№ 2/631/ 31 /2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
смт.
Нова Водолага

Нововодолазький районний суд
Харківської області у складі:

Головуючого судді
Л.А.Марюхна

при секретарі
Л.Ф.Великородній

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Акціонерної компанії
,,Харківобленерго,, до ОСОБА_1 про
захист прав та інтересів,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду
з позовом звернулася Акціонерна
компанія «Харківобленерго» до ОСОБА_1
про зобов’язання останньої відновити
становище яке існувало до порушення
прав та законних інтересів АК
«Харківобленерго», а саме: звільнити
охоронну зону ПЛ 10 кВ. «Липкуватівка»
шляхом знесення господарських
будівель, сараїв , літери Д, б , що
знаходяться в охоронній зоні по вулиці
Леніна ,198 с.Вільхуватка,
Нововодолазького району Харківської
області.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що АК
«Харківобленерго» належить
високовольтна повітряна лінія
електропередачі (далі -ПЛ) 10 кВ
«Липкуватівка а», інвентарний № 565448, що
проходить по вул. Леніна,198 в с.
Вільхуватка, Нововодолазького району
Харківської області. Відповідно до ч. 3
ст. 76 Земельного Кодексу України вздовж
повітряних і підземних кабельних ліній
електропередачі встановлюються
охоронні зони. Згідно з п. б ч. 1 ст. 112
Земельного Кодексу України охоронні
зони створюються вздовж ліній зв'язку,
електропередачі, земель транспорту,
навколо промислових об'єктів для
забезпечення нормальних умов їх
експлуатації, запобігання ушкодженню,
а також зменшення їх негативного
впливу на людей та довкілля, суміжні
землі та інші природні об'єкти. 17 грудня
2013 року компанією було проведено
обстеження ПЛ 10 кВ «Липкуватівка», під
час якого було виявлено порушення
користування охоронною зоною, а саме: у
межах опор № 534-535, під проводами, без
дозволу АК «Харківобленерго» було
збудовано дві господарські будівлі,
сараї, літери Д.Б. по вулиці Леніна, 198 в
с. Вільхуватка Нововодолазького району
Харківської області. У результаті чого
було складено акт обстеження
електричної мережі від 17.12.2013 № 5.
Актом було запропоновано протягом 10
робочих днів до 27 грудня 2013 року
усунути порушення. Однак вимоги щодо
усунення порушень за актом виконані не
були, в результаті чого компанією
повторно проводилося обстеження 27
грудня 2013 року та складений відповідно
акт № 6.Обґрунтовуючи позовні вимоги
представник позивача посилався на
нормативно-правові акти, яким
врегульовані питання встановлення
охоронних зон електричних мереж
починаючи з 1953 року, а саме на « Правила
охорони високовольтних електричних
мереж», затверджені постановою Ради
Міністрів СРСР від 30 11.1953 року № 2866,
«Правила охорони електричних мереж
більше 1000 вольт», затверджені
постановою Ради Міністрів СРСР від
26.03.1984 року № 255, «Правилами охорони
електричних мереж», затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.1997 року № 209.Виходячи з
вищевикладеного, сторона позивача
зазначає, що Відповідачем були
порушені норми діючого законодавства,
а саме: -          пункт 5 «Правил
охорони електричних мереж»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 4 березня 1997 року
№ 209, яким передбачено, що охоронні зони
електричних мереж встановлюються
вздовж повітряних ліній
електропередачі у вигляді земельної
ділянки і повітряного простору,
обмежених вертикальними площинами, що
віддалені по обидві сторони лінії від
крайніх проводів за умови не
відхиленого їх положення на відстань 10
метрів для повітряних ліній 10
кВ;-          пункт 8 Правил забороняє
в охоронних зонах повітряних і
кабельних ліній, трансформаторних
підстанцій, розподільних пунктів і
пристроїв виконувати будь-які дії, що
можуть порушити нормальну роботу
електричних мереж, спричинити їх
пошкодження або нещасні випадки, а
саме: будувати житлові, громадські та
дачні будинки тощо;- пункт 9 Правил у
межах охоронних зон повітряних і
кабельних ліній, трансформаторних
підстанцій, розподільних пунктів і
пристроїв без письмової згоди
енергопідприємств, у віданні яких
перебувають ці мережі, а також без
присутності їх представника, забороняє
будівництво, реконструкцію,
капітальний ремонт будівель і споруд.

