Номер провадження: 22-ц/785/8259/14
Головуючий у першій інстанції Мазун І.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А..,
Суворова В.О.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Товариства з додатковою
відповідальністю «Агропромсервіс» на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 5 серпня 2014 року у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Порто-Франко» до ОСОБА_3,
Товариства з додатковою
відповідальністю «Агропромсервіс» -
«Про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки» та за
зустрічним позовом Товариства з
додатковою відповідальністю
«Агропромсервіс» до Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Порто-Франко», ОСОБА_3 - «Про
визнання такими, що припинились,
правовідносини за договором іпотеки», -

ВСТАНОВИЛА:

28.11.2013 року ПАТ АБ «Порто-Франко»
звернулось до суду із зазначеним
позовом, вимоги по якому у подальшому
були збільшенні, по якому просило в
рахунок відшкодування заборгованості
ОСОБА_3 за укладеним ним з ПАТ АБ
"Порто-Франко" кредитним договором №
1388/1-05 від 17.10.2005 року в розмірі 12 886 574,70
грн., звернути стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором від
17.10.2005 року, шляхом продажу з прилюдних
торгів нерухомого майна, переданого в
іпотеку, а саме: нежитлової будівлі
АДРЕСА_1, загальною площею 8167,5 кв.м., що
розташована на земельній ділянці
розміром 13144 кв.м., яка складається з:
літ "А,Б" - адміністративні будівлі, літ
"Г, Г1, Г2, Г3", "К"; "М, М1, М2" - склади; літ. "И,
Л" - ангари; літ. "Ф" - побутове
приміщення, літ "У" - туалет, 1-5 - огорожа,
І - мостіння, що належать ТДВ
"Агропрмсервіс", визначивши початкову
ціну продажу в розмірі 7 248 578 грн., а
також стягнути з ОСОБА_3 на користь
позивача суму судового збору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що 17.10.2005 року
між АКБ "Порто-Франко" та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір відзивної
кредитної лінії № 1388/1-05, відповідно до
умов якого банком надавалась відзивна
кредитна лінія на поточні витрати в
розмірі 600000 доларів США з 17.10.2005 року по
16.10.2008 року з платою за користування
кредитними коштами у розмірі 12 % річних.
У якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
ТДВ «Агропромсервіс» та АКБ
«Порто-Франко» був укладений договір
іпотеки від 17.10.2005 року, відповідно до п.
1.3. якого у іпотеку позивачу передано
вищезазначене нерухоме майно, а саме:
нежитлова будівля, що належать ТДВ
"Агропрмсервіс".

Станом на 16.07.2014 року, у зв'язку з
порушенням умов кредитного договору
ОСОБА_3, виникла заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1099718
доларів США, що еквівалентно 12886574,70 грн.

15.01.2014 року ТДВ «Агропромсервіс»
звернулось до суду із зустрічним
позовом до ПАТ АБ «Порто-Франко», по
якому просило визнати такими, що
припинились, правовідносин за
договором іпотеки від 17.10.2005 року,
укладеного між ТДВ «Агропромсервіс» та
АКБ «Порто-Франко».

Обґрунтовуючи свої зустрічні позовні
вимоги, позивач за зустрічним позовом
посилався на те, що основне
зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ АБ
«Порто-Франко» було змінено, а саме
збільшено строки повернення грошових
коштів до 2023 року, без згоди ТДВ
«Агропромсервіс».

Представник ПАТ АБ «Порто-Франко»
підтримав свої позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити, зустрічні позовні вимоги
ТДВ «Агропромсервіс» не визнав,
заперечував проти їх задоволення.

