Справа №442/5932/14-ц
Провадження №2/442/1950/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дрогобич
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення безпідставно
набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь 2000 долів США та
судовий збір. В обгрунтування позову
покликається на те, що він у квітні 2013
року дізнався від свого знайомого про
те, що ОСОБА_2 продає автомобіль «Renault
Symbol SPH», реєстраційний номер НОМЕР_1, за
ціною 4500 дол. США. така інформація його
зацікавила, так як він вже давно мав
намір придбати собі автомобіль за
помірні кошти, тому звернувся до
відповідача з пропозицією придбати
автомобіль. Вони дійшли згоди, тому
ОСОБА_2 передав ключі від автомобіля та
техпаспорт до нього, а він в свою чергу,
передав грошові кошти у розмірі 2000 дол.
США, інші 2500 дол. США він повинен був
передати після переоформлення його
права власності на автомобіль. Після
цього, на його прохання відповідач
відмовився поїхати у центр надання
послуг, пов'язаних з використанням
транспортних засобів, з обслуговування
міст Дрогобич, Трускавець, Борислав та
Дрогобицького району при ГУМВС України
у Львівській області та
перереєструвати спірний автомобіль на
нього, пояснюючи, що він не є власником
такого і необхідний час для отримання
від власника довіреності на продаж.
Після цього, він неодноразово
звертався до відповідача з
аналогічними проханнями, однак
безрезультатно.

07.02.2014 року автомобіль «Renault Symbol SPH»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під його
керуванням був зупинений працівниками
ДАІ, які вилучили такий автомобіль
пояснюючи, що власник такого являється
боржником по виконавчому провадженню.
Тому він звернувся до відповідача та
вимагав повернути кошти, однак
останній відмовився. По факту таких
подій він звернувся у Дрогобицький МВ
ГУМВС України Львівської області із
заявою на незаконні дії ОСОБА_2, де
листом №9213 від 03.07.2014 року йому
повідомлено, що факти викладені у заяві
не містять ознак кримінального
правопорушення, носять
цивільно-правовий характер, який
вирішується у судовому порядку. Йому
стало відомо, що власником автомобіля
являється ОСОБА_3, яка ніколи не мала
жодних правовідносин з відповідачем.

Позивач та його представник ОСОБА_4 у
судовому засіданні позовні вимог
підтримали з підстав, викладених у
такому, просили позов задоволити.

Представник відповідача -адвокат
ОСОБА_5 відносно задоволення позову
заперечив з підстав, викладених у
письмовому запереченні на позов.
Жодних договірних відносин між
позивачем та відповідачем не було,
нічого не відомо про факт отримання
коштів відповідачем.

Відповідач позову не визнав, пояснивши,
що від позивача грошей не отримував,
договорів не укладав, розписки не
давав. Спірний автомобіль передав
позивачу у користування, за що останній
мав заплатити кошти. При цьому був
присутній ОСОБА_6. Автомобіль позивач
не повернув, де такий знаходиться на
даний час йому не відомо. Пояснення, які
давав слідчому з приводу заяви ОСОБА_1
не перечитував.

Суд, вислухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази у сукупності,
дійшов висновку, що у позові слід
відмовити.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
посилається на безпідставність
отримання грошових коштів
відповідачем та просить такі кошти
повернути згідно із положеннями ст. 1212
ЦК України.

Згідно з правилами ч.1 ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виникають за наявності таких вимог:
необхідно, щоб одна особа набула
(зберегла) майно за рахунок іншої;
набуття майна однією особою за рахунок
іншої особи відбулось без достатньої
правової підстави, передбаченої
законом або угодою.

Відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином. При цьому,
обов'язок повернути безпідставно
отримане майно є різновидом
цивільно-правової санкції, а не мірою
відповідальності.

Позивач фактично ж покликається у
своєму позові на укладення між ним та
відповідачем договору купівлі-продажу,
договірні відносини, підміючи їх
вимогами про повернення безпідставно
набутих коштів, не надаючи при цьому
жодних доказів передачі коштів
відповідачу, такі судом також не
здобуті - вичерпавши всі можливі
процесуальні засоби.

Згідно матеріалів Дрогобицького МВ ГУ
МВС України у Львівській області, за
фактом перевірки заяви ОСОБА_1 №2104, від
18-30.06.2014 року, зокрема з пояснень ОСОБА_2,
встановлено, що в квітні 2013 році він
позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
2000 дол.США, а в заставу віддав
автомобіль «Renault Symbol SPH», реєстраційний
номер НОМЕР_1, технічний паспорт. При
цьому, просив автомобілем не
користуватися. Такі покази в судовому
засіданні заперечив, пославшись на те,
що не читав, що підписував.

Пояснення свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які
підтвердили факт передачі позивачем
грошових коштів в розмірі 2000 доларів
США відповідачу за спірний автомобіль,
суд не може прийняти до уваги, оскільки
відповідно до чинного законодавства
рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
факту передачі грошових коштів, якщо
така передача коштів не була оформлена
документально.

Свідок ОСОБА_3 дала суду покази про те,
що сторін по справі не знає. Вона є
власнецею автомобіля «Renault Symbol SPH»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. ОСОБА_2
довіреності на вказаний автомобіль не
видавала, хоча у 2011 році він звертався у
телефонному режимі до неї з таким
проханням.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність будь-якого
належного підтвердження отримання
відповідачем коштів в сумі 2000 дол.США,
повернення яких вимагає позивач.

Більше того, мотиви викладені у
позовній заяві та дослідженні судом
обставини є суперечливими.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Таким чином, суд не знаходить підстав
для задоволення позовних вимог
позивача, виходячи з недоведеності
своїх вимог, не зважаючи на такий
процесуальний обов'язок, та
відсутності підстав вважати, що
відповідач отримав кошти.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно набутих коштів в розмірі
2000 долів США - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення - з дня отримання такого.

Суддя
Івасівка А.П.

Повний текс рішення виготовлено та
підписано 17.11.2014 року.