Справа № 487/5389/14-ц
Провадження № 2/487/2102/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18.09.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого - судді
Андрощука В.В., при секретарі
Забродській Г.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2, який
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: Служба у справах дітей
адміністрації Заводського району
м.Миколаєва, ОСОБА_5 про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

29.05.2014 року Публічне
акціонерне товариство «Приват Банк»
(далі за текстом «Банк») звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2, який діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4
про виселення.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував, тим, що
15.02.2008року між ПАТ КБ «Приват Банк» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір №NKІРGА00000080. В забезпечення
виконання зобов’язань за кредитним
договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_5 укладено договір іпотеки від
15.02.2008року. Свої зобов’язання за
кредитним договором ОСОБА_5 не виконав,
в наслідок чого рішенням Апеляційного
суду Миколаївської області від
01.07.2013року, постановлено: звернути
стягнення в межах 38396,13 дол.США, що
еквівалентно 307169,04 грн. кредитної
заборгованості ОСОБА_5 на предмет
іпотеки – квартиру АДРЕСА_1, шляхом
його продажу. Виселити ОСОБА_5 з
квартири АДРЕСА_2.

Позивач прийняв рішення про
необхідність звернення стягнення на
предмет іпотеки, однак в спірній
квартирі зареєстровані та проживають
відповідачі. Незважаючи на письмову
вимогу позивача про добровільне
звільнення квартири – відповідачі не
виселились із квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив
виселити відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають в
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання представник
позивача не з’явився, надав суду заяву
з проханням розглянути справу у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі, не заперечує проти
винесення заочного рішення.

Представник Служби у справах дітей
адміністрації Заводського району,
ОСОБА_5 у судове засідання не
з’явились.

У судове засідання
відповідачі не з’явились, про день
слухання справи були повідомлені
належним чином , причини неявки суду не
повідомили. Суд вважає можливим
постановити рішення про заочний
розгляд справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

15.02.2008року між ПАТ КБ «Приват Банк» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір №NKІРGА00000080. В забезпечення
виконання зобов’язань за кредитним
договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_5 укладено договір іпотеки від
15.02.2008року. Свої зобов’язання за
кредитним договором ОСОБА_5 не виконав.
Рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 01.07.2013року,
постановлено: звернути стягнення ПАТ
КБ «Приват Банк» в межах 38396,13 дол.США,
що еквівалентно 307169,04 грн. кредитної
заборгованості ОСОБА_5 на предмет
іпотеки – квартиру АДРЕСА_2, шляхом
його продажу. Виселити ОСОБА_5 з
квартири АДРЕСА_2.

Відповідно довідки ЖКП «Бриз» ЖЕК№2
від 10.02.2014року, в квартирі АДРЕСА_3
зареєстровані та проживають ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3

Позивач прийняв рішення про
необхідність звернення стягнення на
предмет іпотеки таповідомив ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про необхідність виселення зі
спірної квартири, надіславши останнім
вимогу про виселення (вих..№30.1.0.02-445 від
18.03.2014року; реєстр. №4351, 490 поштових
відправок ).

Відповідачі продовжують проживати в
квартирі, яка є предметом іпотеки.

Стаття 39 Закону України „Про іпотеку"
передбачено, що одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону «Про іпотеку»,
при зверненні стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення, виселення
мешканців проводиться в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону
України „Про іпотеку" звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Порядок та підстави виселення у такому
випадку передбачені ст. 109 ЖК України.

Зокрема, частиною 3 ст. 109 ЖК
України передбачено, що після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення всі громадяни,
що мешкають у ньому, зобов'язані на
письмову вимогу кредитора або нового
власника добровільно звільнити
житлове приміщення протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги,
якщо сторонами не погоджено більший
строк. Якщо громадяни не звільняють
жиле приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Така ж правова позиція викладена у
пункті 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року, в якому роз'яснено, що примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житлове приміщення , на яке звернуто
стягнення, як на предмет іпотеки,
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
нового власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідачі були обізнаними щодо
рішення банку про звернення стягнення
на предмет іпотеки. 18.03.2014року ОСОБА_4,
ОСОБА_2 була надіслана вимога Банку,
про добровільне виселення з квартири
АДРЕСА_3.

Однак відповідачі продовжують
проживати в спірній квартирі.

За таких обставин, відповідачі
підлягають виселенню з квартири за
адресою: м.Миколаїв вул.Лазурна 16-г
кв.№65.

Позовні вимоги Банку в частині
виселення інших осіб, які
зареєстровані або проживають в
ІНФОРМАЦІЯ_2 не мають правового
підґрунтя і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідачів на користь позивача слід
стягнути 243,60 грн. сплаченої суми
судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6,10,11,60,79,88,209,212-215,218 ЦПК України,
суд –

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Приват Банк» до ОСОБА_2,
який діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах
дітей адміністрації Заводського
району м.Миколаєва, ОСОБА_5 про
виселення - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, разом з
малолітнім ОСОБА_3, ОСОБА_4, з квартири
АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Приват Банк» з кожного по
121,80 гривень судового збору.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через
десять днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ:
В.В.АНДРОЩУК