ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014
року
справа №
174/846/14-ц

п/с 6/174/78/2014

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області

в складі: головуючого
судді                    Шаповала
Г.І.

при
секретарі
Пелипас Н.І.

з участю: заявника
(позивача)                    ОСОБА_1

представника заявника
адвоката                    ОСОБА_2

третьої особи на боці
позивача                    ОСОБА_3

відповідача

ОСОБА_4

представника
відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Вільногірську, Дніпропетровської
області, справу за заявою ОСОБА_1 про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання у цивільній справі № 407/254/2012,
2/174/47/2013 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа: ОСОБА_3, про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання права власності на 1/2 частку у
спільному майні подружжя без виділу
частки в натурі та визначення порядку
користування спільним майном,

У С Т А Н О В И В:

Згідно заяви, що надійшла до суду 22.08.2014
року (а.с.149), та доповненням до неї від
08.09.2014 р. (а.с.156), заявниця зазначила, що в
серпні 2014 р. вона звернулася до
виконавчої служби, де їй роз’яснили, що
потрібний виконавчий лист для
виконання рішення суду, після чого вона
звернулася до суду з заявою. Прохає
поновити їй пропущений строк
пред’явлення виконавчого листа до
виконавчої служби для виконання
рішення суду.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1
та її представник, адвокат ОСОБА_2,
заяву підтримали в повному обсязі, з їх
додаткових пояснень витікає, що за
рішенням Вільногірського міського
суду від 19.02.2013 р. та за рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 червня 2013 р., яким було
частково скасоване рішення суду першої
інстанції, було вирішено: визнати право
власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_1, за
кожним по ? частці, на квартиру АДРЕСА_1,
на житловий будинок № 7 з
господарськими будівлями по вул.
Центральній в с. Комунарівка,
П’ятихатського району,
Дніпропетровської області, а також про
вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1, та
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 –
243.60 грн. для відшкодування судових
витрат в виді судового збору. Коли в
липні 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до
Вільногірського міського суду з
заявами про видачу їй виконавчих
листів на виконання рішення суду, то
отримала лише виконавчий лист на
стягнення судових витрат, а стосовно
вселення в квартиру виконавчий лист їй
не був виданий і заяву про це в
канцелярії суду відмовилися приймати
та пояснили, що такого рішення не
зазначено в рішенні суду. Після цього,
позивачка ОСОБА_1 зверталася до
міліції, прокуратури виконавчої служби
і нарешті до голови Вільногірського
міського суду - в серпні 2014 р. Після чого
отримала виконавчий лист на вселення
до квартири АДРЕСА_1. Проте однорічний
строк на пред’явлення виконавчого
листа до виконання був уже пропущений.
Вони вважають, що цей строк був
пропущений за поважних причин,
оскільки секретар Вільногірського
міського суду ОСОБА_6 не оформила
своєчасно виконавчий лист про вселення
позивачки і таким чином він не був
отриманий вчасно позивачкою.

Третя особа у справі на боці позивачки,
ОСОБА_3, підтримав позицію заявниці та
її представника.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_5, в судовому засіданні заявили
заперечення проти задоволення заяви
про поновлення пропущеного строку для
пред’явлення виконавчого листа до
виконання. З їх усних пояснень та
письмових заперечень витікає, що
заявниця ОСОБА_1 не надала ніяких
доказів того, що вона пропустила
зазначений строк за поважних причин. З
моменту набрання рішенням суду
законної сили, тобто з 12 червня 2013 р. по
12 червня 2014 р. позивачка не звернулася
до суду з заявою про видачу їй
виконавчого листа для виконання
судового рішення в частині вселення її
в спірну квартиру. Стосовно стягнення
судових витрат вона зверталася з
заявою і виконавчий лист був їй виданий
16.07.2013 р. Якщо їй було не зрозуміле
рішення суду, вона могла звернутися до
адвоката або з заявою до суду про
роз’яснення судового рішення, але вона
цього також не зробила. Те, що, фактично,
виконавчий лист був оформлений
працівником суду ОСОБА_6 та виданий
позивачці тільки 28 серпня 2014 р. не є
поважною причиною пропуску позивачкою
строку пред’явлення виконавчого листа
до виконання, тому, що позивачка
протягом встановленого законом
періоду часу не зверталася з заявою до
суду про видачу відповідного
виконавчого листа, звернулася з такою
заявою 22.08.2014 р., тобто через два місяці
після спливу одного року після
набрання рішенням суду законної сили.

