Справа № 140/1367/13-ц Провадження №
22-ц/772/2214/2014Головуючий в суді першої
інстанції Царапора О. П.Категорія 27
Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Луценка В.В., Денишенко Т.О.

при секретарі Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою представника в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення Немирівського
районного суду Вінницької області від
17.10.2013 року, ухвалене по даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (надалі ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулось в суд з
вказаним позовом до ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.12.2008
року між закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір.

За умовами цього договору ОСОБА_2 був
наданий кредит в сумі 15000 грн. під 36%
річних. Вона відповідно взяла на себе
зобов'язання здійснювати щомісячно
погашення кредиту, відсотків, комісії
та інших витрат.

В порушення умов договору ОСОБА_2 взяті
на себе зобов'язання не виконувала і
станом на 14.03.2013 року заборгувала ПАТ
КБ «Приватбанк» 88754,55 грн. із яких 14433,19
грн. - заборгованість за кредитом, 9091,08
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1645,26 грн.
заборгованість по комісії, 58882,42 грн. -
пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина)
і 4202,60 грн. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням суду, в перегляді
якого відповідачці відмовлено, позовні
вимоги задоволені повністю.

З цим рішенням не погодилась ОСОБА_2, в
інтересах якої представником подана
апеляційна скарга, в якій ставиться
питання про його скасування через
порушення норм матеріального і
процесуального права.

На підтвердження доводів апеляційної
скарги наведені обставини про те, що
судом при вирішенні спору не враховані
положення ч. 5 ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» про те, що сума
компенсації не може перевищувати 50%
суми основного зобов'язання. Судом не
застосована позовна давність щодо
стягнення неустойки, яку стягнуто в
порушення вимог ч. 1 ст. 61 Конституції
України в подвійному розмірі у вигляді
штрафу і пені за невиконання одних і
тих же зобов'язань.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
представника ОСОБА_2, представника ПАТ
КБ «Приватбанк», перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах вимог
апеляційної скарги, прийшла до
наступного висновку.

Апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, оскільки
доводи про порушення норм
матеріального права, які регулюють
відносини, пов'язані зі стягненням
неустойки знайшли своє підтвердження в
ході апеляційного розгляду справи і за
своїми наслідками тягнуть скасування
рішення в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд першої інстанції погодився
з доводами, наведеними в позовній заяві
за відсутності заперечень
відповідачки, оскільки справа
розглядалась в заочному режимі.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступні обставини.

За рішенням суду з ОСОБА_2 були стягнуті
комісійні в розмірі 1645,26 грн. за
користування кредитними коштами. При
цьому суд не навів правових підстав для
задоволення позову в цій частині.
Анкета-заява позичальника для
отримання кредиту ОСОБА_2, яка разом з
Умовами про надання споживчого кредиту
фізичним особам та Тарифом Банку
складають кредитний договір, визначає
види платежів, які підлягали сплаті
позичальником. При цьому сплата
комісійних цією анкетою заявою взагалі
не передбачена.

Позивачем на обґрунтування вимог щодо
стягнення комісійних не наведено
жодних доказів про те за виконання,
яких дій банку позичальник мав би
сплачувати ці платежі. Не обумовлено це
питання і в кредитному договорі, а тому,
ця вимога не може бути задоволеною.

Відповідно до оскаржуваного рішення з
ОСОБА_2 стягнута неустойка в розмірі
58882,42 грн. в той час коли збитки, які
складались з заборгованості за
кредитом і заборгованості за
відсотками становила 23524,27 грн. Колегія
суддів, прийшла до висновку, що рішення
в цій частині не відповідає засадам
справедливості, визначеним ст. 3 ЦК
України, які в цій частині щодо
стягнення неустойки реалізуються
через положення ч. 3 ст. 551 ЦК України,
для застосування якої суд першої
інстанції мав всі підстави при
зверненні ОСОБА_2 з заявою про перегляд
заочного рішення в якій вона
ініціювала питання про зменшення
розміру неустойки, навівши докази про
погіршення стану здоров'я про що
свідчить набуття нею інвалідності 2-ї
групи.

За наведених обставин оскаржуване
рішення підлягає скасуванню в цілому,
оскільки суд, задовольняючи позовні
вимоги не індивідуалізував кожний вид
стягнення, вказавши загальну суму.

Щодо решти доводів апеляційної скарги
то вони ґрунтуються на помилковому
тлумаченні норм матеріального права.

Так у хибний спосіб були розтлумачені
положення ч. 2 ст. 22 ЦК України про
визначення збитків. За висновками,
зробленими в апеляційній скарзі до
категорії збитків відносяться лише
невиплачені відсотки за користування
кредитними коштами, які становили 9091,08
грн. і тому суд зменшуючи розмір
неустойки, мав би орієнтуватись на
вказану суму.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги щодо застосування строків
позовної давності. Адже відповідно до
п.5.5. Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам, які є складовою
частиною кредитного договору
визначений п'ятирічний строк позовної
давності в тому числі і для стягнення
неустойки. Збільшення строку позовної
давності в даному випадку відповідає
вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Не можна погодитись з доводами
апеляційної скарги про те, що одночасне
стягнення судом першої інстанції з
ОСОБА_2 штрафу і пені суперечить
вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України.

Відповідно до п. 5.1. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
пеня сплачується у розмірі 0,5 % від суми
простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки. А
штраф, відповідно до п. 5.3. цих же Умов
сплачується за порушення
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 60
днів. Пеня сплачується за прострочення
заборгованості лише за кредитом в той
час, як штраф сплачується за порушення
строків платежів за будь-якими
грошовими зобов'язаннями,
передбаченими кредитним договором.

Окрім цього, системний аналіз положень
ст.ст. 549, 611 ЦК України вказує на те, що
пеня і неустойка не є окремими і
самостійними видами відповідальності,
а є формами одного для них виду
відповідальності неустойки. І тому, їх
одночасне застосування не суперечить
конституційним засадам. Такі ж підходи,
щодо відповідальності застосовуються
і в інших галузях права і зокрема в
трудовому і кримінальному праві.

А тому за наведених обставин, на
підставі ст.ст. 525-527, 549, 611 ЦК України,
керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Немирівського
районного суду Вінницької області від
17.10.2013 року, ухвалене по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
скасувати.

Ухвалити нове рішення яким стягнути з
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» 14433,18 грн. -
заборгованості за кредитом, 9091,26 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами, 23524
грн. - пені, 500 грн. - штрафу (фіксована
частина) та 4202 грн. - штраф (процентна
складова).

Врешті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя:(підпис) В.П.
НікушинСудді:(підпис) В.В.
Луценко (підпис) Т.О.
Денишенко З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду Вінницької області
________ В.П.
Нікушин