Справа № 204/3558/14-ц
Провадження № 2/204/1730/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Брилевському А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання батька, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що відповідач його
рідний син. ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла
його дружина - ОСОБА_3. Після смерті
дружини він мешкає один в 3-х кімнатній
квартирі АДРЕСА_1. На теперішній час
йому виповнилося 77 років, він отримує
пенсію за віком в розмірі 1672 грн. 76 коп.
і потребує матеріальної допомоги від
своїх двох синів. Він тяжко хвора
людина похилого віку, страждає низкою
хвороб і знаходиться на обліку у
лікарів. У зв'язку з тяжкими хворобами
йому необхідно регулярно купувати ліки
та медикаменти в аптеках м.
Дніпропетровська, для чого він
витрачає значні кошти. Крім того значна
частка його пенсії витрачається на
сплату комунальних платежів за 3-х
кімнатну квартиру, де він мешкає один: з
зимовий період - 500- 600 гр., а в літній - 200 -
300 гр. Відповідач працездатна людина,
йому виповнилося 50 років, він працює на
виробництві (місце роботи йому не
відоме), а також він отримує пенсію як
звільнений в запас капітан-лейтенант 3
рангу в значному розмірі (точний розмір
йому не відомий). Він мешкає разом з
дружиною ОСОБА_4, неповнолітніх і
непрацездатних утриманців не має.
Розмір матеріальної допомоги від сина
ОСОБА_2 він призначає - 500 гр., з
урахуванням того, що такі ж аліменти
повинен сплачувати йому його другий
син, який мешкає в м. Мурманську
Російської Федерації. Просив стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпропетровська на його утримання
аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до
дня його смерті.

У судове засідання позивач не з'явився,
надав до суду письмову заяву в якій
просив розглянути справу без його
участі, позовні вимоги підтримав, не
заперечував проти розгляду справи у
заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, представник відповідача
надала до суду письмову заяву в якій
просила розглянути справу без її
участі, просила в задоволенні позову
відмовити. Відповідач надав до суду
письмові заперечення.

Враховуючи те, що сторони, будучи
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, до судового
засідання не з'явились, але надали
письмові заяви, відповідно до ст.197 ЦПК
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не
обґрунтований та не підлягає
задоволенню на підставі ст. ст. 180, 182, 183
Сімейного кодексу України з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

У відповідності зі ст. 180 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
Свідоцтвом про народження Серії
НОМЕР_1, видане Кіровським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстицію, актовий запис № 2275
(а.с. 6).

З наданої ОСОБА_1 довідки про розмір
призначеної і фактично отриманої
пенсії від 17 квітня 2014 року за № 842/08/2000
вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на
обліку у Управлінні Пенсійного фонду
України в Красногвардійському районі,
є пенсіонером, щомісячно отримує
пенсію, яка за період з 01.01.20143року по
31.12.2013 року становить 20076 грн. 97 коп. (а.с.
9).

Також на підтвердження позовних вимог
ОСОБА_1 надав до суду відповідь на запит
КЗ «Дніпропетровська міська клінічна
лікарня № 7» Дніпропетровської міської
ради від 14.09.2012 за № 6/325 та відповідь на
запит ДЗ «Спеціалізована
медико-санітарна частина № 6 м.
Дніпропетровська» Міністерства
охорони здоров'я України від 27.09.2012 року
за № 1210 про стан здоров'я, де зазначено
що особа перебуває на лікуванні,
потребує лікування у відповідних
фахівців (а.с. 9, 10), а також виписку з
історії хвороби (а.с. 12) виписні
епікризи (а.с. 13-16).

Відповідно до довідки КП «Жилсервіс-1»
Дніпропетровської міської ради від
25.02.2014 року ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Таким чином право батьків виникає за
наявності двох умов: непрацездатність
батьків та наявність у них потреби в
матеріальній допомозі і не залежить
від майнового стану повнолітніх
дочки, сина. Звільнення від обов'язку
утримувати матір, батька та обов'язку
брати участь у додаткових витратах
можливі лише коли буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
батьківських обов'язків, що
передбачене ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», діти
зобов'язані піклуватися про батьків
похилого віку, надавати їм допомогу і
підтримку, в разі необхідності
здійснювати догляд за ними. З дітей, які
ухиляються від виконання цих
обов'язків, на підставі судового
рішення утримуються аліменти у
розмірі, передбаченому на аліментні
виплати батьків дітям.

Відповідач є пенсіонером та отримує
пенсію, досяг загального пенсійного
віку, при цьому загальний показник
прожиткового мінімуму на 2014 рік 1176 грн.
00 коп. Таким чином, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
оскільки при стягненні з відповідача
аліментів на користь позивача у
розмірі 500 грн. 00 коп. його доходу
прожитковий мінімум у 2014 році у
відповідача наявний.

Одночасно право батьків на утримання
від повнолітніх дочки, сина, відповідно
до ст. 202 СК України та п.21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України за №3
від 15.05.2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», не є абсолютним та залежить
від двох умов - непрацездатності
батьків та їх потреби у матеріальній
допомозі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, з урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України,
а саме: справедливості,
добросовісності та розумності, суд
приходить до висновку ОСОБА_1 не можна
вважати особою, що потребує
матеріальної допомоги за віком, станом
здоров'я та інших обставин справи, а
також врахувавши вимоги ч. 1 ст. 202 СК
України, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, судові витрати по сплаті
судового збору віднести за рахунок
держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 202, 204 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 175,
209, 212-215 ЦПК України, враховуючи
положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 ( зі змінами та доповненнями )
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання батька - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового
збору віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік