Справа № 463/751/14
Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/5113/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю:
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 27 травня 2014 року у справі позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення втрат від
інфляційних процесів,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до
суд уз позовом, уточненим у березні 2014
року, до ОСОБА_6, ОСОБА_4, в якому просила
стягнути з відповідачів у її користь
загальну суму індексу інфляції за
прострочення грошового зобов'язання в
розмірі 44 388, 97 грн. за період з серпня
2010 року по січень 2014 року та три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 148 807,70 грн. за період з 2010
року по 2014 рік, а всього 193 196,67 грн. на
підставі ст. 1166 ЦК України.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 18 червня 2009
року стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4
солідарно на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 1 579
275 грн. 14 коп. на відшкодування
майнової шкоди та 130 грн. судових
витрат. В ході виконавчого провадження
на її рахунок було перераховано 387 672,17
грн., при цьому без врахування індексу
інфляції, нестягнутими залишились 1 191
732,97 грн. Вищевказане рішення суду не
виконано станом на день подання
позовної заяви у даній справі.
Зазначає, що має право на відшкодування
завданої шкоди у вигляді стягнення
суми втрат від інфляційних процесів.
Просила задовольнити її позов.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 27 травня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржила позивачка.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову.

Зокрема, вказує на те, що суд у рішенні
суду прийшов до неправильного висновку
про розмір заявлених позовних вимог, а
також, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України
не розповсюджується на правовідносини,
що виникли між сторонами.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
у справі №2-103/09 від 18 квітня 2009 року, яке
набрало законної сили 15 лютого 2010 року
стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в користь
СПД ФО ОСОБА_2 1 579 275,14 грн. на
відшкодування позадоговірної майнової
шкоди.

Вказане рішення суду звернуто до
примусового виконання та частково
виконане. Виконавче провадження
триває.

У зв'язку із невиконанням рішення суду
в повному обсязі, позивач вважає, що цим
їй завдано збитки та майнову шкоду у
розмірі інфляційних втрат та трьох
відсотків річних, які вона як кредитор
має право стягнути за рахунок
боржників з врахуванням положень ст. 22,
1166, 625 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
правильно прийшов до висновку, що
правові підстави для цього відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є:1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Сума боргу, нестягнутого ВДВС у порядку
виконавчого провадження не може
вважатись збитками в розумінні ст. 22 ЦК
України.

Статтею 625 ЦК України регулюються
зобов'язальні правовідносини, тобто їх
дія поширюється на порушення грошового
зобов'язання, яке існувало між
сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій йдеться про
те, що у випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду, не дає підстав для
застосування положень ст. 625 ЦК у разі
наявності між сторонами деліктних, а не
договірних зобов'язань. Крім того, з
рішення суду зобов'язальні
правовідносини не виникають, оскільки
вони виникають з актів цивільного
законодавства, про що зазначено в ст. 11
ЦК, адже рішення суду лише підтверджує
наявність чи відсутність
правовідносин і вносить в них ясність
та визначеність.

Відшкодування шкоди - це
відповідальність, а не боргове
(грошове) зобов'язання, на шкоду не
повинні нараховуватись проценти за
користування чужими грошовими коштами,
що теж є відповідальність. Отже,
нарахування процентів на суму шкоди є
фактично подвійною мірою
відповідальності.

Таким чином дія ч. 2 ст. 625 ЦК не
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Враховуючи, що суд першої інстанції
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, застосував закон,
який поширюється на зазначені
правовідносини, доводи апеляційної
скарги та зміст оскаржуваного рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права, які є підставами
для скасування рішення суду, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 27 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк