Номер провадження: 22-ц/785/6353/14
Головуючий у першій інстанції Вінська
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 29 квітня 2014 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання реконструйованого будинку
спільною частковою власністю,
залишення реконструйованого будинку у
власності, встановлення порядку
користування,-

В С Т А Н О В И Л А:

31 січня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання
реконструйованого будинку спільною
частковою власністю, залишення
реконструйованого будинку у власності,
встановлення порядку користування.

Посилаючись на те, що у 1987 році помер
його батько ОСОБА_5.

01.12.1998 року Комінтернівською державною
нотаріальною конторою видано на ім'я
ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину
за законом після смерті її чоловіка
ОСОБА_5 на житловий будинок з
господарчими будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1

В подальшому ОСОБА_4 оформила право на
земельну ділянку площею 0,085 га. під
житловим будинком, що підтверджується
державним актом на земельну ділянку
серії ЯА № 362579, виданого на підставі
рішення Новодофінівської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області 10 червня 2004 року.

Позивач ОСОБА_3 стверджує, що за згодою
його матері ОСОБА_4, він разом із
дружиною прибудував велику прибудову
до батьківського будинку. До цього часу
прибудова не має юридичного статусу у
ній ніхто не проживає. Після смерті
батька відповідачка не надала
інформацію державному нотаріусу про
те, що після смерті батька він має право
на спадщину. В даний час він разом з
дружиною та сином проживає у
гуртожитку. Не зважаючи на це
відповідачка оформила право на
спадщину, державний нотаріус при
оформленні спадщини не врахував
прибудову, яку він побудував за свої
кошти, та те що прибудова не була
оформленою юридично.

На підставі зазначеного позивач ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом та просив
його задовольнити з наведених у
позовній заяві правових підстав.

В судому засіданні відповідачка ОСОБА_4
позовні вимоги не визнала,
заперечувала проти їх задоволення, так
як на підставі свідоцтва про право на
спадщину їй належить житловий будинок
та земельна ділянка на якій він
розташований. Позивач по справі
вигадує про здійснення ним прибудови
до будинку. Ремонт у будинку її син,
позивач по справі та його дружина не
робили, хоча і проживали у ньому. У 2000
році він отримав квартиру у м. Южному і
до цих пір там проживає, до неї син не
навідується. Вважала, що з питань
порушених у позові позивачем пропущені
терміни позовної давності, просила суд
їх застосувати при розгляді справи та
відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 29 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення місцевого суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної
інстанції сторони по справі не
з'явились, але про розгляд справи вони
сповіщались належним чином
неодноразово, документи підтверджуючі
поважність причини неявки до суду ними
надано не було. Тому у відповідності до
ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка до
апеляційного суду не перешкоджає
подальшому розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, оскільки рішення суду
першої інстанції постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до положень статті 356 ЦК
України власність двох чи більше осіб
із зазначенням частки кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Однак, судом першої інстанції
встановлено та сторонами не
заперечувалось, що 01.12.1998 року ОСОБА_4
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті її
чоловіка ОСОБА_5 на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 (а.с.24, 64).

В подальшому відповідачка оформила
право власності на земельну ділянку
площею 0,085 га. під житловим будинком, що
підтверджується державним актом на
земельну ділянку серії ЯА №362579 (а.с. 18).

Позивач ОСОБА_3 стверджує, що він разом
із дружиною прибудував велику
прибудову до спірного будинку та
зробив у ній ремонт, однак, на даний час
вона юридично не оформлена та у ній
ніхто не проживає.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
позивач ОСОБА_3 був зобов'язаний
довести ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог,
а саме те, що спірний будинок є
реконструйований та те, що ця
реконструкція була проведена за його
кошти та за згодою відповідачки, однак
позивач не надав таких доказів ні у
суді першої інстанції, ні у суді
апеляційної інстанції.

Так, розглядаючи спір, місцевий суд
вірно послався на норми закону, що
регулюють спірні правовідносини, які
виникли між сторонами.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про
те, що рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону і підлягає
скасуванню з постановленням
нового рішення про задоволення
позову у повному обсязі, не
заслуговують на увагу, оскільки
наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи, оскільки його не було
повідомлено про час проведення судово -
будівельної експертизи, що не
дозволило встановити об'єктивну
істину, не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до повідомлення
№5948/24 від 23.01.2014 року на підставі того,
що клопотання експерта про надання
додаткових матеріалів для проведення
експертизи виконаним не було, то у
справі експертизи проведено не було.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що законних підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 29 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак вона може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня її проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області: М.М.
Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік