Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2334/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Безуматов М.В.
Доповідач Чорнобривець
РІШЕННЯ

Іменем України

21.10.2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого судді -
Чорнобривець О.С.

суддів -
Єгорової С.М.,

Кодрула М.А.

за участю секретаря -
Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 17 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, треті особи: Олександрівська
селищна рада, відділ Держземагенства в
Олександрівському районі про
погодження меж земельних ділянок,-

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_3 про
погодження меж земельних ділянок.

В обгрунтування зазначав, що він
має в постійному користуванні земельні
ділянки площею 0,10 га за адресою
АДРЕСА_1, та площею 0,21 га за адресою
АДРЕСА_2. На даний час він має намір
приватизувати вказані земельні
ділянки. Олександрівська селищна рада
надала йому дозвіл на складання
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі. В червні 2013
року на обидві земельні ділянки була
розроблена технічна документація, яка
повинна бути погоджена відділом
містобудування і архітектури,
Олександрівською селищної радою,
відділом Держземагенства, та
представниками суміжних земельних
ділянок, проте сусідній
землекористувач ОСОБА_3 безпідставно
відмовляється підписати акти про
погодження (встановлення) меж
земельних ділянок, акти
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, що позбавляє його
можливості приватизувати земельні
ділянки та отримати витяги про право
власності на землю.

Посилаючись на ці обставини,
просив визнати погодженими межі за
номером точок Б-В та номером точок Д-А
землекористувача ОСОБА_3, які
розташовані за адресою АДРЕСА_3 без
підпису ОСОБА_3 в актах про погодження
меж земельних ділянок та
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання від 27.06.2013 року, а також
визнати погодженими Акт "погодження
меж земельної ділянки із суміжними
землевласниками та
землекористувачами" від 27.06.2013 року та
Акт "прийому-передачі межових знаків на
зберігання" від 27.06.2013 року про
встановлення в натурі меж земельних
ділянок, що надані у користування
ОСОБА_4, площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1,
та площею 0,21 га за адресою АДРЕСА_2.

Ухвалою судді Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 07.04.2014 року до участі у
справі в якості третьої особи залучено
відділ Держземагенства в
Олександрівському районі.

Рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 17 червня 2014 року позовні
вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та закрити провадження у
справі.

У судовому засіданні суду
апеляційної інстанції відповідач
ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної
скарги, представник позивача ОСОБА_5 -
заперечила проти них.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у межах
встановлених статтею 303 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, прийшов до висновку,
що відмова відповідача у наданні згоди
на погодження меж земельної ділянки
може мати негативні наслідки для
позивача, а саме позбавить його
можливості приватизувати земельні
ділянки та отримати витяги про право
власності на землю.

Проте погодитись з таким
висновком судова колегія не може.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, а обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. При ухваленні
рішення суд зобов'язаний прийняти
рішення, зокрема, щодо: наявних
обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи
(пропущення строку позовної давності
тощо); правовідносин, зумовлених
встановленими фактами.

Зазначене рішення суду таким
вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що позивачем
на земельні ділянки площею 0,10 га за
адресою АДРЕСА_1, та площею 0,21 га за
адресою АДРЕСА_2 була виготовлена
технічна документація. Відповідач,
вважаючи, що розміри ділянок, що
знаходяться у користуванні та
володінні позивача не відповідають
розмірам, які встановленні рішеннями
відповідних органів, відмовився
підписувати акт-прийому передачі
межових знаків на зберігання стосовно
зазначених земельних ділянок та акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, що підтверджується
складеним актом Олександрівської
селищної ради від 04.07.2014 року.

Згідно зі ст. 158 Земельного
кодексу України виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій: сіл,селищ,
міст,районів та областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

Відповідно до п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» згідно зі ст. 158 ЗК Україн, суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.
Тобто встановлення меж земельної
ділянки не є компетенцією суду.

Таким чином, звернення позивача,
зі вказаними позовними вимогами, до
суду без рішення органу місцевого
самоврядування чи органу влади з цього
питання, є передчасним.

Окрім цього, Інструкцією
передбачено, що технічна документація
із землеустрою включає: пояснювальну
записку, яка містить опис місця
розташування земельної ділянки,
відомості про власника (користувача)
земельної ділянки, відомості про
виконавця (виконавців), реквізити
відповідних ліцензій, необхідних для
виконання робіт, відомості про
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, стислий опис
виконаних робіт; технічне завдання на
встановлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості); копію
документа, що посвідчує фізичну особу,
або копію свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи; копію
документа, що посвідчує право на
земельну ділянку;матеріали польових
топографо-геодезичних робіт; план меж
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі;
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах ; земельної
ділянки, межі вкраплених земельних
ділянок із зазначенням їх власників
(користувачів).

На бажання замовника замість
плану меж земельної ділянки може
складатися кадастровий план земельної
ділянки; перелік обмежень у
використанні земельної ділянки і
наявні земельні сервітути; у разі
необхідності документ, що підтверджує
повноваження особи діяти від імені
власника (користувача) земельної
ділянки при встановленні меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості); акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який включається до
документації із землеустрою після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками.

Ні Земельним кодексом України, ні
Інструкцією не передбачено жодної
можливості зобов'язати
землекористувачів суміжних земельних
ділянок погоджувати межі земельних
ділянок та не передбачені правові
наслідки їхньої відмови від підписання
акту, оскільки така відмова не тягне за
собою відмову у встановленні меж
земельної ділянки у натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками з урахування вимог п. 3.12
Інструкції, якою допускається
закріплення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за відсутності
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок. Погодження меж є
допоміжною стадією у процедурі
приватизації земельної ділянки,
спрямованою на те, щоб уникнути
технічних помилок.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд дійшов
неправильного висновку про визнання
погодженими меж земельних ділянок без
підпису відповідача, оскільки за таких
обставин відмова у погодженні меж не
може розцінюватися як порушення прав
позивача.

Суд неправильно застосував норми
матеріального права, дав неналежну
оцінку наданим сторонами доказам, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому відповідно до п.4 ч.1 ст.309
ЦПК України, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.309, ст.чт.314, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 17 червня 2014 року скасувати
і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4
до ОСОБА_3, треті особи: Олександрівська
селищна рада, відділ Держземагенства в
Олександрівському районі про
погодження меж земельних ділянок
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: