АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Немировської О.В., Волошиної
В.М.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського
районного суду м. Києва від 23 червня 2014
року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 р. публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк» (надалі - ПАТ «ПУМБ»)
звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що відповідачка належним чином не
виконує зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що підлягає стягненню
з відповідача, як боржника, на користь
банку.

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 23 червня 2014
р. позов задоволено. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ»
заборгованість за кредитним договором,
в сумі 32 589, 66 дол.США та 3 654 грн. судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки, за її змістом,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
зокрема на ту обставину, що
відповідачка була позбавлена права
заявити клопотання про застосування
строку позовної давності з поважних
причин, а сплив позовної давності є
підставою для відмови у позову, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представників відповідача, які
підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити, представника
позивача, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 31
липня 2008 р. між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №6642526
про надання кредиту для придбання
транспортного засобу, в сумі 24 666
дол.США, зі сплатою 13, 49% або 7,77%
щомісячно, поверненням кредитних
коштів у відповідності до графіку та
кінцевим терміном погашення
заборгованості - до 31 липня 2015 р. /а.с.5-8/.

В подальшому, 06 травня 2009 р. між
сторонами було укладено додаткову
угоду до кредитного договору за №7617617,
якою змінено графік повернення кредиту
та сплати процентів за користування
кредитними коштами /а.с.9-10/.

Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 23 березня 2014
р. відповідачка мала непогашену
заборгованість перед банком на
загальну суму 32 589, 66 дол. США /а.с.11-13/.

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд, з урахуванням вимог ст.525, 526, 625, 1054
ЦК України, виходив з того, що
відповідачка взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що підлягає стягненню
на користь банку.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про
необхідність застосування до вимог
банку строку позовної давності не
заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Матеріали справи свідчать, що
відповідачка була належним чином
повідомлена про судовий розгляд
справи, володіла інформацією про
перебування справи в провадженні суду,
проте положеннями ч.3 ст.267 ЦК України не
скористалася, заяви про застосування
строку позовної давності не подала.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. З ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Таким чином, ОСОБА_2 не була позбавлена
можливості заявити клопотання про
застосування строку позовної давності
в районному суді до ухвалення по справі
рішення, остільки про час розгляду
справи була повідомлена належно.

Твердження апеляційної скарги про те,
що ОСОБА_2 не отримувала направлену
банком вимогу про дострокове погашення
кредитної заборгованості, що
унеможливлює дострокове повернення
кредитних коштів спростовуються
матеріалами справи.

Згідно із п.6.6-6.7 кредитного договору
сторони погодили, що будь-які
повідомлення та документи, які
надаються банком позичальнику згідно
умов цього договору, повинні бути
викладені у письмовій формі, та будуть
вважатися наданими належним чином,
якщо вони надіслані рекомендованим
листом або телеграмою за місцем
проживання позичальника, вказаним у
статті 7 цього договору, або надані
позичальнику особисто. Сторони
погодилися, що повідомлення та (або)
документи вважаються отриманими
позичальником на сьомий день з дня
реєстрації банком рекомендованого
листа або телеграми у відділенні
поштового зв'язку/телеграфі (при цьому
позичальник несе ризик отримання таких
листів та телеграм у строк, що
перевищує 7 календарних днів), або в
день особистого вручення позичальнику,
вказаний в повідомленнях та (або)
документах. Позичальник несе повну
відповідальність за правильність
своїх реквізитів, вказаних у цьому
договорі, чи у відповідному
повідомленні, та зобов'язаний протягом
усього строку дії цього договору
забезпечувати отримання
рекомендованих листів та телеграм від
банку за адресою свого місця
проживання, вказаною в цьому договорі,
а у разі невиконання чи несвоєчасного
виконання зазначеного обов'язку, несе
ризик настання пов'язаних з цим
несприятливих наслідків.

Матеріали справи свідчать, що 02 жовтня
2013 р. банком було направлено ОСОБА_2
вимогу за вих. №КІЕ-61/465 про
необхідність усунення порушень
кредитного договору протягом тридцяти
днів, й повідомлено відповідачку про
необхідність дострокового повернення
кредитних коштів, у випадку не
виконання зазначеної вимоги /а.с.15/.

Як убачається із зворотного
повідомлення відповідачка отримала
зазначену вимогу 05 жовтня 2014 р., однак
залишила її без належного реагування
/а.с.16/.

Посилання апеляційної скарги про
неналежність складеного банком
розрахунку, остільки він не містить
зазначення всіх сплачених нею платежів
носять голослівний характер й нічим не
підтверджені.

Відповідно до положень ст.55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №758/4103/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13789/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Васильченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.