Справа № 209/2709/14-ц
Провадження № 2/209/1237/14
27 жовтня 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог -
Дніпровський РВ у місті
Дніпродзержинську ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -
Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечення проти позову або
заяви про розгляд справи за його
відсутності до судового розгляду
справи від відповідача не надійшло.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для
зняття відповідача з реєстраційного
обліку по будинку. В обґрунтування
позову посилається на те, що вона,
позивач, зареєстрована та проживає в
будинку по АДРЕСА_1 є єдиним власником
зазначеного будинку, право власності
на який вона набула 08 грудня 1995 року на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування. Крім неї, в будинку
також зареєстрований відповідач, з
яким вона перебувала у фактичних
шлюбних відносинах з 2005 року, і дала
згоду на тимчасову реєстрацію
відповідача у належному їй будинку, але
при цьому вона не мала наміру
реєструвати з ним шлюб. В 2011 році їх
відносини із відповідачем погіршилися,
і в грудні 2011 року, він, забравши
належне йому майно та особисті
документи, залишив житловий будинок
та припинив з нею всі відносини. До
теперішнього часу відповідач в
житловому будинку по АДРЕСА_1 не
проживає, і ніколи не сприймав спроби
вселитися до будинку та відновити їх
фактичні сімейні відносини, ніколи не
приходив до будинку. Факт непроживання
ОСОБА_2 в належному їй житловому
будинку підтверджується актом про
непроживання. Вона ніколи не чинила
відповідачу перешкоди в проживанні в
будинку, і він, у свою чергу, до
будь-яких установ, із заявами про
перешкоди в проживанні в спірному
будинку не звертався. В зв'язку з
реєстрацією відповідача у належному їй
будинку вона вимушена сплачувати
житлово-комунальні послуги, які
нараховуються в тому числі й на
відповідача, і не може оформити
житлову субсидію. Оскільки відповідач
не проживає в житловому будинку
більше ніж один рік, вважає, що він
втратив право користування
зазначеним житловим приміщенням і
повинний бути знятий з реєстраційного
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, до судового розгляду справи
надала суду заяву з клопотанням про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги по суті та за
обставинами справи підтримала в
повному обсязі, просить позов
задовольнити, і у випадку неявки
відповідача - згодна на розгляд справи
за його відсутності на підставі
наданих доказів та ухвалення заочного
рішення. Позивачу роз'яснений порядок
перегляду заочного рішення за заявою
відповідача.

Представник Дніпровського РВ у місті
Дніпродзержинську ГУ ДВС України у
Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явився, повідомлений про
час та місце розгляду справи належним
чином, згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до
судового розгляду справи від
начальника Дніпровського РВ у м.
Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області надійшла
заява з клопотанням про розгляд справи
за відсутності їх представника згідно
норм чинного законодавства та
прийняття законного рішення.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності позивача та
представника третьої особи згідно
вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України,
відповідно до якої особа, що бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином
згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України,
судовими повістками, які відправлялися
йому поштовими відправленнями за його
зареєстрованим місцем проживання, про
причини своєї неявки відповідач суд не
повідомив, заяви про розгляд справи за
його відсутності суду не надав. В
зв'язку з тим, що суд не має відомостей
про причину неявки відповідача, який
був повідомлений належним чином, і який
про причини своєї неявки суд не
повідомив, заяву про розгляд справи за
його відсутності суду не надав, суд
відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення), так як вважає, що є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, і потреба дачі
особистих пояснень відповідачем
відсутня.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

В зв'язку з тим, що позивач не заперечує
проти розгляду справи по суті у
відсутність відповідача, суд, з її
згоди, ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом досліджені письмові докази по
справі: повідомлення Дніпровського РВ
про відсутність заяв ОСОБА_2 з приводу
чинимих перешкод у проживанні в
будинку по АДРЕСА_1, та про його не
перебування у розшуку, не притягнення
до кримінальної відповідальності та не
утримання під вартою (а.с. 7), акт № 154
від 24 квітня 2014 року про непроживання
ОСОБА_2 в будинку по АДРЕСА_1 в м.
Дніпродзержинську з грудня 2011 року,
який складений комісією у складі
сусідів позивача (а.с. 8), довідка про
склад сім'ї позивача (а.с. 9),
нотаріально посвідчений договір
дарування житлового будинку по АДРЕСА_1
укладений між позивачем та ОСОБА_3 08
грудня 1995 року ( а.с. 10), копія паспорту
позивача ( а.с. 11-12).

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником житлового будинку
розташованого за адресою: м.
Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1, право
власності на який вона набула на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування нерухомого майна
від 08 грудня 1995 року (а.с. 10).

В зазначеному житловому приміщенні
зареєстрована та постійно проживає
позивач ОСОБА_1, що підтверджується
довідкою голови квартального комітету
№ 9 Дніпровського району м.
Дніпродзержинська ( а.с. 9). Також в
зазначеному будинку значиться
зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, з
яким позивач перебувала у фактичних
шлюбних відносинах.

На підставі наданих позивачем доказів,
судом встановлено, що відповідач, який
не є власником житлового будинку по
АДРЕСА_1 не проживає в будинку з
грудня 2011 року, що підтверджується
актом про непроживання ОСОБА_2,
складеного комісією у складі сусідів
позивача та затвердженого головою
квартального комітету № 9
Дніпровського району ( а.с. 8),

Також судом встановлено, що із заявами
про перешкоди в проживанні в житловому
будинку по АДРЕСА_1 в м.
Дніпродзержинську ОСОБА_2 до
Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська
не звертався, у розшуку він не
перебуває, до кримінальної
відповідальності не притягується і не
утримується під вартою ( а.с. 7- довідка
Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська
від 22 квітня 2014 року).

Таким чином, суд встановив, що
відповідач, який перебував у фактичних
шлюбних відносинах із позивачем,
більше, ніж один рік, а саме з грудня 2011
року, не проживає в належному позивачу
житловому будинку по АДРЕСА_1 і
перешкоди в користуванні будинком
позивач відповідачу не чинила..

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивачів, з таких мотивів.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власникам житла втрачає право на
користування житлом у випадку
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад одного року, якщо інше не
встановлено угодою між ним та
власником житла чи законом .

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов до висновку, що відповідач
ОСОБА_2 дійсно втратив право
користування житловим приміщенням в
зазначеному житловому будинку.

Керуючись ст. 405 ч.2 ЦК України,
ст. 8, 10, 57, 59, 60, ст. 158, 208, 209, 212-215 ,218, 224-226
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог - Дніпровський РВ у місті
Дніпродзержинську ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Красногорівка Мар’їнського району
Донецької області, таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням в житловому будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку по зазначеному
будинку.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою згодою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова