Справа № 761/7075/14-ц
Провадження №2/761/3223/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарях - Калугіній М.О.,
Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Головне Управління Юстиції у м. Києві
про визнання недійсними свідоцтв про
право на спадщину та договору
дарування, встановлення фактів, що
мають юридичне значення та продовження
строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просила визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6, виданого державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори 22 лютого 2005 року
на ім»я ОСОБА_2 на ? частину квартири
АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6,
виданого державним нотаріусом Першої
Київської державної нотаріальної
контори 22 лютого 2005 року на ім»я ОСОБА_7
на ? частину квартири АДРЕСА_1;
встановити факт відмови і факт
неприйняття спадщини померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 спадкоємцем за
законом ОСОБА_7; визнати недійсним
договір дарування ? частини квартири
АДРЕСА_1 від 6 квітня 2005 року, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_8; визнати причини
пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття
спадщини в порядку спадкування за
законом після померлого ОСОБА_6
поважними та продовжити ОСОБА_1 строк
для прийняття спадщини в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6; визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після померлого ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила їх задовольнити, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько
позивача - ОСОБА_6. Після його смерті
відкрилась спадщина у вигляді ? частини
квартири АДРЕСА_1. Спадкодавець ОСОБА_6
заповіту не склав, а тому спадкоємцями
за законом першої черги були: дружина
ОСОБА_2, син - ОСОБА_7, донька - ОСОБА_1.
Однак, на думку позивача, мати і брат,
скориставшись тим, що позивач на той
час проживала в місті П»ятигорськ,
ввели її в оману та запевнили в тому, що
після смерті батька спадкувати немає
чого, а власником квартири є мати.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер, у
зв»язку з тим, що мати позивача входить
до кола спадкоємців, має вади зору, то
просила ОСОБА_1 допомогти з оформленням
спадщини, внаслідок чого позивач
дізналася, що ? частина квартири, що
належала батьку, була успадкована в
рівних частинах братом та матір»ю. Крім
того, позивач дізналася, що 6 квітня 2005
року мати та брат уклали між собою
договір дарування квартири, відповідно
до змісту якого ОСОБА_2 подарувала
ОСОБА_7 ? частини квартири АДРЕСА_1 За
таких обставин позивач вважає, що мати
та брат навмисно ввели її в оману та
просить суд задовольнити її позовні
вимоги.

Відповідач - ОСОБА_2 позовні вимоги
визнає в повному обсязі, пояснила, що
після смерті чоловіка була в
пригніченому стані, не заперечувала
той факт, що навмисно разом з сином
приховала від доньки факт того, що
після батька спадкувати не було чого та
відповідно оформлення договору
дарування квартири.

Відповідач - ОСОБА_3 заперечувала проти
позову, просила відмовити в його
задоволенні, посилаючись на те, що 12
серпня 1996 року вона разом із покійним
чоловіком за спільні кошти придбали
квартиру по вул. Щербакова. Батьки
чоловіка у зв»язку з ситуацією в
Азербайджані вимушені були в 1996 році
переїхати проживати в Україну. При
цьому, позивач ОСОБА_1 жодним чином не
сприяла переїзду батьків, проживала
разом з чоловіком в П»ятигорську.
Батькам потрібна була прописка, а для
її оформлення потрібно було придбати
житло, у них не вистачало коштів від
продажу квартири в Баку, тому
відповідач з чоловіком домовились
оформити договір купівлі - продажу з
послідуючою передачею її у власність
донькам. Позивач знала про переїзд
батьків та про умови придбання
квартири, тому в 1998 році після смерті
ОСОБА_6 не заявляла ніяких прав на
спадщину.

Суд, вислухавши учасників процесу,
перевіривши матеріали справи доказами,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це
підтверджується доказами, що ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його
смерті залишилось майно у виді ?
частини квартири АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 549 ЦК / редакція 1963 р. /
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном; 2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні
бути вчинені протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини.

До Першої державної нотаріальної
контори 22 лютого 2005 року звернулась
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з заявами / а. с. 111-112 /
про прийняття спадщини після
померлого.

22 лютого 2005 року державний нотаріус
Першої Київської державної
нотаріальної контори видав свідоцтво
про право на спадщину за законом, яким
визначив ? частину квартири ОСОБА_7 та 14
частину квартири ОСОБА_2

Суд не вбачає підстав для задоволення
вимог щодо визнання недійсним вказаних
свідоцтв з огляду на те, що як
вбачається із спадкової справи ОСОБА_6
нотаріусом при її оформленні було
перевірено наступні факти: час
відкриття спадщини, а саме смерть
спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, місце
відкриття спадщини - на підставі
довідки ЖЕК № 1020, наявність підстав для
закликання до спадкування за законом,
склад спадкового майна.

На підставі перевірених фактів видані
свідоцтва про право на спадщину за
законом / в рівних частинах кожному / на
? частину вищезазначеної квартири на
ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкоємства аза законом
осіб, які подали заяву про видачу
свідоцтва та склад спадкового майна.

У відповідності до пп. 4.12 п. 4 Глави 10
Розділу ІІ Поярдку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5, свідоцтво про право на спадщину
видається за наявності у спадковій
справі всіх необхідних документів.

Зокрема, відповідно до пп. 4.15 п. 4 Глави 10
Розділу ІІ Порядку видача свідоцтва
про право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

У зв»язку з тим, що позивач не звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини на майно померлого
ОСОБА_6, свідоцтва про право на спадщину
видані на ім»я спадкоємців, що
звернулись до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини та видачі їм
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Позовна вимога стосовно встановлення
факту відмови і факту неприйняття
спадщини померлого ОСОБА_6 ОСОБА_7 не
може бути задоволена, адже згідно
паспорту померлого, останній був
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 29
жовтня 1996 року.

Згідно довідки ТОВ «Кийградсервіс» за
вих.. № 66 від 31 березня 2014 року ОСОБА_7
був знятий з реєстрації за вказаним
місцем проживання 23 січня 2014 року у
зв»зку зі смертю

Таким, чином спадкоємець за законом -
ОСОБА_7, був зареєстрований у
вищевказаній квартирі до її придбання
ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Довідкою КП «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»
від 7 квітня 2005 року підтверджується, що
ОСОБА_7 був власником особового
рахунку.

Згідно п. 211 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України свідоцтво про право на
спадщину видається спадкоємцям, що
прийняли спадщину, тобто тим, які
постійно проживали разом із
спадкодавцем чи подали нотаріусу заяву
про прийняття спадщини. Доказом
постійного проживання разом із
спадкодавцем може бути реєстраційний
запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі.

Стосовно вимоги про визнання недійсним
договору дарування ? частини квартири
АДРЕСА_1, то вона не може бути
задоволена, адже позивач вважає, що
укладення договору купівлі - продажу
квартири не відповідає вимогам ч. ч. 1-3,
5, 6 ст. 203 ЦК України.

Посилаючись на невідповідність
договору дарування вимогам ст.. 203 ЦК
України, позивач не наводить жодних
обґрунтувань таким своїм доводам, а
тому в задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним договору дарування
квартири слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 292,
294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головне
Управління Юстиції у м. Києві про
визнання недійсними свідоцтв про право
на спадщину та договору дарування,
встановлення фактів, що мають юридичне
значення та продовження строку на
прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя: