ЖКГ Волинської
облдержадміністрації (№ Ко-23/1.8 від
06.03.2006 року) встановлено, що внаслідок
несприятливого температурного режиму
руйнуються окремі конструкції будівлі,
вздовж конькового вузла та в інших
місцях дах протікає, що призвело до
перезволоження та пошкодження
перекриття над другим поверхом;
зовнішні стіни та цоколь мають тріщини,
причиною чого є погані фундаменти;
будівля знаходиться в поганому
технічному стані, потребує
невідкладного капремонту чи
реконструкції; рекомендовано -
проведення реконструкції або знесення
будинку з відселенням мешканців і
наданням їм нового житла.

В зв'язку з цим, рішенням сесії
Волинської обласної ради № 14/9 від
27.07.2007 року з обласного бюджету
Волинської обласної ради було виділено
250000 гривень до бюджету Луцької міської
ради для придбання квартир, в тому
числі, її сім'ї, однак ці кошти були
протиправно використані тодішнім
міським головою ОСОБА_4 на інші цілі,
придбано три квартири для іншої
категорії громадян, в результаті чого
до даного часу її сім'я з нежилого
приміщення не відселена і перебуває на
загальній черзі у міськраді для
одержання житла на загальних
підставах.

Згідно ст. ст. 61, 63, 110, 111, 113, 109 ЖК України
та п. 46 Правил квартирного обліку
громадян, що потребують покращення
житлових умов в Україні, її сім'я
підлягає до негайного відселення із
займаного нежитлового приміщення,
оскільки воно непридатне для
проживання.

За державними архітектурними,
будівельно-технічними,
санітарно-епідеологічними, та за
юридичними нормами спірне приміщення є
непридатним для проживання. Проте,
відповідач цього не визнає, а тому
відмовляється включати її у список
осіб на першочергове відселення із
займаного приміщення.

Посилаючись на вищенаведене, позивач
просив суд визнати приміщення по
АДРЕСА_1 непридатним для проживання та
зобов'язати Луцьку міську раду надати
інше благоустроєне житлове приміщення
для відселення її сім'ї в складі 4-х
чоловік: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
із непридатного житла.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з наведених у
позовній заяві мотивів.

Представник відповідача в судовому
засіданні позову не визнав, вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, подав суду
письмове заперечення і просить
відмовити у задоволенні позову.

Представник ПАТ «Гнідавський цукровий
завод» в судове засідання не з'явився,
подав суду заяву про розгляд справи за
його відсутності та письмове
заперечення, з якого вбачається, що
відповідно до Наказу Фонду державного
майна України Регіонального
відділення по Волинській області №269
від 20 грудня 1994 року, Наказу Фонду
державного майна України
Регіонального відділення по
Волинській області № 307 від 19 липня 1999
року, Переліку нерухомого майна,
переданого у власність відкритому
акціонерному товариству «Гнідавський
цукровий завод» будинок, який
знаходиться за адресою: м. Луцьк,
АДРЕСА_1, в процесі приватизації
передано у власність ПАТ «Гнідавський
цукровий завод». Приміщення має статус
будівлі гуртожитку-складу.
Адміністрацією ПАТ „Гнідавський
цукровий завод" ОСОБА_7 (колишній
чоловік позивача) надано дозвіл на
поселення у вказане приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач прописана (зареєстрована) за
даною адресою, як за постійним місцем
проживання, однак протягом тривалого
часу там не проживає. ОСОБА_8 ніколи не
перебувала з ПАТ «Гнідавський цукровий
завод» в трудових відносинах, діючого
договору найму житлового приміщення не
має, а в січні 2012 року добровільно
покинула займане раніше приміщення. З
цього часу позивач в приміщенні не
проживає і не з'являється, однак з
реєстраційного обліку не знялась,
також нею не сплачуються спожиті
комунальні послуги. Просить відмовити
в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.03.2014 року позивач звернулася до
Луцької міської ради в особі Луцького
міського голови з заявою про включення
її у списки на позачергове
забезпечення житлом та відселення з
наданням іншого благоустроєного житла.

Листом від 16.04.2014 року за № К-468/2,3-100 за
підписом заступника міського голови їй
було відмовлено в задоволення заяви з
тих підстав, що „Факт (її) проживания в
будинку, який не відповідає
санітарно-технічним вимогам для даного
населеного пункту, права на
позачергове отримання житла не надає".

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на квартирному
обліку у загальній черзі з 15.08.1980 року
за № 104 на підставі рішення виконкому
Луцької міської ради №752-1 від 15.11.2007р., і
зареєстрована в складі-гуртожитку по
АДРЕСА_1 на території промислової зони
нинішнього ПАТ «Гнідавський цукровий
завод" з 15.10.1984 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14.03.2013 р. у
справі № 0308/17658/12 за позовом ПАТ
«Гнідавський цукровий завод» до ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
встановлено, що приміщення складу та
гуртожитку на АДРЕСА_1, рахується на
балансі ПАТ «Гнідавський цукровий
завод». Доказів того, що спірному
приміщенню у встановленому законом
порядку було надано статус гуртожитку,
даним підприємством суду не
представлено.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини, тому вказані вище
обставини вважаються доведеними.

Судом встановлено, що вищевказане
приміщення не є житловим, не
відноситься до об'єктів державного чи
громадського житлового фонду. Позивач
з сім'єю була заселена і зареєстрована
у це приміщення з порушенням вимог
ст.ст.61,63,109,110, 111 Житлового кодексу
Української PCP.

Судом встановлено, що Луцька міська
рада ордер на вселення в дане
приміщення не видавала.

Посилання позивача на норми Житлового
кодексу Української PCP, і , зокрема,
ст.ст.110-113 ЖК УРСР, про визнання
займаного нею приміщення, непридатного
для проживання, негайного відселення з
наданням іншого благоустроєного
приміщення є безпідставними, оскільки
ними регулюються відносини щодо
користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду, а не відносини
проживання в пристосованому
побутовому приміщенні.

Статтею 46 Житлового кодексу
Української PCP передбачений перелік
випадків коли житлове приміщення
надається поза чергою, зокрема поза
чергою жиле приміщення надається
громадянам, житло яких внаслідок
стихійного лиха стало непридатним.
Факт проживання у приміщенні, який не
відповідає санітарно-технічним нормам,
права на позачергове отримання житла
не дає.

Отже, правових підстав для включення
позивача у список осіб, які мають право
на позачергове отримання житла, та
надання жилого приміщення для
відселення позивача суд не вбачає.

Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу
УРСР громадянам, які перебувають на
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов, жилі приміщення
надаються в порядку черговості.
Порядок визначення черговості надання
громадянам жилих приміщень
встановлюється законодавством Союзу
PCP, цим Кодексом та іншими актами
законодавства Української PCP

Черговість надання жилих приміщень
визначається за часом взяття на облік.

Крім того, пунктом 38 Правил обліку
громадян, які перебувають на
квартирному обліку і потребують
поліпшення житлових умов, затверджених
постановою Ради Міністрів Української
PCP і Української Республіканської Ради
Професійних спілок від 11.12.1984 №470, також
встановлено, що жилі приміщення
надаються в порядку черговості.

Отже, надання позивачеві та членам її
сім'ї житла має здійснюватись у
визначеному Законом порядку, та не
повинно порушувати прав та законних
інтересів інших осіб, які перебувають
на квартирному обліку перед позивачем .

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Луцької міської ради слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 40-46 ЖК України, Законом України «
Про місцеве самоврядування в Україні» ,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцької
міської ради, третя особа на стороні
позивача без самостійних вимог -
публічне акціонерне товариство
«Гнідавський цукровий завод», про
визнання приміщення непридатним для
проживання та зобов'язання надати
житлове приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В. Івасюта