У х в а л а

10 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,
Штелик С.П., розглянувши
заяву ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа -
ОСОБА_4, про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
стягнути з відповідача збитки за
пошкоджений автомобіль у розмірі 132 815
грн., витрати на проведення судово -
автотоварознавчої експертизи у
розмірі 300 грн., та сплачений судовий
збір.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30
грудня 2007 року на автостоянці, що
розташована на території Оболонської
філії АТ «Укрінбанк» в м. Обухові по
вул. Каштанова, 6 у результаті пожежі
було пошкоджено декілька автомобілів,
у тому числі автомобіль «DAIMLER CHRVSLER 903»
державний номерний знак НОМЕР_1, які
знаходилися там на відповідальному
зберіганні, а оскільки пожежа
розпочалася, згідно із висновками
пожежно-технічної експертизи від
автомобіля «Рено Меган ІІ», що належить
відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної
власності.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 24 січня 2013 року
позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування збитків 132 815 грн,
за проведення судово -
автотоварознавчої експертизи 300 грн,
судові витрати у розмірі 1 331 грн, а
всього 134 446 грн.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 4 липня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 грудня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено,
рішення апеляційного суду скасовано,
рішення суду першої інстанції залишено
в силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_2 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали суду касаційної інстанції з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, зокрема ст. ст. 936, 937,
942, 977, 1166, 1187 ЦК України та Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках».

Одночасно заявники просять поновити
порушений процесуальний строк.

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подається
заява про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява, а
тому заява подана в передбачені цією
статтею строки, оскільки надано як
приклад ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 серпня 2014 року.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявники додали ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 серпня 2014 року, від 30 квітня
2014 року, від 11 грудня 2013 року, від 26
лютого 2014 року, ухвалу Верховного Суду
України від 9 листопада 2011 року,
постановлені за результатом розгляду,
на його думку, аналогічних справ, де
по-іншому застосовані ті самі норми
матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та поданих ним
копій ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 серпня 2014 року,
від 30 квітня 2014 року, від 11 грудня 2013
року, від 26 лютого 2014 року та ухвали
Верховного Суду України від 9 листопада
2011 року, не вбачається наявних ознак,
які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є
підставами для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судами ст.
ст. 936, 937, 942, 977, 1166, 1187 ЦК України.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4, про
відшкодування збитків за заявою ОСОБА_1
та його представника ОСОБА_2 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик