Справа № 666/5502/14-ц
Рішення

Іменем України

10.11.2014 року Дніпровський районний суд
м. Херсона у складі:

головуючого судді
Ратушної В.О.,

при секретарі
Яковлєвій О.М.,
Андреєвій О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Молодіжний житловий
комплекс" до ОСОБА_1 про визнання
договору про інвестування в
будівництво житла недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Молодіжний житловий
комплекс» звернувся до суду із
вказаним позовом, в якому посилається
на ті обставини, що 19 грудня 2005 року між
АТЗТ «МЖК» в особі в.о. голови правління
ОСОБА_2 був укладений та ОСОБА_1 був
укладений Договір №195/68-Х-29 про
інвестування в будівництво житла. За
цим договором інвестор ОСОБА_1 приймає
участь у фінансуванні будівництва 3-х
кімнатної квартири АДРЕСА_1, а
забудовник здійснює комплекс заходів
по правовому, технічному та
організаційному забезпеченню
будівництва.

15.11.2013р. під час прийому-передачі
документації підприємства
новопризначеним головним бухгалтером
ПрАТ «МЖК» було виявлено, що спірний
договір, на відміну від інших договорів
за той період, підписано неналежною
особою, за результатами чого не було
складено службову записку на ім.,я
директора ПрАТ «МЖК», якою повідомлено
про вказаний факт.

Вважає, що укладений договір не
відповідає вимогам законодавства та не
є дійсним з наступного.

Спірний договір був підписаний зі
сторони АТЗТ «МЖК» гр..ОСОБА_2, який на
той час займав посаду головного
інженера, та не призначався і не
обирався правлінням АТЗТ «МЖК» на
посаду виконуючого обов'язки голови
правління, тобто, не мав достатніх
повноважень для вчинення юридично
значущих дій від імені товариства,
зокрема й для укладення договорів.

Довіреність головному інженеру ОСОБА_2
на підписання договору про
інвестування в будівництво житла з
ОСОБА_1 від імені АТЗТ «МЖК» не
видавалась., рішення про призначення
вказаної особи виконуючим обов'язки
голови правління загальними зборами
АТЗТ «МЖК» не приймалось і таке питання
ніколи не розглядалось.

Статутом товариства не передбачено
повноважень головного інженера або
виконуючого голови правління на
підписання договорів від імені
товариства,у тому числі, договору про
інвестування у будівництво житла.

Крім того, голова правління у вказаний
період був обраний і перебував на своїй
посаді здійснюючи надані статутом
повноваження.

Відповідно до приписів статуту АТЗТ
«МЖК», який діяв на момент підписання
спірного договору, укладати угоду про
інвестування в будівництво мав право
лише голова правління, що передбачено
п.3.6 та п.8.3.2. статуту товариства.

Голова правління та загальні збори
товариства не приймали рішення про
укладення спірного договору, а також у
подальшому не приймали рішення про
схвалення укладеного ОСОБА_2 спірного
договору, та не надавали йому
повноважень на здійснення дій для
виконання спірного договору.

Відповідачем зобов'язання в частині
повного розрахунку за спірним
договором не виконані, позивачем
квартира за актом приймання - передачі
не передавалась, сторонами додаткових
договорів після дати підписання
спірного договору не укладалось. Таким
чином , АТЗТ «МЖК» не вчинено дій, що
свідчать про прийняття договору до
виконання.

Просить визнати недійсним договір про
інвестування в будівництво житла від
19.12.2005р. укладеного між АТЗТ «МЖК» в
особі в.о. голови правління ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 за №195/68-Х-29.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги,
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач та її представник позовні
вимоги не визнали, вказавши на ті
обставини, що звернення позивача з
даним позовом є безпідставним,
оскільки спірний договір є укладеним,
ОСОБА_1 повністю виконала свої
зобов,язання перед позивачем, який
протягом декількох років приймав від
неї грошові кошти і ніяких претензій
щодо незаконності договору не
висловлював. Крім цього, позивач
звертався в суд з різними позовними
вимогами, щодо розірвання договору,
визнання права власності на майно та
про визнання договору інвестування в
будівництво житла припиненим,
предметом яких є спірна квартира, однак
всі позовні вимоги позивача залишені
без задоволення.

Просить в позові відмовити за
необґрунтованістю позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступного.

