Справа № 487/1750/14-ц
мер провадження            2/487/1239/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014
року

м. Миколаїв

Заводський районний суд міста
Миколаєва у складі:

Головуючого судді – Бобрової І.В.,

Секретаря – Табунщик К.С.,

в присутності представника позивача –
ОСОБА_1,

представника відповідача – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Миколаєва
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, та до ОСОБА_4, ОСОБА_5 як
законних представників ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
майном, шляхом виселення та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
– орган опіки та піклування
Миколаївської міської ради про
усунення перешкод в користуванні
майном, шляхом виселення та вселення.

Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що позивачці на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
28.01.2014 року. Попередня власниця
зазначеної квартири – ОСОБА_7 під час
укладання договору купівлі-продажу
стверджував, що разом з ним ніхто не
зареєстрований, про що надала
відповідні довідки. Після укладання
договору сторони домовилися, що
ОСОБА_7В за декілька днів звільнить
квартиру, а остання в свою чергу
передала позивачу ключі. 13.02.2014 року
ОСОБА_3 хотіла потрапити до квартири,
але невідомі особи зачинили вхідні
двері зсередини та не надали їй
доступу. Згодом позивач дізналася, що в
квартирі залишився син колишньої
власниці ОСОБА_4 зі своєю співмешканкою
ОСОБА_5 та їх малолітньою донькою
ОСОБА_8. Відповідачі не бажають в
добровільному порядку звільняти
житлове приміщення, чим перешкоджають
позивачу володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном у
передбачений законом порядок, в
зв’язку з чим вона змушена звернутися
до суду, та просить ухвалити рішення,
яким усунути їй перешкоди у
користуванні квартирою №118 по вулиці
Котовського,28 в місті Миколаєві, шляхом
виселення з зазначеної квартири
ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з малолітньою
ОСОБА_6, а також вселити її в зазначену
квартиру.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги, просив задовольнити їх
у повному обсязі.

Представник відповідача
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала,
посилаючись на те, що попередня
власниця спірної квартири ОСОБА_7
неправомірним шляхом зняла з
реєстрації ОСОБА_4, ввела позивача в
оману щодо відсутності прав інших осіб
на житлову площу, а тому даний позов не
може бути задоволено. Крім того в
квартирі проживає малолітня дитина,
виселення якої потягне за собою
порушення її прав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з’явилася, повідомлялася вчасно та
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила, письмових заперечень не
надала.

Третя особа в судове
засідання представника не направила,
повідомлялася вчасно та належним
чином, про причини неявки суд не
повідомила, письмових заперечень не
надала.

Суд заслухавши пояснення
представників, дослідивши матеріали
справи, дійшов переконання про
наявність підстав для задоволення
позову з огляду на наступне.

Права власника житлового
будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та
ст. 150 ЖК, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з урахуванням
положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

У сенсі ст.405 ЦК України, яка
регламентує поняття житлового
сервітуту колишніх членів сім'ї та
підстави збереження житлових прав цих
осіб, члени сім'ї власника житла
зберігають право на користування цим
житлом саме на період, коли
зберігається право власності певної
особи на це житло.

Отже за змістом правових норм, які
регулюють об'єм житлових прав члена
сім'ї колишнього власника слідує, що
право члена сім'ї власника будинку
(квартири) користуватися цим житлом
існує лише за наявності у власника
права приватної власності на це майно.

Аналогічні правові позиції висловив
ВСУ в ухвалах у справах №6-10723св08,
№6-55662св10, №6-2778св08.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_3, на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 28 січня 2014
року, зареєстрованого в реєстрі за №54,
укладеного з ОСОБА_7 та посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_9, набула у
власність квартиру АДРЕСА_1.

Даний договір був зареєстрований в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 28.01.2014 року.

Згідно довідки «Миколаївдомсервіс»
від 28.01.2014 року, на момент продажу
квартири в ній, крім ОСОБА_7, ніхто не
зареєстрований.

На теперішній час, відповідачі
проживають в спірній квартирі та
перешкоджають позивачу проживати та
користуватись нею, що в судовому
засіданні не заперечувалось
представником відповідача.

Право власності припиняється у разі
відчуження власником свого майна (п.1 ч.1
ст. 346 ЦК України). З припиненням права
власності особа втрачає право на
володіння, користування, розпорядження
щодо цього майна.

Із зазначеного слід дійти висновку, що
припинення права власності ОСОБА_7 на
квартиру припинило право відповідачів
на користування нею.

З огляду на викладене позовні вимоги
необхідно задовольнити.

При цьому суд не бере до
уваги посилання представника
відповідача, як на підставу для відмови
у задоволенні позову, на порушення
майнові права малолітньої ОСОБА_6, з
наступних підстав.

Так, згідно ст..29 ч.4 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків.

Як було встановлено судом, ані ОСОБА_4,
ані ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1
зареєстрованими не були.

При цьому з довідки сектору АДР УДМС
вбачається, що ОСОБА_5 з 10.11.1992 року є
зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Тобто, дитина ОСОБА_6 має право
проживати по місцю проживання матері.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів
на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати по 243,60 грн. з
кожного.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 10,11,209,212,213,214, 15,218,294 ЦПК України суд,
–

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, та до ОСОБА_4, ОСОБА_5 як законних
представників ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні майном, шляхом
виселення та вселення – задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні квартирою №118 по вулиці
Котовського,28 в місті Миколаєві, шляхом
виселення з зазначеної квартири
ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з малолітньою
ОСОБА_6.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 судові витрати по 243,60
грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
підпис
ОСОБА_10

З оригіналом згідно

суддя