Представник ТДВ «Агропромсервіс»
позовні вимоги ПАТ АБ «Порто-Франко» не
визнав, заперечував проти їх
задоволення, підтримавши зустрічні
позовні вимоги, які просив
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з*явився.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 05.08.2014 року позов ПАТ АБ
«Порто-Франко» задоволений частково, в
рахунок відшкодування заборгованості
ОСОБА_3 за укладеним ним з ПАТ АБ
"Порто-Франко" кредитним договором №
1388/1-05 від 17.10.2005 року в розмірі 12886574,70
грн., звернуто стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором від
17.10.2005 року, шляхом продажу з прилюдних
торгів нерухомого майна, переданого в
іпотеку, а саме: нежитлової будівлі
АДРЕСА_1, загальною площею 8167,5 кв.м., що
розташована на земельній ділянці
розміром 13144 кв.м., яка складається з:
літ "А,Б" - адміністративні будівлі, літ
"Г, Г1, Г2, Г3", "К"; "М, М1, М2" - склади; літ. "И,
Л" - ангари; літ. "Ф" - побутове
приміщення, літ "У" - туалет, 1-5 - огорожа,
І - мостіння, що належать ТДВ
"Агропрмсервіс"; визначений спосіб
реалізації предмету іпотеки шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження»; встановлена
початкова ціна продажу предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки
нерухомого майна, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом під час проведення
виконавчих дій; стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ АБ «Порто-Франко» суму
судового збору у розмірі 3441 грн., в
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено; зустрічний позов ТДВ
«Агропромсервіс» залишений без
задоволення.

15.08.2014 року ТДВ «Агропромсервіс» подало
апеляційну скаргу на вказане рішення
суду, по якій просить рішення районного
суду скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог та про задоволення
зустрічних позовних вимог, посилаючись
на порушення районним судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на неповне з'ясування районним
судом обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини у справі.

17 жовтня 2005 року між Акціонерним
комерційним банком "Порто-Франко" та
ОСОБА_3, був укладений кредитний
договір відзивної кредитної лінії
№1388/1-05. Пунктом 1.1. кредитного
договору передбачено, що банком
надавалась відзивна кредитна лінія на
поточні витрати в розмірі 600 000,00
(шістсот тисяч) доларів США з 17 жовтня
2005 року по 16 жовтня 2008 року з платою за
користування кредитними коштами у
розмірі 12% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України,
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Для забезпечення належного виконання
зобов'язання по кредитному договору
№1388/1-05 від 17.10.2005 року товариством з
додатковою відповідальністю
«Агропромсервіс» та ПАТ АБ
«Порто-Франко» був укладений договір
іпотеки від 17.10.2005 року, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований за № У-463.

Предметом іпотеки за іпотечним
договором № У-463 від 17.10.2005 року є
нерухоме майно, а саме: нежитлова
будівля під АДРЕСА_1, загальною площею
8167,5 кв.м., що розташована на земельній
ділянці розміром 13 144 кв.м., яка
складається в цілому з зазначених у
Витягу з Реєстру прав власності на
нерухоме майно з реєстраційним №12358219,
виданого Комунальним підприємством
"Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості" 11.10.2005 року з: літ "А,Б" -
адміністративні будівлі, літ "Г, Г1, Г2,
Г3"; "К"; "М, М1, М2" - склади; літ. "И, Л" -
ангари; літ. "Ф" - побутове приміщення,
літ "У" - туалет, 1-5 - огорожа, 1 - мостіння,
що належать ТДВ "Агропрмсервіс" на
підставі Наказу Фонду державного Майна
України регіонального відділення по
Одеській області від 18.08.1995 року № 1326,
зареєстрованого КП "Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості" в
реєстровій книзі №9 під реєстровим
номером №868 на сторінці 33. Інвентарна
вартість об'єкта іпотеки на момент
укладання договору іпотеки становила
400 000 доларів США. Заставна вартість
предмету іпотеки визначена сторонами у
сумі 7 248 578 гривень.

Додатковою угодою № 2 від 27.08.2008 року до
кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005
року був збільшений розмір відсоткової
ставки за користування кредитом з 12 до
13% річних.

Також ОСОБА_3 звернувся до банку із
заявою про продовження строку
виконання зобов'язання за кредитним
договором. У зв'язку з цим, строк
погашення заборгованості був
продовжений до 16 січня 2009 року.
Процентна ставка підвищена до 14.5%
річних. Дані зміни були оформлені
додатковою угодою №3 від 16.10.2008 р. до
кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р.

Додатковою угодою №4 від 10.12.2008 р. до
кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р.
сторони домовилися перенести строк
виплати нарахованих відсотків за
листопад та грудень 2008 року на 16 січня
2009 року, тобто дату повного
розрахування ОСОБА_3 по кредитному
договору.

14 січня 2009 року та 31 січня 2011 року були
укладені додаткові договори про
внесення змін до договору іпотеки,
посвідчені приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_4 17.10.2005 року за реєстром №
У-463, якими відображалися зміни, що
вносились до кредитного договору
№1388/1-05 від 17.10.2005 року на підставі
додаткових угод.
16.01.2009 року була укладена додаткова
угода №5 до кредитного договору №1388/1-05
від 17.10.2005 р, відповідно до якої строк
користування кредитними коштами
ОСОБА_3 був продовжений до 14 січня 2011
року.

Додатковою угодою №6 від 14 січня 2011
року до кредитного договору №1388/1-05 від
17.10.2005 р. вносились зміни до п.1.1
кредитного договору, проте розмір
відсоткової ставки не переглядався і
залишився на період з 16.10.2008р. по 14.07.2011р.
14,5% річних. Змінами були відображені
усі раніше прийняті доповнення до
кредитного договору.

Додатковою угодою № 9 від 14.12.2011 року до
кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р.
строк користування кредитними коштами
продовжений до 14 березня 2012 року.

Проте, до 14 березня 2012 року боржник не
розрахувався з Банком. В подальшому,
була укладена додаткова угода №10 від 14
березня 2012 року, якою кінцевий строк
виплат по кредиту переносився на 14
березня 2013 року та встановлювалась
пеня в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочки. Банк отримав можливість
перевіряти фінансовий стан Боржника та
його сім'ї.

04 жовтня 2012 року ПАТ АБ «Порто-Франко»
задовольнив клопотання ОСОБА_3 про
перенесення строків виплати
щомісячних платежів по кредитному
договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. по 25-те
число кожного місяця та встановили
розмір відсоткової ставки за
користування кредитом на рівні 14.5%
річних. Дані зміни були відображені в
кредитному договорі шляхом прийняття
додаткової угоди №11 від 10.10.2012 року.

Додатковою угодою № 13 від 22.03.2013 року
строк користування кредитними коштами
продовжений до 20 вересня 2013 року, а
додатковою угодою №15 від 20.09.2013р., копія
якої була надана представником
позивача в судовому засіданні, строк
користування кредитними коштами
продовжений до 19.03.2014 року. Пунктом 3
цієї угоди сторони визначили, що
строки позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюються тривалістю п'ять років..

Проте, відповідач ОСОБА_3 не здійснює
погашення кредитної заборгованості,
виплати відсотків за користування
кредитом та порушує вимоги кредитного
договору.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідачем ОСОБА_3, з липня 2013 року, не
виконуються вимоги кредитного
договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. в частині
виплати процентів за користування
кредитними коштами.

Так згідно додаткової угоди №14 від
18.07.2013р., викладено п. 3.8 кредитного
договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. в
наступній редакції, а саме: "Не пізніше
02 серпня 2013 р. оплатити відсотки,
нараховані за користування кредитними
коштами в червні 2013 р. Не пізніше 27
серпня 2013 р. оплатити відсотки,
нараховані за користування грошовими
коштами в липні 2013 р. Починаючи з
вересня 2013 року сплачувати відсотки за
користування кредитними коштами
щомісячно з 1-го по 25-те число місяця,
наступного за звітним, і при повному
погашенні кредиту від фактичної
заборгованості по кредиту на рахунок
№2840. У випадку, якщо число сплати
відсотків випадає на вихідний день,
відсотки сплачуються в перший,
наступний за ним робочий день».

Однак проценти за користування
кредитом ОСОБА_3 з березня 2013 року не
сплачувались.

Згідно розрахунку банку, який не був
спростований відповідачем, станом на 16
липня 2014 року ОСОБА_3 більш ніж дев'ять
місяців не виплачує Банку
заборгованість по нарахованим
відсоткам. Дані дії також є порушенням
вимог п. 3.10 кредитного договору №1388/1-05
від 17.10.2005 р., яким встановлено, що "У
випадку відсутності можливості
повернути всю суму кредиту та відсотки
по ньому, ОСОБА_3 зобов'язаний в 3-денний
строк до настання, передбачених даним
договором строків, повідомити про це
Банк".

Однак, ОСОБА_3 не повідомляв Банк про
неспроможність сплачувати проценти.

Відповідно до розрахунку Банку, розмір
заборгованості ОСОБА_3 станом на 16.07.2014
року складає 1 099 718,00 доларів США, з яких:
заборгованість по кредиту - 597 903,03
доларів США; заборгованість за
відсотками - 70 637,22 доларів США; пеня за 12
місяців - 431 177,75 долара США.

Факт несплати ОСОБА_3 процентів за
користування кредитними коштами є
підтвердженням наявності реальної
загрози Банку щодо повернення ним
отриманих кредитних коштів та
процентів за користування ними.

Наявність зазначеної загрози також
обумовлена фактом погіршення
фінансового стану ОСОБА_3, що
підтверджується анкетою
позичальника-фізичної особи,
заповненою ОСОБА_3 24.09.2013 року.

Відповідач зазначає, що його чистий
щомісячний дохід складає 1650,00 (одна
тисяча шістсот п'ятдесят) гривень, в той
час як на момент укладання кредитного
договору дохід ОСОБА_3 складав 62900,00
(шістдесят дві тисячі дев'ятсот)
гривень.

Підтвердженням погіршення фінансового
стану відповідача також є факт
отримання ним 10 травня 2011 року
безвідсоткової позики розміром 1 500 000
грн. від ТДВ "Агропромсервіс".

Також, ОСОБА_3 не виконані вимоги п. 3.11
кредитного договору №1388/1-05, яким
встановлений обов'язок: "В триденний
термін письмово повідомляти Банк про
зміну фактичної адреси, номера
телефону, а також при бажанні здійснити
такі зміни". Факт вчинення даного
порушення норм кредитного договору
підтверджується розбіжностями в
анкетних даних ОСОБА_3 станом на 17.10.2005
р. (момент отримання кредиту) та 11.10.2013
року. Жодних повідомлень Банку
відповідач не надсилав.

Також, ОСОБА_3, як головою правління ТДВ
"Агропромсервіс", грубо порушуються
вимоги договору іпотеки, оскільки
товариством іпотечне майно надається в
оренду, що є порушенням вимог п. 4.1.4
договору іпотеки.

Згідно анкети позичальника-фізичної
особи від 24.09.2013 року, ОСОБА_3 є Головою
правління ТДВ "Агропромсервіс".

Пунктом 4.1.4 договору іпотеки від 17.10.2005
р. встановлено, що Іпотекодавець не має
права відчужувати об'єкт іпотеки чи
обтяжувати його у будь-який спосіб,
зокрема, передавати його в оренду.

Отже, районний суд правильно вважав
доведеним позивачем невиконання
ОСОБА_3 умов кредитного договору в
частині сплати процентів за
користування кредитними коштами та
самого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
"Про іпотеку" у разі порушення
Іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, Іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

У зв'язку з виявленням вказаних
порушень умов кредитного та іпотечного
договорів позичальником, ПАТ АБ
«ПОРТО-ФРАНКО» звернулось до ОСОБА_3 та
до ТДВ «Агропромсервіс» із письмовою
вимогою про дострокове повернення
кредиту, що передбачено п.3.12 кредитного
договору.

На адреси ОСОБА_3 була направлена
телеграма, якою Банк запросив ОСОБА_3
з'явитись до ПАТ АБ «Порто-Франко» для
вручення йому вимоги про дострокове
погашення кредиту по кредитному
договору 1388/105 від 17.10.2005 року с
додатками, що підтверджується копією
телеграми та квитанціями про відправку
та які вручені ОСОБА_3 01.11.2013 року, 05.11.2013
року та 07.11.2013 року. Проте, станом на
15.11.2013 року ОСОБА_3 не з'явився до Банку
та продовжував порушувати вимоги
кредитного договору.

Пунктом 4.2 Кредитного договору
передбачено, що Банк має право
достроково стягнути з Позичальника
кредит і нараховані проценти за
наявністю наступних випадків:
невиконання позичальником п.3.10 даного
кредитного договору; настання одного з
випадків, передбачених п.3.12 кредитного
договору; у разі неявки позичальника
більше 5 днів в Банк за його письмовою
вимогою, направленою по вказаній в
реквізитах даного договору адресі, в
незалежності від причин неявки; в інших
випадках погрози повернення Банку
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом.

Згідно до ч.1. ст. 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях, а ч. 2 даної статті
встановлено, якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу.

Таким чином, на 16 липня 2014 р. відповідно
до офіційного курсу гривні до дол. США,
встановленого НБУ, на рівні 11.718 грн/дол,
розмір заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором, укладеним з АКБ
"Порто-Франко" складає: заборгованість
по кредиту - 7 006 270,75 грн.,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 827 732,03 грн., пеня
за 12 міс. - 5 052 571,92 грн., а всього складає
12 886 574,70 грн.

Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України,
ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за
рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням на час виконання цієї
вимоги, включаючи сплату процентів,
неустойки, основної суми боргу. Якщо
вимога за основним зобов'язанням
підлягає виконанню у грошовій формі,
розмір цієї вимоги визначається на
підставі іпотечного договору або
договору, що обумовлює основне
зобов'язання у чітко встановленій сумі
чи шляхом надання критеріїв, які
дозволяють встановити розмір цієї
вимоги на конкретний час протягом
строку дії основного зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право Іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Таким чином, суд першої інстанції,
посилаючись на наведене, вважав за
можливе звернути стягнення на
іпотечне майно, правильно посилаючись
у своїх висновках на положення ст.ст. 41,
43 Закону України «Про іпотеку».

Керуючись роз'ясненнями Вищого
Спеціалізованого суду України,
викладеним у Постанові Пленуму "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
№5 від 30.03.2012р., у п.42, в якому зазначено,
що резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України "Про іпотеку", так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.
Зокрема, у ньому в обов'язковому
порядку має зазначатись: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; спосіб
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу шляхом
надання права іпотекодержателю на
продаж предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій), суд
першої інстанції вірно визначив
порядок звернення стягнення на
іпотечне майно.

Також, районний суд вважав
недоведеним зустрічний позов ТДВ
«Агропромсервіс» про визнання такими,
що припинились, правовідносини за
договором іпотеки.

Свої вимоги ТОВ «Агропромсервіс»
обґрунтовує тим, що договір іпотеки
припинився внаслідок того, що ПАТ АБ
«Порто-Франко» та ОСОБА_3 було змінено
умови кредитного договору, а саме:
збільшено розмір процентної ставки та
змінено строк повернення грошових
коштів (збільшено), без згоди
іпотекодавця - ТДВ «Агропромсервіс».

Як вірно зазначає сам позивач за
зустрічним позовом, п.2 додаткового
договору до договору іпотеки від 31.01.2011
року іпотекодавець погодився на
продовження строку користування
боржником кредитом до 14.07.2011 року за
збільшеною процентною ставкою 14,5%
річних.

Більш того, п.3 Додаткового договору
було вирішено доповнити іпотечний
договір пунктом 8.4.1, відповідно до
якого, сторони дійшли згоди, що у разі
внесення змін до кредитного договору
щодо зміни строку повернення кредиту,
суми кредитної лінії, розміру
відсотків за користування кредитом (в
тому числі при його збільшенні) та
штрафних санкцій, зміни до іпотечного
договору не вносяться і строк
повернення кредиту, сума кредитної
лінії, розмір відсотків та штрафних
санкцій у випадку звернення стягнення
на предмет іпотеки
підтверджуватиметься відповідними
договорами про внесення змін до
Кредитного договору.

Вказаний додатковий договір був
підписаний директором ТДВ
«Агропромсервіс» Мамаєвим Г.Д. та
скріплений печаткою товариства.

Таким чином, підписанням додаткового
договору до договору іпотеки від 31.01.2011
року ТДВ «Агропромсервіс» надало свою
згоду на збільшення строку
користування кредитом та на збільшення
розміру процентної ставки. Товариство
саме погодило, що всі інші зміни до
кредитного договору, які будуть в нього
внесені, будуть забезпечуватись
іпотечним договором без внесення
відповідних змін до самого іпотечного
договору.

У зв'язку з цим, доводи позивача за
зустрічним позовом про те, що він не
давав свою згоду на зміну умов
кредитного договору спростовуються
додатковим договором до договору
іпотеки.

Позивач за зустрічним позовом
зазначає, що оскільки розмір
процентної ставки по кредиту та строк
повернення кредиту були збільшені до
внесення змін до договору іпотеки, то
такі дії тягнуть за собою припинення
іпотечного договору.

Пунктом 1.1 Договору іпотеки від 17.10.2005
року передбачено, що цей договір
забезпечує вимоги іпотекодержателя за
кредитним договором № 1388/1-05 від 17.10.2005
року, а також усіх додаткових договорів
до нього, які можуть бути укладені в
майбутньому, стосовно повернення
отриманої суми кредиту, несплачених
відсотків, комісій, неустойок і штрафів
у повному обсязі.

Будь-яких обмежень стосовно внесення
змін до кредитного договору, іпотечним
договором не передбачалось. Таким
чином, ТДВ «Агропромсервіс» ще 17.10.2005
року погодило внесення будь-яких змін
до кредитного договору. Тому у позивача
за зустрічним позовом немає підстав
стверджувати, що зміни до кредитного
договору були внесені без згоди
іпотекодавця.

Позивач за зустрічним позовом
посилається на ст..559 ЦК України, яка
передбачає, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язанням, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг його
відповідальності.

Збільшення обсягу відповідальністю
позивач вбачає в тому, що без його згоди
був декілька разів продовжений строк
повернення кредиту боржником.

Проте, таке твердження є безпідставним,
оскільки іпотекодавець дав свою згоду
на зміну строку повернення кредитних
коштів, що передбачено п.3 додаткового
договору до договору іпотеки від 31.01.2011
року, а ст.559 ЦК України не може
регулювати дані правовідносини,
зобов'язання по яким виникли із
договору іпотеки, а не із договору
поруки.

Свої вимоги ТОВ «Агропромсервіс»
обґрунтовує тим, що договір іпотеки
припинився внаслідок того, що ПАТ АБ
«Порто-Франко» та ОСОБА_3 було змінено
умови кредитного договору, а саме:
збільшено розмір процентної ставки та
змінено строк повернення грошових
коштів (збільшено), без згоди
іпотекодавця - ТДВ «Агропромсервіс».

Як вірно зазначає сам позивач за
зустрічним позовом, п.2 додаткового
договору до договору іпотеки від 31.01.2011
року іпотекодавець погодився на
продовження строку користування
боржником кредитом до 14.07.2011 року за
збільшеною процентною ставкою 14,5%
річних.

Більш того, п.3 Додаткового договору
було вирішено доповнити іпотечний
договір пунктом 8.4.1, відповідно до
якого, сторони дійшли згоди, що у разі
внесення змін до кредитного договору
щодо зміни строку повернення кредиту,
суми кредитної лінії, розміру
відсотків за користування кредитом (в
тому числі при його збільшенні) та
штрафних санкцій, зміни до іпотечного
договору не вносяться і строк
повернення кредиту, сума кредитної
лінії, розмір відсотків та штрафних
санкцій у випадку звернення стягнення
на предмет іпотеки
підтверджуватиметься відповідними
договорами про внесення змін до
Кредитного договору.

Вказаний додатковий договір був
підписаний директором ТДВ
«Агропромсервіс» Мамаєвим Г.Д. та
скріплений печаткою товариства.

Таким чином, підписанням додаткового
договору до договору іпотеки від 31.01.2011
року ТДВ «Агропромсервіс» надало свою
згоду на збільшення строку
користування кредитом та на збільшення
розміру процентної ставки. Товариство
саме погодило, що всі інші зміни до
кредитного договору, які будуть в нього
внесені, будуть забезпечуватись
іпотечним договором без внесення
відповідних змін до самого іпотечного
договору.

У зв'язку з цим, доводи позивача за
зустрічним позовом про те, що він не
давав свою згоду на зміну умов
кредитного договору спростовуються
додатковим договором до договору
іпотеки.

Позивач за зустрічним позовом
зазначає, що оскільки розмір
процентної ставки по кредиту та строк
повернення кредиту були збільшені до
внесення змін до договору іпотеки, то
такі дії тягнуть за собою припинення
іпотечного договору.

Пунктом 1.1 Договору іпотеки від 17.10.2005
року передбачено, що цей договір
забезпечує вимоги іпотекодержателя за
кредитним договором № 1388/1-05 від 17.10.2005
року, а також усіх додаткових договорів
до нього, які можуть бути укладені в
майбутньому, стосовно повернення
отриманої суми кредиту, несплачених
відсотків, комісій, неустойок і штрафів
у повному обсязі.

Будь-яких обмежень стосовно внесення
змін до кредитного договору, іпотечним
договором не передбачалось. Таким
чином, ТДВ «Агропромсервіс» ще 17.10.2005
року погодило внесення будь-яких змін
до кредитного договору. Тому у позивача
за зустрічним позовом немає підстав
стверджувати, що зміни до кредитного
договору були внесені без згоди
іпотекодавця.

Позивач за зустрічним позовом
посилається на ст.559 ЦК України, яка
передбачає, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язанням, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг його
відповідальності.

Збільшення обсягу відповідальністю
позивач вбачає в тому, що без його згоди
був декілька разів продовжений строк
повернення кредиту боржником.

Проте, таке твердження є безпідставним,
оскільки іпотекодавець дав свою згоду
на зміну строку повернення кредитних
коштів, що передбачено п.3 додаткового
договору до договору іпотеки від 31.01.2011
року, а ст.559 ЦК України не може
регулювати дані правовідносини,
зобов'язання по яким виникли із
договору іпотеки, а не із договору
поруки.

Отже, колегія суддів вважає, що
районний суд, давши оцінку поясненням
сторін по справі та на підставі
сукупності зібраних по справі доказів,
прийшов до правильного обґрунтованого
висновку, що твердження позивача є
доведеними та підтвердженими, у зв'язку
з чим підлягаючими частковому
задоволенню, а зустрічний позов не
доведений.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
з'ясувавши обставини справи та давши
належну оцінку зібраним доказам,
дійшов до обґрунтованих висновків про
наявність правових підстав для
часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
«Агропромсервіс» - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

19.11.2014 року
м. Одеса