Провадження № 2-з/742/42/14
Єдиний унікальний № 742/5177/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву про забезпечення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,-

встановив:

Заявниця звернулася до
суду з заявою про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все нерухоме майно, яке
належить на праві власності ОСОБА_2, а
саме на житловий будинок, що
знаходиться за адресою пров.Короткого,
б.4-А, с.Заїзд, Прилуцького району
Чернігівської області та ? частку
квартири №31, що знаходиться за адресою
вул.Соборна (Рядянська), б.40, в м.Прилуки
Чернігівської області та оголосити
заборону на його відчуження.

Заявниця та її представник адвокат
ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені
вимоги підтримали в повному обсязі,
просили їх задовольнити.

Суд, заслухавши
пояснення заявниці та її представника,
дослідивши матеріали справи, не вбачає
підстав для забезпечення позову з
наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.153 ЦПК
України, заява про забезпечення позову,
подана до подання позовної заяви,
розглядається судом не пізніше двох
днів з дня її подання. У разі
обґрунтованої вимоги заявника заява
про забезпечення позову, подана до
подання позовної заяви, розглядається
лише за його участю без повідомлення
особи, щодо якої просять вжити заходи
забезпечення позову.

Згідно ч.1,3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені ЦПК
України заходи забезпечення позову;
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України
передбачено, що у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв»язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності та інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови
Пленуму Верховного суду України від 22
грудня 2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з»ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпеченення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Статтею 317 ЦК України
передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. При цьому, у
відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України,
право власності є непорушним.

Проте, як встановлено судом,
заявницею не надано доказів того, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про припинення права
власності на ? частку квартири ОСОБА_2;
не обґрунтовано доводів, у зв’язку з
якими потрібно забезпечити позов;
необґрунтовано необхідність
застосування саме такого виду
забезпечення позову.

Заява про забезпечення
позову вмотивована лише припущеннями,
що ОСОБА_2 може здійснити
перереєстрацію та відчуження ? частки
квартири №31, що знаходиться за адресою
вул.Соборна (Радянська), б.40 в м.Прилуки
Чернігівської області. Задовольняючи
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на все нерухоме
майно ОСОБА_2 в тому числі й на спірну ?
частку квартири, фактично буде
ухвалено рішення без розгляду справи
по суті про позбавлення відповідача
права володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, що є
порушенням його права власності та
процесуальних прав щодо гласності,
відкритості судового процесу та
здійснення цивільного судочинства на
засадах змагальності.

З урахуванням зазначеного,
суд вважає, що вимога заявниці про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2, в
тому числі й спірну ? частку квартири
№31, що знаходиться по вул.Соборна
(Рядянська), б.40 в м.Прилуки на даний час
є необґрунтованою та відповідно не
підлягає задоволенню.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України,
суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви про
забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
шляхом накладення арешту на майно -
відмовити.

Ухвала суду може бути
оскаржена до апеляційного суду
Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

М.О.Циганко