Судом встановлено, що 19.12.2005 року між
позивачем та АТЗТ «МЖК», в особі в.о.
голови правління ОСОБА_2 укладений
договір №195/68-Х-29 та додаткову угоду до
нього №1 про інвестування в
будівництво житла, який погоджений
Херсонським регіональним управлінням
державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву», за
умови якого ОСОБА_1 приймала участь у
фінансуванні будівництва
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а
забудовник здійснював комплекс
заходів по правовому, технічному та
організаційному забезпеченню
будівництва.

На виконання умов цього договору на
користь ПАТ «МЖК» ОСОБА_1 було
перераховано 247925,00 грн., з них 231161,78 грн.
було перераховано до 2007 року, решту
16763,22 грн. перераховано в 2013 році.

Вказані грошові кошти були прийняті
позивачем та використані у будівництві
об'єкту інвестування, відповідно до
укладеного договору.

Оскільки позивачем було порушено умови
договору, відповідачем, в свою чергу,
було притримано виконання своїх
зобов'язань за вказаним вище договором
в частині здійснення чергового
платежу. На цій підставі між сторонами
виник спір.

Так, представник позивача в позовній
заяві та судовому засіданні
посилається на те, що даний договір не
відповідає вимогам законодавства та є
недійсним, оскільки був підписаний
особою яка на той час займала посаду
інженера та не призначалась і не
обиралась правлінням на посаду
виконуючого обов'язки голови
правління, тобто не мала достатньо
повноважень для вчинення юридично
значущих дій від імені товариства.

Не дивлячись на твердження позивача
про недійсність вказаного договору та
надання доказів в підтвердження цих
обставин, суд вважає, що в даному
випадку підстав для визнання спірного
договору недійсним у суду не має з
наступного.

Відповідно до статті 241 Цивільного
кодексу України - правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

З матеріалів справи вбачається, що
Договір та додаткова угода до нього
між сторонами були укладені в грудні 2005
року. В підтвердження дійсності цього
договору, відповідач отримала від
Товариства графік фінансування
будівництва та в додатковій угоді
сторонами була уточнена вартість
квартири. Відповідач з 2005 року по 2013 рік
виконувала свої зобов'язання за
договором та графіком інвестування. На
теперішній час відповідачем виконані
всі зобов'язання за договором.
Інвестовані ОСОБА_1 гроші на
будівництво квартири отримано
позивачем, а не особою - ОСОБА_2, яка
уклала договір, квартира збудована,
тому в даному випадку права позивача
ніяким чином не порушені, що
підтверджується і Актом службової
перевірки від 23.12.2013р., де вказано, що
комісія Товариства вважає, що
неправомірні дії ОСОБА_2 не завдали
товариству прямих збитків та не
містять жодних правових наслідків.

Із пояснень відповідача ОСОБА_1. слідує,
що в 2005 році між нею та позивачем було
укладено вказаний договір. З цього
часу, фактично до здачі об'єкта
інвестування в експлуатацію в 2013 році,
позивач неодноразово звертався до неї
з пропозиціями щодо укладення
додаткової угоди до договору
інвестування в частині збільшення
вартості будівництва. Такі вимоги
позивач пред'являв і в 2007 році, і в 2008
році. Цього факту не заперечував і
представник позивача.

Такі дії позивача свідчать про
фактичне схвалення правочину
позивачем та створення прав та
обов'язків для позивача з моменту
укладення договору про інвестування.

Крім цього, позивач в 2013 та 2014 роках
звертався до суду з позовними вимогами
про розірвання договору та про
визнання договору припиненим.
Предметом дослідження судами
законності являвся даний договір.

30.07.2013р. рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона відмовлено у
позові ПАТ «МЖК» до ОСОБА_1 про
розірвання договору інвестування та
визнання права власності, а 23.05.2014р.
рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона відмовлено у позові ПАТ «МЖК»
до ОСОБА_1 про визнання договору
інвестування в будівництво житла
припиненим. Дані рішення набрали
законної чинності.

В вищевказаних судових рішеннях
зазначено, що позивач визнавав
наявність укладеного договору, але
вважав, що відповідач порушила його
умови.

Тому, в даному випадку суд вважає, що
укладений між сторонами договір є
дійсним і підстав для визнання його
недійсним у суду не має.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214,
215, 294 ЦПК України, ст. 241 ЦК України, суд
-

В и р і ш и в :

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства "Молодіжний
житловий комплекс" до ОСОБА_1 про
визнання договору про інвестування в
будівництво житла недійсним -
відмовити .

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею до
апеляційного суду.

Суддя
В.О. Ратушна