Провадження №2/761/4763/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житлово-будівельна компанія
«Управдом» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості
по заробітній платі, моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що він з 25.06.2013 року працював в ТОВ
«ЖБК «Управдом» на посаді заступника
директора та був звільнений з роботи
31.03.2014 року. Посадовий оклад позивача
складав 8000 грн на місяць. Частина
заробітної плати виплачувалась на
картковий зарплатний рахунок в розмірі
від 1320 грн. до 1470 грн, а інша частина
виплачувалась генеральним директором
ТОВ «ЖБК «Управдом» ОСОБА_2 в
готівковій формі. При цьому ОСОБА_2
передавав грошові кошти позивачу, а
позивач розподіляв їх між робітниками
житлового комплексу «Ліпінка» за
окремою відомістю. При звільненні з
роботи позивачу була видана трудова
книжка, але не було проведено
розрахунок з позивачем за березень 2014
року.

За таких обставин позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
по заробітній платі в розмірі 11000 грн.,
компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 6000 грн та моральну
шкоду в розмірі 20000 грн.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково в частині не виплати позивачу
в сумі 2535 грн, яка складається із
заробітної плати за березень 2014 року та
компенсації за невикористану
відпустку. Крім того, представник
відповідача пояснив, що розмір
заробітної плати позивача був
встановлений не у розмірі 8000 грн., а у
розмірі 1800 грн. Особа на ім'я ОСОБА_2
немала жодного відношення до ТОВ «ЖБК
«Управдом», оскільки єдиним керівником
даного підприємства є директор
Сидоренко О.Л. Також представник
відповідача пояснив, що позивачу не
було виплачено при звільненні кошти в
сумі 2535 грн. з тих підстав, оскільки
позивач після звільнення не повернув
відповідачу службовий ноутбук, а також
позивачем не було надано авансові
звіти за використані кошти відповідно
до карточки-ключ до розрахункового
рахунку ТОВ «ЖБК «Управдом».

Вислухавши пояснення позивача,
представників сторін, дослідивши
докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1
працював в ТОВ «ЖБК «Управдом» на
посаді заступника директора з 25.06.2013
року та був звільнений з роботи 31.03.2014
року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36
КЗпП України (а.с. 5).

Статтею 1 Закону України «Про оплату
праці» визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до довідки про заробітну
плату (а.с. 70), заробітна плата позивача
складала в розмірі 1800 грн. Даний факт
також підтверджується банківською
випискою по картковому рахунку (а.с. 6)
та довідкою ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва від 04.07.2014 року (а.с. 55).

Твердження позивача, що заробітна
плата нараховувалась в розмірі 8000 грн
та видавалась генеральним директором
ТОВ «ЖБК «Управдом» ОСОБА_2, суд вважає
необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до довідки з єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України керівником ТОВ
«ЖБК «Управдом» є Сидоренко О.Л. Наказ
про звільнення позивача також
підписаний директором ТОВ «ЖБК
«Управдом» Сидоренко О.Л. (а.с. 29-30).

Жодних доказів, що особа на ім'я ОСОБА_2
має відношення до ТОВ «ЖБК «Управдом»
позивачем не надано.

Також суд не може взяти до уваги
відомості (а.с. 9,10), як доказ отримання
позивачем заробітної плати в більшому
розмірі, ніж в тому, який зазначений в
довідці про доходи, що надав
представник відповідача, так як дані
відомості не підписані керівником та
бухгалтером відповідача, а отже, не
зрозумілою є природа походження
відповідних сум, зазначених у
відомостях, оскільки в матеріалах
справи існують докази щодо отримання
позивачем заробітної плати в іншому
розмірі, які є належними доказами по
справі.

З приводу розміру заробітної плати,
яку отримував позивач, судом був
допитаний в якості свідка ОСОБА_4, який
працював в ТОВ «ЖБК «Управдом» з літа
2013 року по квітень 2014 року. В своїх
поясненнях свідок зазначив, що частина
заробітної плати виплачувалась на
картковий рахунок, а інша заробітна
виплата в «конверті» виплачувалась
неофіційним директором ТОВ «ЖБК
«Управдом» ОСОБА_2

Разом з тим, суд не приймає до уваги
пояснення свідка, оскільки вони
спростовуються доказами, що
знаходяться в матеріалах справи.

Статтею 47 КЗпП України передбачено,
що власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116
КЗпП України.

Згідно ст.. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

В судовому засіданні було
встановлено, що після звільнення
позивача, відповідач не провів з
останнім розрахунок, а отже на
сьогоднішній день у відповідача перед
позивачем існує заборгованість по
заробітній платі в сумі 2535 грн.
Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що до вказаної суми,
окрім заробітної плати за березень 2014
року входить також компенсація за
невикористану відпустку.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість по заробітній
платі в розмірі 2535 грн.

Частина 1 ст. 117 КЗпП України визначає,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно позовних вимог позивач не
ставив питання про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку. Про дані вимоги заявив
представник позивача під час судових
дебатів.

Під час судових дебатів не можна
подавати нові докази, заяву про
залишення позову без розгляду,
збільшувати або зменшувати розмір
позовних вимог (ч. 8 ст. 193 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладені вимоги
цивільно-процесуального
законодавства, суд не знаходить
підстав для стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, оскільки такі вимоги не
заявлялись позивачем під час розгляду
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як було встановлено в судовому
засіданні, позивачу було завдано
моральну шкоду, оскільки його житєві
устої були порушені в зв"язку з
невиплатою заробітної плати та
компенсації за невикористану
відпустку, а тому суд, виходячи з вимог
розумності та справедливості вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

Керуючись ст..ст. 47, 94, 116, 117, 237-1 КЗпП
України, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 193, 212, 213, 215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлово-будівельна
компанія «Управдом» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 2535 грн. (дві тисячі п'ятсот
тридцять п'ять грн.), моральну шкоду в
розмірі 1000 грн. (одна тисяча грн..) та на
користь держави судовий збір в розмірі
487,20 грн.

Рішення суду в частині стягнення
заробітної плати в розмірі 1800 грн.
підлягає негайному виконанню.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя