Справа № 226/2481/13-ц
Справа № 6/226/395/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого – судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю державного виконавця ВДВС
Димитровського МУЮ
ОСОБА_1          розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
м.Димитров подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції Донецької
області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
у праві виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Димитровського міського управління
юстиції Донецької області ОСОБА_1 (далі
за текстом – ВДВС) звернулась до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон у відношенні
ОСОБА_2, в обґрунтування якого
зазначила, що на примусовому виконанні
у ВДВС знаходиться виконавчий лист №
2/226/872/2013, виданий 08.10.2013 року
Димитровським міським судом Донецької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в
сумі 22973,02 грн. Боржником зобов’язання
щодо сплати боргу не виконані.
Враховуючи викладене, з метою повного
та своєчасного виконання рішення суду,
державний виконавець ВДВС просить суд
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон громадянина України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання ним
своїх зобов’язань.

Державний виконавець ВДВС надала суду
заяву про розгляд справи без її участі.

Судом встановлено, що 11.09.2014 р., за
постановою державного виконавця ВДВС
відкрито виконавче провадження щодо
виконання виконавчого листа № 2/226/872/2013,
виданого 08.10.2013 року Димитровським
міським судом Донецької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» боргу в сумі 22973,02 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що подання
державного виконавця ВДВС не може бути
задоволено з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї
статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України»,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадках, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України – до виконання
зобов’язань за рішенням.

Згідно ч.1 ст.3771 ЦПК України, питання про
тимчасове обмеження боржника –
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи у праві виїзду за
межі України при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд вважає, що ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням, це будь-які свідомі
діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов’язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК
України, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб’єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов’язання. Отже, особа,
яка має невиконані зобов’язання, не
може вважатися винною в ухиленні, поки
не буде доведено протилежне.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.3771 ЦПК
України, згадане подання розглядається
судом негайно, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання
зобов’язання.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов’язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов’язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об’єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

У зв’язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов’язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов’язків, передбачених ч.6
ст.12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

З матеріалів, доданих до подання
державного виконавця, не вбачається, чи
здійснював державний виконавець будь
які дії, що свідчили б про виклик
боржника до державної виконавчої
служби, для з’ясування позиції
боржника щодо сплати боргу.

Суд вважає, що подання не підлягає
задоволенню, оскільки державним
виконавцем не надано доказів, які
свідчили б про те, що боржник
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судом та щодо його
обізнаності з наявністю відкритого
виконавчого провадження та строками
його добровільного виконання.

Керуючись ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України», ст.ст.11, 12
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.10, 3771 ЦПК України,
суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Димитровського міського управління
юстиції Донецької області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом п’яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
І.В.Петунін