Справа № 199/4699/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарях Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості. В обґрунтування позову
зазначив, що 19 червня 2007 року між
сторонами був укладений кредитний
договір №б/н, відповідно до якого
останній отримав кредит у розмірі 7000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Позичальник зобов'язання за кредитним
договором не виконує, в зв'язку з чим
станом на 30.04.2014 року виникла
заборгованість в розмірі 23879,99 грн., яку
позивач, а також судові витрати просив
стягнути з відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
надав пояснення аналогічні викладеним
у позові.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечував, зазначивши, що судовим
наказом від 07 травня 2008 року виданим
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська з нього вже
була стягнута заборгованість за
вказаним кредитним договором в розмірі
8686,17 грн. Просив застосувати строк
позовної давності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 19 червня 2007 року
між сторонами був укладений кредитний
договір №б/н, відповідно до якого
останній отримав кредит у розмірі 7000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Проте, як зазначає позивач, станом на
30.04.2014 року у відповідача перед банком
виникла заборгованість в розмірі 23879,99
грн., з яких: 8132,95 грн. - заборгованість
за кредитом, 12981,82 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
2765,22 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 759,69 - штраф
(процентна складова).

Як вбачається з матеріалів справи,
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська від 07 травня
2008 року було винесено судовий наказ №
2н-406/2008, яким було стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 19 червня 2007 року. Судовий наказ
було надіслано до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції для примусового
виконання. 15 червня 2011 року державним
виконавцем Марінеско А.В. було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, оскільки сума боргу
боржником була сплачена в повному
обсязі. Як вбачається з виписки по
кредитному рахунку відповідача,
наданого представником позивача,
відповідачем 16 лютого 2011 року було
переведено на користь позивача суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 8686,17 грн. Проте 14 березня 2011
року вказані кошти банком було
повернуто за запитом державної
виконавчої служби, як помилково
перераховані. Пізніше, 07 червня 2011 року
відділом ДВС знову було здійснено на
користь погашення заборгованості
платіж у вказаній сумі.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК).

Статтею 259 ЦК визначено, що позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судом
встановлено, що строк позовної
давності починається з 16 лютого 2011 року
(день перерахунку ОСОБА_1 коштів на
погашення заборгованості), а отже він
сплив 16 лютого 2014 року, тоді як позивач,
звернувся до суду лише 06 червня 2014 року,
про що зазначив і відповідач у судовому
засіданні. Щодо вимог в частині
стягнення процентів за користування
кредитними коштами, нарахованих
позивачем в межах строку позовної
давності, то вони також задоволенню не
підлягають, оскільки позивачем не
надано суду належних та допустимих
доказів розміру нарахування таких
відсотків. Таким чином, позивачу слід
відмовити у задоволенні позову у
зв'язку із спливом строку звернення до
суду.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до ст. 88 ЦПК
України судові витрати відносяться на
рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Головуючий