Із показань свідка ОСОБА_6, секретаря
Вільногірського міського суду,
витікає, що виконавчий лист, стосовно
вселення позивачки ОСОБА_1 в квартиру
вона, дійсно, вчасно не оформила, тобто
зразу після набрання рішенням суду
законної сили, оскільки помилково не
з’ясувала до кінця прийняте судом
рішення. Вона, безпосередньо, ні від
кого ніяких заяв особисто не приймає,
ніяких консультацій не надає, оскільки
це не входить в її обов’язки. Коли
надходить до неї з канцелярії суду
належним чином оформлена заява на
видачу виконавчого листа, вона його
надає. Вона підтверджує, що виконавчий
лист на стягнення судових витрат на
користь позивачки в липні 2013 р. вона
видавала. Інших заяв від позивачки,
зокрема стосовно вселення позивачки в
квартиру, не було до серпня 2014 р. Коли
позивачка звернулася з такою заявою в
серпні 2014 р., то вона і виявила свою
помилку та за вказівкою старшого
секретаря Троцько О.В. оформила та
видала виконавчий лист на вселення
позивачки ОСОБА_1 в квартиру.

Із показань свідка ОСОБА_7, старшого
секретаря Вільногірського міського
суду, витікає, що всі заяви, які
надходять до канцелярії суду,
реєструються, в тому числі в
електронному виді. Жодних відмов у
прийнятті заяв не було і не може бути,
також канцелярія не надає ніяких
консультацій особам, що звертаються з
заявою, оскільки такі дії не входять до
обов’язків працівників канцелярії.
Заяви про видачу виконавчого листа з
резолюцією судді чи голови суду
надаються секретарю суду ОСОБА_6 для
виконання. Коли в серпні 2014 р. ОСОБА_1
звернулася з такою заявою про видачу
виконавчого листа про вселення її в
квартиру, з’ясувалося, що такого
виконавчого листа ОСОБА_6 своєчасно не
оформила, тобто зразу після набрання
рішенням суду законної сили, тому коли
ОСОБА_6 звернулася до неї з цим
питанням, вона дала вказівку їй, щоб
виконавчий лист був оформлений та
виданий.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд доходить
висновку, що підстав для задоволення
заяви позивачки ОСОБА_1 про поновлення
пропущеного строку для пред’явлення
виконавчого листа до виконання немає.

Згідно рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.06.2013 р.,
яке набрало чинності з цієї ж дати,
рішення Вільногірського міського суду
від 19.02.2013 р. було скасоване в частині,
та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_8 право
власності, за кожним по 1/2 частці, на
квартиру АДРЕСА_1, на житловий будинок
№ 7 з господарськими будівлями по вул.
Центральній в с. Комунарівка,
П’ятихатського району,
Дніпропетровської області, а також
залишилося в силі рішення суду першої
інстанції про вселення ОСОБА_1 в
квартиру АДРЕСА_1, та стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 – 243.60 грн.

16.07.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із
зайвою про видачу виконавчого листа
про стягнення на її користь з ОСОБА_8
214.60 грн., для відшкодування судових
витрат, і цей лист нею був отриманий
(а.с.137).

В період з 12.06.2013 р. по 12.06 2014 р., тобто
протягом одного року, ОСОБА_1 до суду з
письмовою чи усною заявою про надання
виконавчого листа, стосовно виконання
судового рішення про вселення її в
спірну квартиру, не зверталася.
Стосовно підтвердження факту таких
тверджень позивачка ОСОБА_1 доказів не
надала, свідки такий факт не
підтвердили в судовому засіданні.

22.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою про видачу виконавчого листа по
рішенню суду (а.с. 148) і отримала в цей же
день виконавчий лист стосовно вселення
її в спірну квартиру (а.с.150).

Секретар Вільногірського міського
суду, ОСОБА_6, дійсно, помилково не
з’ясувавши в повному обсязі зміст
рішення апеляційного суду, своєчасно,
тобто після надходження до
Вільногірського міського суду
цивільної справи із суду апеляційної
інстанції з рішенням, яке набрало
законної сили 12.06.2013 р., не оформила
виконавчий лист про вселення позивачки
ОСОБА_1 в вищезазначену квартиру. Разом
з цим, суд доходить висновку, що цю
обставину неможливо визнати поважною
причиною пропуску позивачкою ОСОБА_1
строку для пред’явлення виконавчого
листа до виконання, стосовно вселення
її в спірну квартиру, оскільки вона
звернулася з заявою до суду про видачу
виконавчого листа тільки 22.08.2014 р.,
тобто більше ніж через два місяці після
спливу одного року, після набрання
рішенням суду законної сили. При цьому
будь-яких поважних причин пропуску
строку звернення виконавчого листа до
виконання не повідомила і доказів
стосовно цього не надала. В своїй же
заяві від 16.07.2013 р. (а.с.137) ОСОБА_1 прохала
видати виконавчий лист тільки стосовно
виконання конкретної вимоги, а саме про
стягнення на її користь з ОСОБА_4
судових витрат - 214.60 грн., і цей лист нею
був отриманий. Незнання позивачкою
ОСОБА_1 законів чи порядку виконання
судового рішення суд не приймає, як
поважну причину звернення її до суду з
заявою про видачу виконавчого листа,
після спливу строку для пред’явлення
його до виконання, оскільки ця позиція
не відповідає вимогам Конституції
України, зокрема ст.68, в якій зазначено,
що кожен зобов’язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, не посягати на права і
свободи честь і гідність інших людей;
що незнання законів не звільняє від
юридичної відповідальності.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання протягом року, з часу
набрання рішенням суду законної сили,
якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.2 ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження», для виконання
судових рішень встановлюються строки,
перебіг яких починається з наступного
дня після набрання рішення законної
сили.

Оскільки рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області набрало
законної сили 12 червня 2013 року, строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання за цим рішенням,
закінчується 12 червня 2014 року,
позивачка ОСОБА_1 звернулася з заявою
про видачу виконавчого листа лише
22.08.2014 р.

Згідно ч.2 ст. 368 ЦПК України, за кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, за заявою осіб, на користь яких
воно ухвалено, видається один
виконавчий лист. Якщо на підставі
ухваленого рішення належить передати
майно, що перебуває в кількох місцях,
або якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право за заявою
стягувачів видати кілька виконавчих
листів, точно зазначивши, яку частину
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

З цієї правової норми витікає, що
виконавчий лист видається, виключно, за
заявою стягувача і на виконання
конкретної вимоги, стосовно якої
прийняте судове рішення.

Згідно ст. 371 ЦПК України, стягувачам,
які пропустили строк для пред’явлення
виконавчого документа до виконання з
причин, визнаних судом поважними,
пропущений строк може бути поновлено;
заява про поновлення пропущеного
строку подається до суду, який видав
виконавчий лист, або до суду за місцем
виконання і розглядається в судовому
засіданні з повідомленням сторін, які
беруть участь у справі. Їхня неявка не є
перешкодою для вирішення питання про
поновлення пропущеного строку. Суд
розглядає таку заяву в десятиденний
строк.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження», стягувачу,
який пропустив строк пред’явлення
виконавчого документа до виконання з
причин визнаних судом поважними,
пропущений строк може бути поновлено.

Суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не
надала суду жодних належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
те, що причини пропуску нею строку
пред'явлення виконавчого документу до
виконання є поважними (хвороба,
відрядження, відпустка, перебування за
межами України та ін.), тобто заява
позивачки належним чином
необґрунтована, тому в задоволенні її
заяви, про поновлення пропущеного
строку для пред’явлення виконавчого
листа до виконання, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 208-210,222,223, 293,294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
поновлення пропущеного строку для
пред’явлення виконавчого листа до
виконання – відмовити.

Відмовити у поновленні строку
пред’явлення до виконання виконавчого
листа, виданого 28 серпня 2014 року
Вільногірським міським судом
Дніпропетровської області, у цивільній
справі № 407/254/2012, 2/174/47/2013, за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3,
про визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності на 1/2 частку у спільному
майні подружжя без виділу частки в
натурі та визначення порядку
користування спільним майном, стосовно
вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_2.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня її
проголошення, через Вільногірський
міський суд, Дніпропетровської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п’яти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий
суддя
Г.І.
Шаповал