Номер провадження 4-с/754/84/14
Справа № 754/6098/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01.10.2014
м. Київ

Деснянський районний суд міста
Києва у складі: головуючого судді
Петріщевої І.В., при секретарі судового
засідання Сивенко В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу
ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, на постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі
скаргою на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, в якій
просить визнати неправомірною та
скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 07
квітня 2014 року, виконавче провадження
№42809676.

У судове засідання заявник,
представник заявника, представник
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, після оголошеної
перерви, не з'явились, поважні причини
неявки суду не повідомили.

Дослідивши та проаналізувавши
докази, які містяться в матеріалах
справи, суд на основі повно та всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог
та заперечень, встановив такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що виконавчий
лист № 2-541/12, виданий 27.03.2012 року
Деснянським районним судом міста Києва
про стягнення на користь Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" з ОСОБА_2, ОСОБА_1,
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 53645, 69 грн., витрат по сплаті
судового збору у розмірі 536,46 грн.,
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу у розмірі 120,00 грн.
(а.с. 32).

Публічне акціонерне товариство
"Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві з заявою про
примусове виконання рішення, в якій
просить з метою забезпечення виконання
рішення суду, одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження накласти арешт на все
майно боржника, оголосити заборону
його відчуження, та внести відповідні
дані до Єдиних реєстрів заборон
відчуження та обтяжень (а.с. 30, 31).

Постановою про відкриття
виконавчого провадження від 07.04.2014 року
за виконавчим листом № 2-541/12, виданим
27.03.2012 року Деснянським районним судом
м. Києва, державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві відкрито виконавче
провадження про примусове виконання
цього виконавчого листа про стягнення
на користь Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" з
ОСОБА_1 коштів у розмірі 54302,14 грн. та
боржнику ОСОБА_1 наданий строк до 14.04.2014
року добровільно виконати рішення суду
(а.с. 29).

Постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07.04.2014 року за
виконавчим листом № 2-541/12 виданим 27.03.2012
року Деснянським районним судом м.
Києва накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми
звернення стягнення: 54302,14 грн.;
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
лише в межах боргу (а.с 24).

За відомостями з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
відповідно постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07.04.2014 року Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві до Реєстру внесено
реєстраційний запис про тип обтяження:
арешт рухомого майна; відомості про
обмеження відчуження: заборона
відчуження; боржник: ОСОБА_1; термін дії:
09.04.2019 року (а.с. 6).

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві направив копії
постанови боржнику, яка особисто
вручено адресату, що підтверджується
копіями супровідного листа, реєстру на
відправлення рекомендованої
кореспонденції за 08.04.2014 року, списку
№468 з результатами пошуку (а.с. 5, 35-37).

Суд перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
надані письмові докази, вважає, що
скарга не підлягає задоволенню, з таких
підстав.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, провадження з виконання
судових рішень є самостійною і
невід'ємною частиною судового
розгляду.

Статтею 19 Конституції України
зазначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ст. 3 Закону України "Про державну
виконавчу службу" передбачає, що
виконання рішень, перелік яких
встановлюється законом про виконавче
провадження, покладається на державних
виконавців відповідних відділів
державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону
України "Про виконавче провадження"
Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону
України "Про виконавче провадження"
особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

З урахуванням наведеного,
державний виконавець при проведенні
виконавчих дій зобов'язаний діяти не
лише у відповідності з вимогами Закону
України "Про виконавче провадження",
але й дотримуватися інших законів,
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону
України "Про виконавче провадження"
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження" арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження"
постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ч. 4 ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження" копії
постанови державного виконавця про
арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті, та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомого майна. Постанова державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Разом з тим, заявником суду не
надано жодних належних та допустимих
доказів на підтвердження вимог скарги,
не здобуто таких доказів і в ході
судових засідань.

Судом встановлено, що скарга
необґрунтована, посилання на
обставини, які є підставами вимог,
викладених у скарзі, безпідставні,
заперечення та посилання на арешт
квартири боржника та заборгованість за
аліментами у розмірі 20000,00 грн. не
доведені.

Тому, суд вважає, що у даному
випадку, немає підстав для визнання
неправомірною та скасування постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 07
квітня 2014 року.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до обґрунтованого висновку,
що державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві під час вжиття
заходів щодо примусового виконання
виконавчого листа №2-541/2012 року,
виданого 27.03.2012 року Деснянським
районним судом міста Києва, своєчасно і
в повному обсязі вчиненні виконавчі
дії в частині винесення постанови про
арешт майна боржника та оголошення
його відчуження від 07 квітня 2014 року, а
тому оскаржувана постанова є
правомірною та такою, що не підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 210, 383-387 ЦПК України, ст.
55 Конституції України, ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 1, 3, 6, 11, 12,
57 Закону України "Про виконавче
провадження",

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1,
заінтересована особа: Відділ державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м.
Києві, на постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження відмовити.

Суддя
Петріщева І.В.