441/1575/14-ц 2/441/664/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ з а о ч н е /

23.10.2014 року Городоцький районний суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді Малахової -
Онуфер А.М.

з участю секретаря Карапінки І.Р.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Городок цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення 43 580 грн. 75 коп.
боргу за договором позики №01-2014 від
03.01.2014 року. Позов обгрунтовує тим, що
03.01.2014р. між нею та відповідачем ОСОБА_3
укладено договір позики №01-2014, за
умовами якого вона надала відповідачу
безвідсоткову (при умові вчасного
повернення коштів) грошову позику в
сумі 41 000 грн. з терміном повернення
позики щомісячно, рівними частками по 6
833 грн. 33 коп. до 03.07.2014р. У порушення умов
договору позики, відповідач не виконує
свої зобов'язання за таким, на
неодноразові прохання та звернення про
повернення боргу відповідач не реагує,
тому позивачка змушена звернутись за
захистом свого порушеного права до
суду. Просить позов задоволити,
стягнути з відповідача 43 580 грн. 75 коп.
боргу за договором позики, з яких 41 000
грн. - основний борг, 164 грн. - інфляційні
витрати, 759 грн. 90 коп. - заборгованість
по відсотках за користування чужими
грошовими коштами і 1 656 грн. 85 коп.
складають 25 % річних, а також судові
витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в суді
позов підтримав, покликаючись на
викладені в заяві мотиви, просить позов
задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи /а.с. 18, 28, 30/, причини неявки суду
не повідомив, а тому, згідно з ст.224 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглядати справу в заочному порядку,
на підставі наявних у справі доказів
проти чого не заперечив представник
позивача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

За положеннями ст. 1046, ст. 1047 ЦК України,
за договором позики, одна сторона
/позикодавець/ передає у власність
другій стороні /позичальникові/
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів /суму позики/ або таку ж
кількість речей того ж роду або такої ж
якості. Договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Із копії договору позики №01-2014 від
03.01.2014р. /а.с.4-5/, графіку погашення
заборгованості від 03.01.2014р. /а.с. 6/ видно,
що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір
позики на суму 41 000 грн. із кінцевим
терміном повернення - 03.07.2014р. та
сплатою пені і 25 % річних відповідачем у
разі порушення умов виконання цього
Договору.

З пояснень представника позивача
ОСОБА_1 в суді, матеріалів справи, видно,
що строк виконання боргового
зобов'язання давно сплив, зобов'язання
у встановлений строк відповідач не
виконав, на неодноразові прохання та
звернення про повернення боргу ОСОБА_3
не реагує, тому позивач звернувся за
захистом свого порушеного права до
суду.

Із змісту боргової розписки /а.с. 19/
убачається, що ОСОБА_3 одержав від
ОСОБА_2 позику в сумі 41 000 грн., яку
зобов'язувався повернути до 03.07.2014р.

Згідно із ст. ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
чинного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Пунктами п.4.5, п.4.6 Договору позики №01-2014
від 03.01.2014р. передбачено, що позичальник
повертає позику щомісячно, рівними
частками в сумі 6 833 грн. 33 коп., в період
з першого по останній календарний день
місяця. Залишкову суму позики
Позичальник сплачує останнім платежем
в кінці строку вказаного в п.4.6
Договору. Початком повернення позики
вважати 03 лютого 2014 року. При сплаті
Позичальником щомісячного платежу у
вказаний строк, він не вважається
простроченим. Кінцевий строк
повернення Позичальником позики - 03
липня 2014р.

Оскільки позивачка ОСОБА_2, як
позикодавець, має право вимагати
повернення боргу, а відповідач ОСОБА_3,
як позичальник, позику не повертає, то
таку суму боргу за невиконання
грошового зобов'язання слід стягнути
на користь позивача в примусовому
порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 ЦК України за положеннями
якої боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п 5.2. Договору позики №01-2014 від
03.01.2014р. сторони дійшли згоди, про те, що
за несвоєчасне повернення позики
згідно п.4.5, п.4.6 Договору ОСОБА_3
зобов'язаний сплатити грошову суму
(пеню) відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України,
а також нарахування згідно ст.625 ЦК
України. Річні від простроченої суми
встановлюються в розмірі 25 % (двадцять
п'ять відсотків).

За положеннями ст. 536, ст.1048 ЦК України,
за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
Якщо договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
Банку України.

Із врахування наведеного, суд
приходить до висновку про підставність
вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з
відповідача 164 грн. інфляційних витрат,
759 грн. 90 коп. заборгованості по
відсотках за користування чужими
грошовими коштами і 25% річних від
простроченої суми в сумі 1 656 грн. 85 коп.

З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача, в користь
позивача - 435 грн. 81 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215,
218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 526, 527,
530, 536, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(і.н.НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 43 580 грн. 75
коп. боргу за договором позики №01-2014
від 03 січня 2014 року та 435 грн. 81 коп.
судового збору, а всього 44 016 грн. 56 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана позивачем протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
судового рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
А.М.
Малахова - Онуфер