Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4638/14
Головуючий у 1 інстанції: Надворна
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Подліянова Г.С.

Дашковська А.В.

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування
авансу за придбання квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування авансу за придбання
квартири.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідачу ОСОБА_4 на праві власності
належала квартира АДРЕСА_1. Між ними
виникла домовленість щодо укладення
договору купівлі-продажу вказаної
квартири, в зв'язку з чим 27 грудня 2012
року позивачка передала ОСОБА_4 аванс в
розмірі 5 000 доларів США, про що була
складена розписка. В подальшому
відповідач відмовився продавати
квартиру позивачці, а гроші, отримані в
якості авансу, позивачці не повернув.

Уточнивши позовні вимоги під час
розгляду справи в суді першої
інстанції, позивачка просила суд
залучити в якості співвідповідача
ОСОБА_5, оскільки їй стало відомо, що
ОСОБА_4 повернув аванс за квартиру
ОСОБА_5, що підтверджується написаною
останньою розпискою.

Проте, вважає, що розписка виконана не
ОСОБА_5, а тому просила суд стягнути
саме з ОСОБА_4 на її користь грошові
кошти, отримані ним як аванс за продаж
квартири, сума яких за розрахунками
позивачки з урахуванням курсу долару
США становить 53 000 грн., та судові
витрати по справі.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5
не з'явилась, надіслала письмову заяву,
яка містить клопотання про розгляд
справи за її відсутності, а також
просить відхилити апеляційну скаргу.

Позивач та відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не прибули, повідомлені про
місце та час розгляду справи у
відповідності до ст.ст.. 74, 76 ЦПК
України, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(судової повістки). Приймають участь у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції через своїх представників.

З огляду на вищевикладене та у
відповідності до ст..ст. 303-1, 305 ЦПК
України, судова колегія ухвалила
розглядати справу.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представників позивача та відповідача
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
заперечується, що 27 грудня 2012 року
ОСОБА_4 отримав від позивачки грошову
суму у розмірі 5 000 доларів США в якості
авансового платежу за продаж належної
йому на праві власності квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується розпискою
(а.с.17).

Нотаріально посвідченою довіреністю
від 12 грудня 2012 року ОСОБА_3
уповноважила ОСОБА_6 представляти її
інтереси в різних органах державної
виконавчої влади, державної виконавчої
служби, усіх судах тощо, а також
уповноважила на вчинення будь-яких
дозволених законодавством договорів,
де визначила коло процесуальних прав
та обов'язків представників, у тому
числі вирішувати на власний розсуд
питання про розірвання договорів та
одержувати належне позивачці майно,
включаючи грошові суми.

Довіреність видана строком на один рік
та зареєстрована у реєстрі за №1432
(а.с.37-38).

Впродовж дії вказаної довіреності, 29
квітня 2013 року ОСОБА_4 повернув ОСОБА_6,
яка діяла в інтересах ОСОБА_3 у межах
наданих повноважень, грошову суму,
еквівалентну 5 000 доларів США, отриману
ним раніше в якості авансового платежу
за продаж належної йому на праві
власності квартири АДРЕСА_1. Вказана
обставина підтверджується розпискою
ОСОБА_6, складеною 29.04.2013 року (а.с.41).

На час виникнення спірних
правовідносин та на час вирішення
спору, позивачкою не надано доказів про
скасування виданої нею довіреності або
визнання довіреності недійсною.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
України цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.
Захист же цивільних прав це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту,
передбаченого законом, належить особі,
яка звернулася за захистом свого права
(ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно зі ст.. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, ураховуючи норми ст..ст. 27, 31
ЦПК України, позивач самостійно
визначає предмет й підстави позову та
на власний розсуд розпоряджається
своїми правами щодо предмета позову.

Суд першої інстанції на виконання
вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин цієї справи: роз'яснював
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджав про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяв здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

В процесі розгляду справи в суді першої
інстанції позивачка подала до суду
першої інстанції уточнену позовну
заяву, в якій просила суд залучити
ОСОБА_6 в якості співвідповідача, проте
просила суд стягнути на її користь
грошові кошти, отримані як аванс за
продаж квартири, саме з відповідача
ОСОБА_4, оскільки вважає, що розписка
про повернення суми авансу виконана
ОСОБА_6 під тиском на неї відповідача
ОСОБА_4 (а.с.51).

Проте, у даній справі позивачкою не
надано суду доказів щодо недійсності
розписки, виданої ОСОБА_6, жодних
клопотань з цього питання позивачкою
не заявлялося, а також позивачкою не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження фактів написання
ОСОБА_6 розписки від 29.04.2013 року під
впливом насильства, обману тощо.

В суді апеляційної інстанції
представник позивачки виклав свою
позицію та наполягав на задоволенні
позовних вимог про стягнення суми
авансу тільки з відповідача ОСОБА_4.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції правомірно дійшов
висновку, що позивачем не було доведено
тих обставин, на які вона посилалась у
позовній заяві як на підставу
заявлених вимог та обраний позивачкою
спосіб захисту прав не відповідає
характеру їх порушення.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін згідно
ст..ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, висновки
місцевого суду відповідають
обставинам справи, доводи апелянта є
повторенням доводів, якими позивачка
обґрунтовувала позовні вимоги, та не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, тому підстави
для скасування оскаржуваного рішення
суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: