Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Добропілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Добропіллявугілля" про відшкодування
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" про
відшкодування моральної шкоди у
обґрунтовує тим, що він з 03 серпня 2012
року по 05 липня 2013 року знаходився у
трудових відносинах із відповідачем,
працюючи прохідником підземним з
повним робочим днем у шкідливих і
небезпечних умовах. Загальний стаж
роботи в умовах впливу шкідливих
факторів - 27 років 09 місяців 03 дні.
За час роботи отримав професійне
захворювання: "хронічна вертеброгенна
попереково-крижова радікулопатія з
помірним больовим, м'язово-тонічним
синдромами, стійким корінцевим
статико-динамічними порушеннями
функцій хребта та ходи", що
підтверджено актом за формою П-4 №7 від
05 серпня 2013 року. Згідно якого,
професійне захворювання виникло
внаслідок недосконалості
технологічних процесів, низького рівня
трудових процесів, переміщення важких
предметів вручну в межах робочого
місця. Довідкою МСЕК від 27 серпня 2013
року йому первинно встановлено втрату
професійної працездатності 40%
безстроково та визнано інвалідом
Позивач вважає, що має право,
передбачене статтями 153, 237-1 КЗпП
України, ст.ст. 3-5, 23, 268, 1167, 1168 ЦК України,
ст. 22 Закону України "Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення" на
відшкодування моральної шкоди
роботодавцем. Вказує, що внаслідок
отриманого захворювання цілком
порушений його образ життя: він
тривалий час змушений знаходитися на
лікуванні, не має можливості тривало
ходити, не має сил виконувати роботу у
побуті, працювати, в наслідок чого
відчуває дратівливість, безпорадність.
Враховуючи ступень тяжкості своїх
моральних страждань просить стягнути
на його користь з відповідача,
спричинену йому моральну шкоду, у
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримав вимоги викладені у
позовній заяві, просить задовольнити
позов. Проти заочного розгляду справи
Представник позивача ОСОБА_2, який діє
на підставі довіреності, в судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи під розписку, що наявна
в матеріалах справи.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд вважає можливим розглянути справу
керуючись положеннями глави 8 ЦПК
України, за відсутності відповідача по
матеріалам, які є в наявності у справі,
направивши за місцем мешкання
відповідача копію рішення суду для
відома.

Як вбачається із матеріалів справи,
досліджених в судовому засіданні:

У письмових запереченнях представника
відповідача вказано, що сторона
відповідача позов не визнає, оскільки,
згідно наказу Міністерства охорони
здоров'я України № 212 від 22 листопада 1995
р., яким затверджено "Порядок
встановлення МСЕК ступеня втрати
професійної працездатності", згідно
якого обов'язок по встановленню факту
заподіяння моральної шкоди
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним із
виконанням ним трудових обов'язків,
покладено на медико-соціальні
експертні комісії (МСЕК). У довідці МСЕК
від 27 серпня 2013 року позивачу первинно
встановлена втрата професійної
працездатності у розмірі 40%, але не
міститься свідчень про те, яку моральну
шкоду заподіяно і в якому розмірі.
Таким чином, факт моральних страждань
позивачем не доведено, у зв'язку з чим у
позові слід відмовити.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах
з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля»:
працював на підприємстві з повним
робочим днем підземно на ВСП
"Шахтоуправління "Білозерське" з 03
серпня 2012 року до 05 липня 2013 року, був
звільнений згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України
за станом здоров'я. Працював підземно
на шахті з 04 травня 1985 року (а.с.3-4).

Актом розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
форми П-4 №7 від 05 серпня 2013 року ОСОБА_1
встановлено діагноз: "хронічна
вертеброгенна попереково-крижова
радікулопатія з помірним больовим,
м'язово-тонічним синдромами, стійким
корінцевим синдромом зліва, зі
статико-динамічними порушеннями
функцій хребта та ходи" - захворювання
професійне. Причини: відступлення від
технологічного регламенту, рівень
механізації і автоматизації
виробничого процесу становить 50% -
вимушені нахили більш 300 разів при
нормі 100, переміщення важкосте вручну в
межах робочого місця - з навантаженням
на одну людину по 46,5-60,75 кг при нормі - 30
кг. Загальний стаж роботи в умовах
впливу шкідливих факторів - 27 років 09
місяців 03 дні. (а.с.5-6).

Відповідно до довідки з акту огляду
МСЕК від 27 серпня 2013 року, серії 10 ААА
№247660 і 10ААВ №439389 ОСОБА_1 встановлено 40 %
втрати професійної працездатності
первинно безстроково та 3 групу
інвалідності (а.с.7).

ОСОБА_1 неодноразово проходив
обстеження та лікування у різних
медичних закладах з приводу
професійного захворювання, що
підтверджено наданими суду копіями
медичних довідок, оригінали яких
надані у судовому засіданні для
засвідчення (а.с.8-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Статтею 13 Закону України «Про охорону
праці» передбачено, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

У судовому засіданні встановлено, що
шкоду здоров'ю внаслідок
професійного захворювання позивачу
заподіяно з вини відповідача, що
підтверджується актом розслідування
хронічного професійного захворювання,
в якому встановлений факт роботи
ОСОБА_1 у шкідливих підземних умовах на
ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», а також
вина підприємства у шкоді, що була
спричинена здоров'ю робітника.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що умови праці позивача на
шахті не відповідали вимогам ст. 153
КЗпП, оскільки були шкідливими та
небезпечними, що підтверджується актом
розслідування професійного
захворювання. Зазначені умови праці
стали причиною професійного
захворювання позивача.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди» (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного суду України №5 від 25
травня 2001 року) заподіяна моральна
(немайнова) шкода відшкодовується
фізичній чи юридичній особі, права якої
були безпосередньо порушені
протиправними діями (бездіяльністю)
інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з врахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995р. №4 „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат, їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Згідно статей 57, 60 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
справи, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Доказами, наявності факту заподіяння
позивачу моральної шкоди, є акт про
розслідування хронічного професійного
захворювання, рішення МСЕК про
встановлення позивачу стійкої втрати
працездатності та встановлення
інвалідності, медичні довідки.

В судовому засіданні на основі аналізу
приведених вище доказів вірогідно
встановлено вину відповідача у
спричинені позивачеві моральної шкоди
внаслідок пошкодження здоров'я, що є
підставою для часткового задоволення
його позову.

З урахуванням викладеного, суд вважає
законними та обґрунтованими вимоги
позивача до ТОВ «ДТЕК
«Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди, оскільки внаслідок
професійного захворювання позивачу
заподіяні фізичний біль і душевні
страждання. Ушкодження здоров'я
призвело до порушення його особистих
немайнових прав, таких як, право на
охорону здоров'я, на безпечну працю. Все
це призвело до порушення його звичного
образу життя та вимагає від ОСОБА_1
додаткових зусиль для організації
свого життя, що належним чином має бути
компенсовано.

Дані обставини знайшли своє
підтвердження в поясненнях позивача,
матеріалах справи, дослідженими та
проаналізованими у ході судового
розгляду.

Враховуючи глибину моральних та
фізичних страждань позивача з приводу
пошкодження здоров'я, ступінь втрати
ним професійної працездатності, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача 16000
гривен в порядку відшкодування
моральної шкоди.

Прийняти до уваги письмові заперечення
представника відповідача про те, що
позивач не довів факту спричинення
йому моральної шкоди внаслідок
спричиненої травми та професійного
захворювання, суд не може, оскільки це
твердження спростовується наданим
позивачем та дослідженими в судовому
засіданні доказами. Доводи з приводу
того, що факт моральних страждань
позивачем не доведений, не
заслуговують на увагу, оскільки у п.
4.1 рішення Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р.
зазначено, що ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності вже
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути на користь
держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Добропіллявугілля" про відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля", юридична адреса:
вул. Красноармійська, буд. 1А, м.
Добропілля, м. Білицьке, Донецька
область 85043, р/р 5000 у ЦВ ПАТ
"Донгорбанк" м. Донецька, МФО 334970, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт НОМЕР_3 виданий Добропільським
МРВУМВС України в Донецькій області 19
грудня 2001 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, в рахунок відшкодування
моральної шкоди 16000 (шістнадцять тисяч)
гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля" на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні 60 копійок) на р/рахунок
0035, код платежу 22030001, МФО 834016, банк отримувач - ДУ ДКУ
Донецької області.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Копію заочного рішення направити за
місцем мешкання відповідача для
відома.

Повний текст рішення складено 27 жовтня
2014 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя

М.В.Мамалуй

27.10.2014