Представник позивача зазначив, що
ч. 3, 4 ст. 32 Закону України «Про землі
енергетики та правовий режим
спеціальних зон електричних об'єктів»
від 09.07.2010 № 2480-УІ передбачено, що у
межах охоронних зон об'єктів
енергетики забороняється будувати
житлові будинки, будинки громадського
призначення; розміщувати споруди
іншого призначення на меншій
відстані від елементів електричних
мереж, ніж встановлено нормами. В
охоронних зонах кабельних ліній
електропередачі власникам і
користувачам земельних ділянок,
фізичним і юридичним особам
забороняється зводити будинки, споруди
будь-якого призначення.

Позивач зазначив, що ОСОБА_1 за
договором дарування від 13 вересня 2000
року отримала у власність житловий
будинок з надвірними будівлями у тому
числі сараї літери Д,б. по вулиці
Леніна,198 села Вільхуватка
Нововодолазького району Харківської
області. Позивач зазначив, що
відповідачем порушені норми
законодавства, оскільки розташування
вищевказаних об'єктів в охоронній зоні
повітряної лінії позивача, порушує
його законні інтереси, а саме:
унеможливлює нормальні умови
експлуатації ним повітряної лінії та
її належного технічного
обслуговування, що загрожує
припиненням електропостачання великій
кількості побутових та промислових
споживачів, створює загрозу безпеці
населення. Крім того, відповідно до ст.27
Закону України «Про
електроенергетику» від 16.10.1997 № 575/97-ВР
порушення «Правил охорони електричних
мереж» є правопорушенням в
електроенергетиці та тягне за собою
встановлену законодавством України
цивільну, адміністративну і
кримінальну відповідальність. Ст. 391 ЦК
України передбачає такий спосіб
захисту права власності, як вимога
власника майна до іншої особи (яка
порушує його законні права) про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном.

Виходячи з викладеного,
представник позивача вважає, що
відповідач повинен вчинити дії щодо
усунення перешкод, що заважають
компанії здійснювати своє право на
належне майно (повітряну лінію
електропередач). В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги АК
«Харківобленерго» підтримав в повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги АК
«Харківобленерго» не визнала та
просила суд відмовити в задоволенні
позову посилаючись на те,що
відповідач по справі, ОСОБА_1, є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого за
адресою село Вільхуватка, вулиця
Леніна,198 Нововодолазького району
Харківської області відповідно до
договору дарування жилого будинку від
13 вересня 2000 року, посвідченого
Нововодолазькою державною
нотаріальною конторою Харківської
області, реєстраційний № 1857,
укладеного між ОСОБА_2 та відповідачем
по справі. Зазначений житловий будинок
належав дарителю, ОСОБА_2, на підставі
Договору купівлі-продажу, посвідченого
21 вересня 1999 року приватним нотаріусом
Нововодолазького районного
нотаріального округу Харківської
області за реєстровим № 964. Право
власності відповідача по справі на
зазначений будинок зареєстроване
Валківським МБТІ 13 вересня 2000 року,
реєстраційний № 69. Відповідно до
технічного паспорта на жилий будинок
приватного житлового фонду,
інвентарний 3 536, реєстровий № 1-69 ,
виготовленого станом на 15 вересня 1999
року житловий будинок, літера А-1 та
частина надвірних будівель, в тому
числі і сарай , літера б, побудовані в 1948
році, задовго до будівництва
високовольтної повітряної лінії
електропередачі. Представник
відповідача зазначила, що саме
позивачем по справі порушені зазначені
в позовній заяві нормативні акти,
оскільки повітряна лінія позивачем
була побудована в 1976 році над
розташованими за зазначеною адресою
будівлями та спорудами.

Представник відповідача
наголосила, що «Правила охорони
електричних мереж», якими керується
позивач у своєму позові, були
затверджені постановою КМУ 04.03.1997 році,
тобто після того як був збудований
інший сарай, літера Д, укладення
договорів купівлі-продажу та дарування
зазначеного домоволодіння в 1999 році та
2000 році є підтвердженням того, що вони
були збудовані з додержанням вимог
діючого законодавства. Заперечуючи
проти позову представник відповідача
зазначила, що позивачем по справі не
надані до суду належні докази, які б
підтверджували правомірність позовних
вимог, а саме свідчили б про те, що
відповідач по справі порушила права
позивача стосовно використання ліній
електропередач позивачем по справі.

Суд повно і всебічно дослідивши
свідчення представників позивача та
відповідача по справі,
проаналізувавши матеріали справи в
сукупності з другими дослідженими
доказами, вважає за необхідне в
задоволенні позову АК
«Харківобленерго» відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст. 8,10,11 ЦПК
України, приймаючи в увагу принцип
змагальності, надання доказів, а також
доведеності їх з боку відповідача, суд
вирішує позов в межах заявлених вимог,
проаналізувавши свідчення позивача та
відповідача у справі окремо, а також в
сукупності з іншими доказами, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позову виходячи з
наступного:

У відповідності до ст.11, ст. 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Суд приймаючи дане рішення
виходить з того, що у судовому
засіданні достовірно встановлено, що
позивач та відповідач на протязі
чотирнадцяти років не перебували у
цивільно-правових відносинах стосовно
предмету спору, оскільки ОСОБА_1, є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого за
адресою село Вільхуватка, вулиця
Леніна,198 Нововодолазького району
Харківської області відповідно до
договору дарування жилого будинку від
13 вересня 2000 року, посвідченого
Нововодолазькою державною
нотаріальною конторою Харківської
області, реєстраційний № 1857,
укладеного між ОСОБА_2 та відповідачем
по справі. Зазначений житловий будинок
належав дарителю, ОСОБА_2, на підставі
Договору купівлі-продажу, посвідченого
21 вересня 1999 року приватним нотаріусом
Нововодолазького районного
нотаріального округу Харківської
області за реєстровим № 964. Право
власності відповідача по справі на
зазначений будинок зареєстроване
Валківським МБТІ 13 вересня 2000 року,
реєстраційний № 69.

Судом встановлено, що з моменту
отримання права власності на
зазначений житловий будинок
відповідач по справі не побудувала
жодної будівлі, чим би порушила права
позивача по справі. Судом встановлено,
та не заперечувалось позивачем по
справі, що зазначений в позові сарай
літера Б побудований в 1948 року,
задовго до початку проектування та
будівництва лінії електропередач,
побудованої в 1976 році, що сарай літера
Д, був побудований попередніми
власниками будинку, посвідчення
договорів купівлі-продажу та договору
дарування зазначеного будинку
свідчать про наявність на момент
укладення договорів відчуження
правових документів, які б
посвідчували законність будівництва
будівель та споруд.

Позивач по справі не довів в
судовому засіданні наявність на час
будівництва в 1989 році будь-яких
претензій, або обмежень з боку
тодішнього утримувача ПЛ 10 кВ.
«Липкуватівка» у межах опор №-534-535 по
вулиці Леніна,198 с.Вільхуватка,
Нововодолазького району Харківської
області, яка на той час уже існувала та
функціонувала в межах своєї
потужності.

Позивач по справі в судовому
засіданні жодним чином не довів, якими
діями відповідач по справі порушує
права позивача стосовно використання
лінії електропередач, в чому полягає
причинний зв'язок між діями
відповідача по справі та порушеними
правами позивача.

Приймаючи до уваги принцип
цивільного судочинства який базується
на позиції вини сторони по справі, суд
при розгляді даного цивільного позову
не встановив жодних обставин які б
вказували на винну поведінку чи винні
дії відповідача, які б в свою чергу були
підтверджені позивачем по справі.

Позивачем не надано належних
доказів порушення їх прав на
експлуатацію ПЛ 10 кВ. «Липкуватівка» у
межах опор №534-535 по вулиці Леніна,198,
с.Вільхуватка Нововодолазького району,
Харківської області та наявності
перешкод, які чинить відповідач при
користуванні та розпорядженні майном
позивачеві.

Відповідно до ст.41 Конституції
України, норми якої є нормами прямої
дії: «кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права
приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним
повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи
надзвичайного стану».

Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

В судовому засіданні позивач маючи
право використовувати та
експлуатувати ПЛ 10 кВ. «Липкуватівка» у
межах опор №534-535 по вулиці Леніна, 198, с.
Вільхуватка Нововодолазького району
Харківської області порушує питання
стосовно майна, яке перебуває у
власності відповідача, не надавши суду
обґрунтування переважності свого
права власності, а також не надав суду
жодної інформації про скасування права
власності відповідача, або його
обмеження в користуванні своїми
правами як власника.

Відповідно до вищевикладеного суд
приходить до висновку, що позовна заява
АК «Харківобленерго» є
необґрунтованою та такою, що не містить
належних доказів підтвердження
позовних вимог, а тому не підлягає
задоволенню.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.3,8,14,19,24,41,47,55,64,68,127
Конституції України, норми якої є
нормами прямої дії,
ст.ст.3-14,15,57-62,208,209,213-215,218 ЦПК України,
суд -

В И Р
І Ш И В

Відмовити в задоволенні позову АК
«Харківобленерго» до ОСОБА_1 про захист
прав та інтересів.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області
в 10-денний строк з дня його
проголошення через Нововодолазький
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення в повному обсязі
виготовлено 7 листопада 2014 року.

Суддя

Марюхна Л.А.