Провадження № 6/461/424/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014
року

м.
Львів

Галицький районний суд м.Львова в
складі: головуючого судді Романюка В.Ф.,
при секретарі Куц Н.З., вивчивши
матеріали подання державного
виконавця Шевченківського відділу ДВС
Львівського МУЮ ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Личаківського
відділу ДВС Шевченківського МУЮ ОСОБА_1
звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника.

Державний виконавець Берегових В.С. у
судове засідання не з’явився, проте
подав заяву, згідно якої подання
підтримує в повному обсязі, просить
таке задоволити та розглядати у його
відсутності.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з’явились,
відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України
неявка таких не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності.

У зв’язку з неявкою у судове засідання
усіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального запису
засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що в
Шевченківському відділі державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції на
виконанні перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
постанови №0708/20909/14, виданої 11.04.2014 р.
Державною митною службою України про
стягнення з ОСОБА_2 8500,00 грн. штрафу в
дохід державного бюджету.

Положенням ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в’їзд в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов’язання – до
виконання зобов’язань або
розв’язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов’язань.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантується свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування
визначені статтею 12 цього Закону, а
саме: у прикордонній смузі; на
територіях військових об’єктів; у
зонах, які згідно із законом належать
до зон з обмеженим доступом; на
приватних земельних ділянках; на
територіях, щодо яких введено воєнний,
або надзвичайний стан; на окремих
територіях і в населених пунктах, де у
разі небезпеки поширення інфекційних
захворювань і отруєнь людей введені
особливі умови і режим проживання
населення та господарської діяльності.

Свобода пересування обмежується щодо:
осіб, до яких відповідно до
процесуального законодавства
застосовано запобіжні заходи,
пов’язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; шукачів притулку та осіб
які звернулися за наданням їм статусу
біженця до прийняття відповідного
рішення компетентним органом (про
надання цим особам притулку чи статусу
біженця); іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України; осіб, яких призвано на дійсну
строкову службу до Збройних Сил
України та інших, утворених відповідно
до законів України, військових
формувань; іноземців, які перебувають у
складі військових іноземних
підрозділів і які мають статус
військового. Свобода пересування може
бути обмежена і в інших випадках,
передбачених законом.

Преамбулою Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» встановлено, що він
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в’їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв’язання спорів у цій сфері.
Статтею 6 цього закону зазначено, що
тимчасовим обмеженням у праві виїзду
громадян України за кордон є саме
відмова у видачі паспорта, а не
заборона свободи пересування.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Право особи на вільне пересування є
основоположною Конституційною
гарантією людини.

Доказів, які б давали суду підстави
вважати, що боржник може виїхати за
кордон на постійне місце проживання, не
виконавши зобов'язань, та жодного
доказу, який би свідчив про ухилення
боржником виконання виконавчого листа,
державним виконавцем не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у
задоволенні подання слід відмовити за
відсутністю для цього законних
підстав.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом
України «Про порядок виїзду з України
та в’їзд в Україну громадян України»,
суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного
виконавця Шевченківського відділу ДВС
Львівського МУЮ ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до апеляційного суду
Львівської області через Галицький
районний суд м. Львова протягом п’яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

В.Ф.
Романюк