Справа №345/3830/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2014 року
м. Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Онушканича В.В.

з участю секретаря
Танчук М.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
дотримання правил добросусідства,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з
вищенаведеним позовом. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що вона є власником
будинку, загальною площею 76,5 кв.м., що
розташований у АДРЕСА_1. До будинку
примикають: стайня, стодола, комора,
вбиральня, криниця. Будинковолодіння
розташоване на земельні ділянці,
площею 0,25 га, що належить позивачці на
праві власності. Вище земельної
ділянки ОСОБА_1 розташована земельна
ділянка відповідача. По межі земельних
ділянок позивача та відповідача іде
канава, яка відмежовує їхні земельні
ділянки від сусідських. Крім того,
канава служить стоком дощових та талих
вод.

Починаючи з осені 2012 року, відповідач
засипає канаву всіляким сміттям на
межі із земельною ділянкою позивача, в
результаті чого стічні та талі води не
попадають у канаву на межі земельної
ділянки позивача, а течуть прямо її
земельну ділянку, підтоплюючи споруди,
що на ній розташовані. Позивач
неодноразово зверталася до
відповідача з вимогою не засмічувати
канаву, проте відповідач на її прохання
не звертає уваги.

За заявою позивачки земельна комісія,
виїхавши на місце, підтвердила факт
засмічення відповідачем канави і
зобов'язала відповідача розчистити її.
Акт затверджено рішенням Ріп'янської
сільської ради від 10.04.2013 року. Проте
відповідач не це уваги не звертає, а
продовжує засмічувати канаву, в
результаті чого стічними водами
заливається подвір'я позивача,
підтоплюються будинок та господарські
споруди. Тому, позивач змушена
звернутись до суду та просить
зобов'язати відповідача розчистити та
надалі не засмічувати канаву, що
знаходиться вище земельної ділянки, на
якій розташоване будинковолодіння, яке
належить позивачці на праві приватної
власності, за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позов з
підстав, наведених в самій позовній
заяві і просять його задоволити.
Додатково позивач суду пояснила, що
відповідач конфліктує з нею і
спеціально закидає канаву, щоб вода
підтоплювала її будинковолодіння.
Канаву закидають також і члени сім'ї
відповідача. Відповідач хазяйнує на
цій канаві, наче то його власність, хоча
канава приблизною шириною 70 см не
належить власникам суміжних земельних
ділянок, а є природнім межовим знаком.
Земельна ділянка відповідача не
приватизована. За результатами огляду
земельних ділянок і канави, земельна
комісія сільської ради склала
відповідні акти, які підтверджують
факт засмічення канави відповідачем.
Відповідач відмовився підписувати ці
акти.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, проте, як вбачається зі змісту
поданої ним заяви, він заперечує щодо
задоволення позову і не бажає брати
участь у судовому засіданні (а.с. 25).

Свідок ОСОБА_4, який є чоловіком
позивачки, пояснив, що він особисто
разом з батьком відповідача у 1986-1988
роках викопав канаву на межі їхніх
земельних ділянок для того щоб в ній
збирались дощові води і далі стікали в
річку. Приблизно два роки тому
відповідач почав закидати канаву,
внаслідок чого підтоплює його подвір'я,
хоча до цього вони разом чистили цю
канаву. Різне сміття в канаву скидають
і члени сім'ї відповідача. Канава є
межею між їхніми земельними ділянками
і не належить власникам суміжних
земельних ділянок.

Свідок ОСОБА_5, який є депутатом
Ріп'янської сільської ради і головою
земельної комісії, суду пояснив, що
після звернення до сільської ради із
відповідною заявою ОСОБА_1, земельна
комісія у складі трьох чоловік (він
особисто, сільський голова і ще один
депутат сільської ради) виходила на
місцевість весною 2013 р. Оскільки,
канава на межі двох господарств була
закидана, то ОСОБА_3 зобов'язали щоб він
розчистив канаву. Через деякий час ця
комісія виходила на місцевість вдруге
і склала ще один акт, оскільки,
відповідач так і не розчистив канаву.
Засипання цієї канави загрожує
підтопленням суміжних земельних
ділянок, оскільки, земельна ділянка
відповідача знаходиться дещо вище
земельної ділянки позивача і без
канави дощові води потраплятимуть на
подвір'я позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, свідків, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
земельна ділянка, площею 0,25 га, за
адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на
праві приватної власності (а.с. 5, 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України
власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. Згідно ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Держава не втручається
у здійснення власником права
власності, якщо він не порушує норм
закону, моральних засад суспільства,
екологічної ситуації та інтересів
інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 91, 96 ЗК України
власники земельних ділянок та
землекористувачі зобов'язані
забезпечувати використання земельних
ділянок за їх цільовим призначенням;
додержуватися вимог законодавства про
охорону довкілля; не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів; дотримуватися
правил добросусідства та обмежень,
пов'язаних з встановленням земельних
сервітутів та охоронних зон; зберігати
геодезичні знаки, протиерозійні
споруди, мережі зрошувальних і
осушувальних систем.

За правилами ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Як вбачається з кадастрового плану (а.с.
6), а також стверджується позивачем,
спірна канава для збору ґрунтових та
поверхневих вод є природнім межовим
знаком, що відокремлює сусідні
земельні ділянки і не належить на праві
власності ні позивачу, ні відповідачу.

Згідно зі ст. 108 ЗК України у випадках,
коли сусідні земельні ділянки
відокремлені рослинною смугою,
стежкою, рівчаком, каналом, стіною,
парканом або іншою спорудою, то
власники цих ділянок мають право на їх
спільне використання, якщо зовнішні
ознаки не вказують на те, що споруда
належить лише одному з сусідів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
звернення фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб,осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених
кодексом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно акту земельної комісії
Ріп'янської сільської ради від 29.11.2013
року, встановлено, що канава між
господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є
закиданою сміттям, що є загрозою для
підтоплення житлового будинку (а.с. 8).
Водночас в даному акті не зафіксовано,
хто саме засмічує канаву, даний акт не
підписаний ОСОБА_3

Суд не приймає до уваги наданий
позивачкою акт земельної комісії
Ріп'янської сільської ради від 06.04.2013
року (а.с. 49), згідно якого виявлено
закидану сміттям канаву, що межує між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та зобов'язано ОСОБА_3
розчистити канаву, оскільки даний акт
не підписаний членом земельної комісії
ОСОБА_6 та самим ОСОБА_3

Крім того, обидва акти земельної
комісії Ріп'янської сільської ради
складені в 2013 році. Жодних документів,
які б підтверджували факт засмічення
канави в 2014 році, в тому числі на час
звернення з позовом до суду, і саме
ОСОБА_3, позивачем не надано. Суд також
не бере до уваги покази свідка ОСОБА_5,
так як він безпосередньо виїжджав на
місце разом із земельною комісією
тільки в 2013 році. Окрім того, даний
свідок лише бачив в якому стані
перебуває канава, проте, не вказує хто
саме і за яких обставин її засмічує.

Суд критично розцінює і показання
свідка ОСОБА_4, оскільки він є чоловіком
позивачки і безпосередньо
зацікавлений в результатах розгляду
справи. До того ж позивач та свідок
ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердили,
що різне сміття в канаву скидає не
тільки відповідач, але і члени його
сім'ї, водночас позов пред'явлений лише
до ОСОБА_4

Долучені до матеріалів справи
фотознімки (а.с. 38-41, 53-58) вказують на
наявність якоїсь канави, закиданої
сміттям і камінням, проте з даних
знімків не можливо зрозуміти, коли саме
зроблені дані фото, встановити місце
розташування даної канави і хто саме її
закидав.

Крім того, доказів того, що земельна
ділянка, яка розташована вище
земельної ділянки ОСОБА_1, перебуває у
власності чи користуванні саме
відповідача, позивач не надала і не
ставила в судовому засіданні питання
про їх витребування. Водночас позивач
визнала, що вищевказана земельна
ділянка не приватизована.

На позивача покладений обов'язок
довести в суді ті обставини, на які він
посилається в своїй позовній заяві із
врахуванням підстав і предмету позову
і відповідно, що є підстави для
застосування до спірних правовідносин
відповідних положень Земельного
кодексу України, тощо.

Таким чином, при викладених обставинах,
у зв'язку з тим, що позивач не довів тих
обставин, на які він посилається в
своїй позовній заяві, позов не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 319, 373 ЦК
України, ст.ст. 91, 92, 108, 152 ЗК України та
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 213-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про зобов'язання розчистити та надалі
не засмічувати канаву, що знаходиться
вище земельної ділянки, на якій
розташоване будинковолодіння позивача
за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Калуський міськрайонний
суд Івано-Франківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, у
цей же строк з дня отримання копії
рішення.

Головуючий: