Справа № 1-кп/326/163/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 р.

м. Приморськ

Приморський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки
Д.О.,

при секретарі Сичовій Г.В.,

за участю прокурора Гріпас
О.Ю., потерпілої ОСОБА_1, представника
потерпілої ОСОБА_2, обвинуваченого
ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4,

розглянувши у підготовчому
судовому засіданні кримінальне
провадження №0000562 за
обвинуваченням:

ОСОБА_3, який народився 29.01.1965
р. в ст. Спутник Єрмаковського району
Павлоградської області, громадянина
України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_1,
одруженого, має на утриманні
неповнолітню дитину, приватного
підприємця, мешкає за адресою:
Запорізька область, м. Приморськ, вул.
Зоряна 11, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2014 року до Приморського
районного суду Запорізької області
надійшов обвинувальний акт, складений
11 жовтня 2014 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України.

Відповідно до якого 06.08.2014 приблизно о
08-30 годині у світлий час доби водій
автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 здійснював
рух по вул. Калініна в м. Приморську
Запорізької області в напрямку від вул.
Леніна у бік вул. Голубенко.

На перехресті вулиць Калініна та
Голубенко в м. Приморську водій ОСОБА_3
почав здійснювати маневр повороту
ліворуч на вул. Голубенко, під час чого
проявив необережність, яка виразилась
у злочинній недбалості (не передбачав
можливості настання суспільно
небезпечних наслідків свого діяння
(дії або бездіяльності), хоча повинен
був і міг їх передбачити), та згідно
висновку судової автотехнічної
експертизи №533/14 від 22.08.2014 НДЕКЦ при
ГУМВС України в Запорізькій області не
виконав вимоги:

- п.18.1 Правил дорожнього руху,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001 №1306:
«Водій транспортного засобу, що
наближається до нерегульованого
пішохідного переходу, на якому
перебувають пішоходи, повинен зменшити
швидкість, а в разі потреби зупинитися,
щоб дати пішоходам, для яких може бути
створена перешкода чи небезпека»;
внаслідок чого допустив наїзд на
пішохода ОСОБА_1, яка переходила
проїзну частину вул. Голубенко з правої
сторони на ліву частину вулиці по
пішохідному переходу.

Дії водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, які
не відповідають вимогам п.18.1 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 №1306 знаходиться у причинному
зв’язку з подією
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок чого, згідно висновку
судової медичної експертизи №672 від
27.08.2014р. та додаткового висновку
судової медичної експертизи №697 від
04.09.2014р. Бердянського МВ ЗОБ СМЕ ОСОБА_1
були спричинені тілесні ушкодження у
вигляді струсу головного мозку, що
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров’я, згідно
«Правил судово-медичного визначення
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень,
1995р.», множинні кровопідтіки на лівій
голені, які кваліфікуються як легкі
тілесні ушкодження, згідно «Правил
судово-медичного визначення ступеню
тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.» та
перелом сьомого ребра зліва по
задньо-м’язній лінії, що
кваліфікуються як пошкодження
середнього ступеню тяжкості, які не є
небезпечні для життя, але які потягли
за собою тривалий розлад здоров’я,
тривалістю понад 3-х тижнів (більше 21
дня), згідно «Правил судово-медичного
визначення ступеню тяжкості тілесних
ушкоджень, 1995р.».

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286
КК України, а саме порушення правил
безпеки дорожнього руху, яке
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_4
заявлено клопотання про закриття
кримінального провадження відносно
ОСОБА_3 в зв’язку з примиренням
обвинуваченого з потерпілою, оскільки
він повністю визнає свою вину, щиро
розкаявся, вперше вчинив злочин
невеликої тяжкості, потерпіла до нього
претензій матеріального та морального
характеру не має. Дане клопотання
підтримано обвинуваченим.

Потерпіла ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 ствердили, що дійсно потерпіла
примирилась з ОСОБА_3, жодних претензій
матеріального та морального характеру
до нього не має, тому не заперечували
проти звільнення останнього від
кримінальної відповідальності та
закриття кримінального провадження.

Прокурор вважав, що є всі підстави
закрити кримінальне провадження на
підставі ст. 46 КК України, оскільки
винний примирився з потерпілою та
потерпіла жодних претензій
матеріального та морального характеру
до нього не має.

Заслухавши думку учасників
процесу, суд приходить до висновку, що
наявні всі правові підстави для
застосування до обвинуваченого ОСОБА_3
вимог статті 46 КК України.

Нормою ч. 2 ст. 12 КК України визначено, що
злочином невеликої тяжкості є злочин,
за який передбачене покарання у виді
позбавлення волі на строк не більше
двох років, або інше, більш м'яке
покарання за винятком основного
покарання у виді штрафу в розмірі понад
три тисячі неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, що
вперше вчинила злочин невеликої
тяжкості або необережний злочин
середньої тяжкості, звільняється від
кримінальної відповідальності, якщо
вона примирилася з потерпілим та
відшкодувала завдані нею збитки або
усунула заподіяну шкоду.

Процесуальною умовою застосування до
ОСОБА_3 статті 46 КК України є вперше
вчинення ним злочину невеликої
тяжкості.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 12 від 23.12.2005р. «Про
практику застосування судами України
законодавства про звільнення особи від
кримінальної відповідальності» умовою
звільнення особи від кримінальної
відповідальності є вчинення нею
певного умисного злочину, незалежно
від того, закінчено його чи ні, вчинений
він одноособово чи у співучасті, а
підставою такого звільнення може бути
або певна поведінка особи після
вчинення злочину, яку держава заохочує
(дійове каяття, примирення винного з
потерпілим, припинення злочинної
діяльності та добровільне
повідомлення про вчинене тощо), або
настання певної події. У пункті 4 даної
Постанови зазначено, що примирення
винної особи з потерпілим належить
розуміти як акт прощення її ним в
результаті вільного волевиявлення, що
виключає будь-який неправомірний
вплив, незалежно від того, яка зі сторін
була ініціатором, та з яких мотивів.
Звільнення винної особи від
кримінальної відповідальності та
закриття справи у зв'язку з примиренням
із потерпілим можливе тільки в разі
відшкодування завданих збитків або
усунення заподіяної шкоди. За
наявності передбачених у ст. 46 КК
України підстав звільнення особи від
кримінальної відповідальності є
обов'язковим.

В даному випадку обвинувачений ОСОБА_3
на момент розгляду справи примирився з
потерпілою ОСОБА_1

Враховуючи викладене, а також те, що
ОСОБА_3 вперше притягується до
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину невеликої тяжкості,
щиро розкаявся, потерпіла сторона
матеріальних та моральних претензій до
нього не має, суд приходить до висновку,
що обвинувачений ОСОБА_3 може бути
звільнений від кримінальної
відповідальності у зв'язку з
примиренням з потерпілою.

За п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у
підготовчому судовому засіданні суд
має право закрити провадження у
випадку встановлення підстав,
передбачених пунктами 4-8 частини
першої або частиною другою ст. 284 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України,
кримінальне провадження закривається
судом у зв'язку із звільненням особи
від кримінальної відповідальності.

Згідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під
час здійснення судового провадження
щодо провадження, яке надійшло до суду
з обвинувальним актом, сторона
кримінального провадження звернеться
до суду з клопотанням про звільнення
від кримінальної відповідальності
обвинуваченого, суд має невідкладно
розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд
своєю ухвалою закриває кримінальне
провадження та звільняє підозрюваного,
обвинуваченого від кримінальної
відповідальності у випадку
встановлення підстав, передбачених
законом України про кримінальну
відповідальність.

За вказаних обставин, суд вважає, що є
всі підстави, передбачені ст. 46 КК
України, для звільнення обвинуваченого
від кримінальної відповідальності у
зв'язку з примиренням з потерпілою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1
підлягає залишенню без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України за
заявою потерпілої.

Судові витрати по справі вказані на
суму 589,68 грн. за проведення судової
автотехнічної експертизи №533/14 від
22.08.2014 р. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК
України проведення експертиз
здійснюється за рахунок коштів, які
цільовим призначенням виділяються
експертним установам з Державного
бюджету України. Тому вказана сума за
проведення експертизи не підлягає
стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази підлягає
вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 46 КК України, ст. ст.
284-288, 314, 350, 370, 371, 372 КПК України, ст. 207 ЦПК
України, пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005
р. «Про практику застосування судами
України законодавства про звільнення
особи від кримінальної
відповідальності» суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 –
задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 від
кримінальної відповідальності
передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на
підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження №0000562
щодо ОСОБА_3 ч. 1 ст. 286 КК України закрити
у зв'язку зі звільненням його від
кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 –
залишити без розгляду.

Витрати за проведення експертизи
віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі: автомобіль
НОМЕР_1, який передано на відповідальне
зберігання ОСОБА_3 – залишити у
власника ОСОБА_3

Матеріали кримінального провадження
№0000562 щодо ОСОБА_3 зберігати у
даній справі.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області,
через Приморський районний суд
Запорізької області, протягом 7 днів з
дня її проголошення.

Суддя
підпис
ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя

Д.О. Каряка

14.11.2014