Справа № 204/5987/14-ц
Провадження № 2/204/2357/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

19 серпня 2014 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 20 жовтня 2007 року
вона уклала шлюб з відповідачем. Від
спільного шлюбу мають дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з нею та
знаходиться на її утриманні,
відповідач матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає. Спільне
господарство не ведуть з 2012 року.
Фактичні шлюбні відносини припинені з
вересня 2012 року. Спору про розподіл
майна немає. Просить: розірвати
зареєстрований між нею та відповідачем
шлюб; стягнути з відповідача аліменти
на її користь на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки
з усіх видів його заробітку (доходу),
але не менше одного неоподаткованого
мінімуму доходів громадян щомісяця,
починаючи стягувати від дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дочкою повноліття; судові
витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, надала до суду письмову
заяву в якій просила розглянути справу
без її участі, позовні вимоги
підтримала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав до суду письмову заяву в
якій просив розглянути справу без його
участі, позовні вимоги визнав.

В зв'язку з неявкою осіб, які приймають
участь у справі, суд розглядає справу у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позов, у силу ст.ст. 104-107, 180
Сімейного Кодексу України, підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2007
року, про що свідчить Свідоцтво про
шлюб Серії НОМЕР_3, видане Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Тернівського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, про що в
Книзі реєстрації шлюбів 20 жовтня 2007
року зроблено відповідний актовий
запис за № 231 (а.с. 4).

Сторони від спільного шлюбу мають
дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_4, видане
Красногвардійським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, про що в Книзі реєстрації
народжень 16 грудня 2008 року зроблено
відповідний актовий запис за № 1220 (а.с.
5).

Як вбачається з позовної заяви, сторони
спільне господарство не ведуть з 2012
року. Фактичні шлюбні відносини
припинені з вересня 2012 року.

Дочка ОСОБА_3 залишилася проживати
разом з матір'ю, і на даний час
знаходиться на утриманні та
матеріальному забезпеченні
позивачки, відповідач не надає
матеріальну допомогу на утримання
дочки.

Правовідносини, що виникли між
сторонами врегульовані зокрема ст. ст.
180-197 Сімейного кодексу України;
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.02.1993 р. № 146 «Про перелік видів
доходів, які враховуються при
визначенні розміру аліме нтів на
одного з подружжя, дітей, батьків, інших
осіб»; Постановою Кабінету Міністрів
України від 22.02.2006 р. № 189 «Про
затвердження Порядку призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утриму вати дитину або місце
проживання їх невідоме», Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15 травня 2006 р. «Про застосування су дами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнст ва та стягнення аліментів».

Стаття 15 ЦК України передбачає право
на захист цивільних прав та інтересів:
« 1. Кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону
дитинства» на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. А отже і
витрати на потреби дитини також мають
бути однаковими.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року,
роз'яснено, що вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення. Розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Також, у п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року
зазначено, що розмір аліментів,
визначений судовим рішенням або за
домовленістю між батьками, суд може
змінити за позовом платника або
одержувача у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
чи домовленості між батьками, може бути
в результаті зменшений чи збільшений
за рішенням суду за позовом платника
або отримувача аліментів у випадку
зміни матеріального чи сімейного
положення, погіршення чи поліпшення
здоров'я будь-кого із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного
Кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Частиною 2 ст. 182 СК України
передбачено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу отримує
в натурі, суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі за
заявою платника або одержувача
аліментів.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України
частка заробітку (доходу) батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) батька на їх утримання, яка
буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Згідно положень ч.1 ст. 191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов підлягає задоволенню.

Стаття 112 Сімейного кодексу України,
передбачає, що суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам сторін. Фактично
взаємини сторін як подружжя відсутні,
тому суд вважає за можливе їх шлюб, в
якому є одна дитина, розірвати.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд, у відповідності до ч. 1
ст. 182 СК України, враховуючи клопотання
відповідача про визнання позову,
приймаючи до уваги матеріальне
становище сторін, обставини справи,
можливість утримання позивачкою дочки,
обов'язок надавати допомогу
відповідачем, суд вважає за необхідне
позовні вимоги про стягнення аліментів
задовольнити, стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН НОМЕР_1) аліменти у
розмірі ? частини з усіх видів його
заробітку (доходу) щомісяця, але не менш
ніж 30 відсотків від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання його дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН НОМЕР_2), починаючи
стягнення з 19 серпня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття,
допустивши по справі на підставі ст. 367
ЦПК України, негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України з відповідача в дохід держави
необхідно стягнути судовий збір по
справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки
позивачка звільнена від сплати
судового збору при зверненні до суду з
позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивачки
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
сплачений ОСОБА_1 при зверненні до суду
з позовом про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 104-105, 110, 112, 180-183 СК України, ст. ст. 10,
11, 57, 60, 174, 197, 213-215 ЦПК України,
враховуючи положення Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 (зі змінами та
доповненнями) «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
враховуючи Постанову Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" (зі змінами та доповненнями),
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20 жовтня
2007 року Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Тернівського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, про що в
Книзі реєстрації шлюбів 20 жовтня 2007
року зроблено відповідний актовий
запис за № 231, в якому є одна дитина -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1) аліменти у розмірі ? частини з
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання його
дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН НОМЕР_2),
починаючи стягнення з 19 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття,
допустивши по справі негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ІН НОМЕР_2) судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1) на користь держави судовий збір
у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік