АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________про
вадження № 22ц/790/7949/14
Головуючий 1 інст. - Хайкін В.М.
Справа № 638/4751/14-ц
Доповідач - Шаповал Н.М.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

Кіпенка І.С.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 09 вересня
2014 року по справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_2 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов»язаних з
виплатою страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - МТСБУ)
звернулось до суду з вказаним позовом,
в якому просило стягнути з відповідача
грошові кошти в розмірі 25 500 грн. та
судові витрати в сумі 1 255 грн.

В обґрунтування вказаного позову
зазначило, що 20.07.2010 року з вини
відповідача, який керував автомобілем
«Ніссан», державний номер НОМЕР_1, була
скоєна дорожньо - транспортна пригода,
за наслідками якої було пошкоджено
автомобіль «Фольцваген», державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3,
який належить на праві власності
ОСОБА_4

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 09 вересня 2014 року в
задоволенні позову Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - відмовлено.

З таким рішенням не погодилось МТСБУ,
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказане рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги МТСБУ в
повному обсязі.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід скасувати з підстав,
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову районний суд
виходив із того, що постановою
Київського районного суду м. Харкова
від 09. 11 2010 року провадження у справі
відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку
закінченням терміну накладення
адміністративного стягнення, що
відповідає вимогам ст. 38 КУпАП.
Зазначеною постановою ОСОБА_2 не
визнано винним у скоєнні ДТП,
передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому,
відсутні підстави для стягнення з
відповідача в порядку регресу витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування.

Проте, з такими висновками суду
погодитися не можна за таких підстав.

Судом встановлено, що 20 липня 2010 року о
11 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем
«Ніссан», державний номер НОМЕР_1, по
вул. Мироносицькій у м. Харкові на
перехресті з вул. О. Гончара не обрав
безпечну швидкість руху, не вжив
заходів для зменшення швидкості аж до
повної зупинки транспортного засобу
при виникненні перешкоди та скоїв
зіткнення з автомобілем «Фольцваген»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3, яка виїхала з другорядної
дороги на перехрестя, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Даний факт підтверджується протоколом
АХ № 241300 від 20.07. 2010 року, відносно водія
ОСОБА_2, винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, схемою ДТП,
протоколом огляду місця ДТП, про що
йдеться в постанові судді Київського
районного суду м. Харкова від 09. 11. 2010 р.
та у постанові апеляційного суду
Харківської області від 21 грудня 2010
року.(а.с. 5 -6)

Той факт, що провадження у відношенні
ОСОБА_2 по адміністративній справі
закрито у зв'язку зі спливом строку
притягнення його до адміністративної
відповідальності не спростовує факт
його вини у вчиненні ДТП.

Доказів, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України, що ОСОБА_2 не є винним у
скоєнні ДТП матеріали справи не
містять. Не надані такі докази і до суду
апеляційної інстанції.

Із постанови апеляційного суду
Харківської області від 21 грудня 2010
року вбачається, що з мотивувальної
частини постанови районного суди
виключена вказівка на те, що « в діях
ОСОБА_3 суд вбачає грубе порушення п. 8. 4,
п. 16.11 ПДР України, оскільки вона не
виконала вимог дорожнього знаку 2.1 ПДР
України». В іншій частині постанова
суду залишена без змін. (а.с. 6)

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 06. 07.2010 року
відповідальність ОСОБА_3 застрахована
до 05.07. 2011 р. (а.с. 23).

Матеріали справи свідчать, що згідно
звіту дослідження спеціаліста
атотоварознавця від 20.09. 2010 року
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля«Фольцваген»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3 в результаті його пошкодження
при ДТП складає 50079, 18 грн. (а. с. 37 - 42).

Відповідно до абз. 2 п. 40.1, п. 40.3 ст. 40
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» МТСБУ є гарантом
відшкодування шкоди на території
України, заподіяної водіями -
нерезидентами, на умовах та в обсягах,
встановлених законодавством про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності та
принципами взаємного врегулювання
шкоди на території країн - членів
міжнародної системи автомобільного
страхування "Зелена картка", за інших
обставин, визначених чинним
законодавством про цивільно-правову
відповідальність.

Відповідно до п.п а) п. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1
цього Закону, та майну, яке знаходилося
в такому транспортному засобі.

31 травня 2011 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України виплатило ОСОБА_4
25 500 грн. на відшкодування шкоди,
заподіяної в результаті пошкодження
транспортного засобу

«Фольцваген», державний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_3, який належить на
праві власності ОСОБА_4, під час
дорожньо-транспортної пригоди 20 липня
2010 року по вул. Мироносицькій у м.
Харкові на перехресті з вул. О. Гончара
з вини водія автомобіля «Ніссан»,
державний номер НОМЕР_1, який не мав
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів,
чинного на дату ДТП.

Регрес регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК України), а також статтею 38 Закону №
1961-IV«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»,

Згідно із п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону.

Оскільки ОСОБА_2 спричинив ДТП, що
підтверджується матеріалами справи
Київського районного суду м. Харкова
від 09.11.2010 року та апеляційного суду
Харківської області від 21.12.2010 року, та
не є особою, яка застрахована в силу
ст.13 Закону (не є інвалідом, учасником
бойових дій), не мала полісу
обов»язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів, завдала
матеріальної шкоди, а потерпіла особа
звернулась до МТСБУ з заявою для
отримання страхового відшкодування в
порядку ст. 35 Закону, то МТСБУ
обґрунтовано провело виплату
відповідно до ст..41 ч.1 п. «а» Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та відповідно до ст. 38 ч.2 цього
Закону звернулось з регресним позовом
до ОСОБА_2 як до особи, яка спричинила
ДТП.

Отже, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню у порядку
регресу сума виплаченого страхового
відшкодування у розмірі 25500 грн.,
оскільки цивільно - правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована відповідно до Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», між тим ОСОБА_2 не
застрахував свою цивільно - правову
відповідальність.

Як роз'яснено у ч. 6 ст. 261 ЦК України та
п. 27 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», при суброгації
перебіг строку позовної давності
починає обчислюватися з моменту
виникнення страхового випадку, а при
регресі - з того моменту, коли страховик
виплатив страхове відшкодування.

Повне виконання основного зобов'язання
було проведено 31 травня 2011 року (а.с. 11),
позивач звернувся до суду 28. 03. 2014 року,
тобто в установлений ч. 6 ст. 261 ЦК
України строк.

А тому, судова колегія вважає за
необхідне стягнути з відповідача у
порядку регресу витрати, пов'язані з
виплатою страхового відшкодування.

Така ж правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України
від 07 серпня 2012 року та 28 серпня 2012 року
по справі за №3-37гс12.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З урахуванням ступіню складності
справи та характеру правової допомоги,
складання позовної заяви, витребування
документів, підготовки заяви про
приєднання документів до матеріалів
справи, колегія суддів вважає за
можливе надання такої допомоги на суму
1000 грн., як посилається позивач.

Порушуючи питання про відшкодування
витрат на правову допомогу,
представником позивача надано
контракт про надання таких послуг,
додаткову угоду № 84 на ведення ОСОБА_6
від імені МТСБУ судової справи.

Також, відповідно до вимог ст. 56 ЦПК
України, особа, яка надала правову
допомогу є фахівцем у галузі права.

З урахуванням наведеного з ОСОБА_2 слід
стягнути на користь позивача 1000 грн. за
надання правової допомоги та 255 грн. за
судовий збір.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 09 вересня 2014 року -
скасувати.

Позовні вимоги Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України витрати, пов'язані з виплатою
страхового відшкодування у порядку
регресу у розмірі 25500 грн. 00 коп. та
судові витрати у розмірі 1255 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: