Справа № 404/4528/14-ц
Номер провадження 2/404/2041/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого- судді -
Бершадської О.В.

при секретарі -
Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсною розписки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із
позовом, яким просить визнати
недійсною розписку від 01.09.2008 року та
визнати її такою , що не може бути
належним доказом виникнення
особистих майнових прав в розумінні
ст.ст. 57,58 ЦПК України та доказом
відповідно до ст.ст. 84-87 КПК України.
Вимоги мотивує тим, що приблизно в
червні -серпні 2010 року йому стало
відомо про існування розписки , ніби-
то підписаної ним та скріпленою
печаткою приватного підприємця
ОСОБА_1, із змісту якої вбачається, що
: » Я, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 01.09.2008
року 30 000 доларів США за автомобіль
RENAULT Magnum АЕ430, д/н НОМЕР_1 і полу причіп
SOMMER SP 240S , д/нНОМЕР_2 і зобов»язуюсь
вказаний автомобіль переоформити на
ОСОБА_2 « . В зазначеній розписці
вказані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та під
її текстом , яка виготовлена
машинописним текстом , зазначено
директора ОСОБА_1, що скріплено
печаткою приватного підприємця ОСОБА_1
Зазначені події, які були описані в
розписці , не можуть відповідати
дійсності , так як , ні він, позивач,
ані хто -небудь у його присутності
вказаний текст розписки не складав ; та
нікого він на це не уповноважував , та
зазначена сума в розписці не може
відповідати дійсним фактам, які
існували на момент, ніби-то складання
розписки . Даний факт підтверджується
висновком експертного
авто-товарознавчого дослідження з
оцінки транспортного засобу та
складає 54415 доларів США , тобто , ніякої
згоди , щодо продажу перелічених в
розписці транспортних засобів , та тим
більше, їх переоформлення на інших
осіб, у нього не було. На його
неодноразові вимоги до відповідача
надати псевдо розписку для її
технічного дослідження в експертних
установах , йому було відмовлено, що
спричиняє для нього негативні
наслідки з ознаками шахрайства , та
зачіпає його особисті права як
громадянина.

В суді представник позивача
вимоги підтримав повністю, просив їх
задовольнити, на їх обгрунтування
послався на обставини, які викладені у
позові.

Представник відповідача в суді
позовні вимоги не визнав, у їх
задоволенні просив відмовити за їх
безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
вимог, з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обставини, визнані сторонами,
згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню. Відповідно до
ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У судовому засіданні представник
відповідача, не визнаючи позовні
вимоги, вказав, що за розпискою, про яку
веде мову представник позивача, на
користь відповідачки ОСОБА_2 рішенням
апеляційного суду від 29.01.2014 року
стягнуто із позивача ОСОБА_1 30 000
доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 239 790 грн. і це рішення
набрало чинності.

Так, з рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області від 29.01.2014 року (а. с. 6)
вбачається, що ОСОБА_2 звернулась з
позовом про стягнення суми боргу в 30 000
доларів США , що було еквівалентно 239 790
грн., які ОСОБА_1 отримав від неї за
автомобіль RENAULT Magnum АЕ430, д/н НОМЕР_1 і
полу причіп SOMMER SP 240S , д/н НОМЕР_2 , та які
зобов»язався переоформити на її
ім»я , про що надав письмову розписку .
В подальшому ОСОБА_1 відмовився від
укладання письмового договору
купівлі-продажу зазначених
транспортних засобів та безпідставно
отримані за них кошти їй не
повертає.

В нашому випадку стоїть питання
про визнання недійсною розписки від
01.09.2008 року.

Суд вважає, що у відповідності з ч.
3 ст. 61 ЦПК України являється доказаним
факт отримання позивачем ОСОБА_1
грошей у відповідача ОСОБА_2 , оскільки
ця обставина встановлена зазначеним
вище судовим рішенням по цивільній
справі №404/4528/14-ц.

Апеляційний суд в своєму рішенні ,
вказував, що зазначене свідчить, що
сторони відповідно до вимог ст. 655 ЦК
України мали намір укласти договір
купівлі-продажу автомобіля з
напівпричепом. Згідно з правилами ст. 210
ЦК України, та постанови Кабінету
Міністрів України про «Порядок
державної реєстрації (перереєстрації)
з обліку автомобілів…» затвердженої
07.09.1998 року (в редакції постанови КМУ
від 23.12.2009 року №1371) такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації. Відповідачем (ОСОБА_1)
перереєстрація автомобіля на позивача
(ОСОБА_2) не здійснювалася і тому
правочин по його купівлі - продажу не
можна вважати вчиненим.

Позивач (ОСОБА_2) на виконання
договору купівлі - продажу передала
відповідачу 30000 доларів США, що за
курсом НБУ еквівалентно 239790 грн. в
національній валюті, але відповідач
(ОСОБА_1) свій обов'язок по передачі їй
автомобіля з напівпричепом з
перереєстрацією автомобіля не виконав
і тому відповідно до вимог ч.ч.1-2, п.3 ч.3
ст.1212 ЦК України зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуті від
нього гроші в сумі 239790 грн.

Факт виконання відповідачем
(ОСОБА_1) підпису на оригіналі розписки
щодо отримання 01.09.2008 року від ОСОБА_2 30
000 доларів США знайшов своє
підтвердження як належно завіреною
копією висновку експерта
науково-дослідного
екпертно-криміналістичного центру
(НДЕКЦ) при УМВС України в
Кіровоградській області № 268 від 13.09.2013
року на підставі постанови слідчого
від 09.09.2013 року по кримінальному
провадженню № 0000023, так і
оригіналом розписки дослідженої судом
апеляційної інстанції в цьому
кримінальному проваджені і не
заперечується ОСОБА_1 З врахуванням
наведеного і не має значення з'ясування
обставин стосовно того, що на цій
розписці раніше було виконане - відтиск
печатки чи підпис. Обставини справи,
які за законом мають бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть бути
підтверджуватися іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Загальні вимоги, дотримання яких
є необхідним для чинності правочину,
викладені в ст. 203 ЦК України.

Згідно з правилом ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемний правочин) або якщо
він не визнаний судом недійсним
(оспорювані правочини).

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна зі
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
установлених законом, то згідно з ч. 3
ст. 215 ЦК України такий правочин може
бути визнаний недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач на власний
розсуд обирає спосіб захисту. Обравши
способом захисту визнання розписки
недійсною, позивач в силу ст. 10 ЦПК
України зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу їх недійсності.

Згідно ст. 204 ЦК України ,
презумпція правомірності правочину,
може бути спростована не шляхом
визнання недійсною розписки та
визнання розписки такою, що не може
бути належним доказом виникнення
особистих майнових прав в розумінні
ст. ст.57, 58 ЦПК України та доказом
відповідно до ст.ст. 84-87 КПК України , а
за позовом який відповідає способу
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичної особи.

Враховуючи все зазначене вище,
суд приходить до висновку, що вимоги
позивача є безпідставними ,
необгрунтованими , а відтак у суду не
має підстав для їх задоволення.

Тому, керуючись ст.ст. 3, 10,11, 60, 61,
88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання розписки від 01.09.2008 року
недійсною та визнання розписки , як
таку, що не може бути належним доказом
виникнення особистих майнових прав в
розумінні ст. ст.57, 58 ЦПК України та
доказом відповідно до ст.ст. 84-87 КПК
України - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Кіровоградської
області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського
О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда