22-ц/775/1255/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Ромахов
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого - Ігнатоля
Т.Г.,

суддів - Попової С.А.,
Ткаченко Т.Б.,

при секретарі - Брежнєві
Д.О., ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Дельта Банк» (далі ПАТ
«Дельта Банк»), до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором

за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Волноваського
районного суду Донецької області від 11
вересня 2012 року, -

в с т а
н о в и л а :

У вересні 2010 року ПАТ
«Кредитпромбанк» звернулося до суду з
зазначеним позовом, який у подальшому
було уточнено і в остаточній редакції
просило стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитними договором від 06 листопада
2007 року у розмірі 143 943,65 грв. та
відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позову
позивач посилався на те, що 6 листопада
2007 року з ОСОБА_1 укладений кредитний
договір, за умовами якого банк надав
останньому кредит у розмірі 143 611 грн. на
строк до 5 листопада 2014 року, з
процентною ставкою 12,55 % річних за
користування кредитом. З метою
забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання між банком та
ОСОБА_1 6 листопада 2007 року був
укладений договір застави, предметом
якого є автомобіль марки ОРЕL VEKTRA 0ZCF69,
2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Крім того, 6 листопада 2007 року
між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2
укладено договір поруки, а 11 червня 2009
року договір поруки укладено з ОСОБА_3
Взяті на себе зобов'язання боржник не
виконав, у зв'язку з чим, станом на 21
жовтня 2011 року, виникла заборгованість
за кредитним договором у розмірі 143 943,65
грн. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно
з договорами поруки, поручились перед
кредитором за виконання ОСОБА_1 свого
зобов'язання, то відповідачі повинні
нести солідарну відповідальність.

Рішенням Волноваського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 11 вересня 2012 року
позовну заяву ПАТ «Кредитпромбанк»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у солідарному порядку на
користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованість за кредитним
договором № 35ДС/00256/К11/2007-А від
06 листопада 2007року, укладеним між ПАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 в сумі 143 943,
65 грн, судовий збір у сумі 1307,54 грн, 131,89
грн., витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду
справи - 120 грн., а всього підлягає
стягненню 145 503,08 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_3 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити у позові ПАТ
«Кредитпромбанк», посилаючись на
порушення судом норм процесуального і
матеріального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
істотне значення, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Під час апеляційного розгляду
справи від ПАТ «Кредитпромбанк»
надійшло клопотання про заміну
стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ
«Дельта Банк», відповідно до договору
купівлі - продажу права вимоги від 20
травня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 20 листопада 2013
року апеляційна скарга ОСОБА_3
задоволена частково. Рішення
Волноваського районного суду
Донецької області від 11 вересня 2012
року, в частині стягнення з ОСОБА_3
заборгованості на користь ПАТ
«Кредитпромбанк» в розмірі 143943,65 грн.
та судового збору, скасовано.

В задоволенні позову ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 35ДС/00256/К11/2007-А від 06 листопада 2007
року в розмірі 143 943,65 грн. - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір
по 435,8 грн. з кожного та по 40 грн витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 4
червня 2014 року апеляційна скарга ПАТ
«Кредитпромбанк» задоволена частково.
Рішення апеляційного суду Донецької
області від 20 листопада 2013 року
скасовано, справа передана на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 19 серпня 2014 року
замінено стягувача ПАТ «
Кредитпромбанк» на ПАТ « Дельта Банк».

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання апеляційного суду не
з»явився, направив до суду заяву про
розгляд справи без його участі, за
участю його представника ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який підтримав
доводи скарги та просив її
задовольнити, заперечення проти скарги
представника позивача ОСОБА_5,
пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
просили вирішити спір у відповідності
з вимогами закону, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Зі справи вбачається, що рішення
оскаржується відповідачем ОСОБА_3 в
частині стягнення з нього, як з
поручителя, солідарно з ОСОБА_1, який є
позичальником, суми заборгованості за
кредитним договором. В частині
стягнення суми боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
рішення суду ніким не оскаржується.
Тому, переглядаючи справу, відповідно
до вимог ст.303 ЦПК України, колегія
суддів перевіряє законність рішення
суду лише в частині солідарного
стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Згідно з вимогами ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання рішення не тим суддею, який
розглянув справу.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що 06 листопада 2007 року між ПАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 35ДС/00256/К11/2007-А,
згідно з яким Банк зобов'язався надати
ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 143 611, 00
грн. на купівлю автомобіля марки ОРЕL
VEKTRA 0ZCF69, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зі сплатою за
користування кредитом 12,55 % річних, з
кінцевою датою погашення кредиту 05
листопада 2014 року.( т.1а.с.28-34)

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ОСОБА_1 і банком 06 листопада 2007 року
було укладено договір застави рухомого
майна № 35ДС/00256/311/2007-А (далі - договір
застави), за умовами якого ОСОБА_1
передав в заставу банку автомобіль
марки ОРЕL VEKTRA 0ZCF69, 2007року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить йому на праві власності на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (т.1а.с.23).

В цей же день, 06 листопада 2007
року, був укладений договір поруки №
35ДС/00256/П11/2007-А, за умовами якого
фізична особа ОСОБА_2 зобов'язалася
солідарно відповідати перед банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань позичальником
ОСОБА_1 за кредитним договором,
процентна ставка за яким складає 12,55 %
річних. (т.1а.с.9)

13 жовтня 2008 року додатковими
угодами були внесені зміни до
кредитного договору, договору застави
з ОСОБА_1 та до договору поруки з ОСОБА_2,
згідно з якими з моменту підписання
додаткових угод відсоткова ставка за
користування кредитом буде
дорівнювати 15,85 % річних (т.1а.с.16-22).

Як вбачається з матеріалів
справи, 5 червня 2009 року ОСОБА_1 у
зв»язку з фінансовими труднощами по
своєчасному погашенню кредиту
звернувся до Київського відділення ДФ
ВАТ «Кредитпромбанк» з заявою про
надання йому дозволу на оформлення
доручення на право керування
залоговим автомобілем ОСОБА_3
Кредитний комітет м. Донецька 10.06.2009
року розглянув заяву ОСОБА_1 та надав
дозвіл за № 2 на оформлення
довіреності за умови підписання
договору поруки (т.1 а.с.193-194).

Згідно з умовами договору
поруки № 35ДС/00256/П11/2007-А/1 від 11 червня
2009 року фізична особа ОСОБА_3
зобов'язався солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань позичальником ОСОБА_1 за
кредитним договором від 06.11.2007 року,
процентна ставка за яким складає 12,55%
річних, як зазначено в п.п.3 п.1.2 розділу 1
договору поруки, строк повернення
кредитних коштів зазначений 05
листопада 2014 року включно (т.1а.с.12-15).

У зв»язку з неналежним
виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором, станом на 21 жовтня
2011 року, виникла заборгованість в
розмірі 143 943, 65грн., яка складається з
суми основного боргу - 58 814,34грн.,
простроченої заборгованості за
кредитом - 38 148, 48 грн., заборгованості
по пені за кредитом - 8 995,73 грн., суми
прострочених процентів за
користування кредитом 30 737,93грн.,
заборгованості по пені за відсотками
-7 247,17 грн. ( а.с. 224 т.1).

Пунктом 5.2. кредитного
договору передбачено, що Банк набуває
право вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту,
сплати нарахованих процентів за
користування кредитними коштами ,
відшкодування збитків.

Зі справи вбачається, що у
зв'язку з невиконанням позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором, Банком були пред'явлені
письмові вимоги до позичальника про
погашення заборгованості ( т.1 а.с.
42-44,49-54) . 30 червня 2009 року та 12 квітня 2010
року такі вимоги направлялися ОСОБА_3
( т.1 а.с. 45,48). Письмові повідомлення -
вимоги отримані як позичальником так і
поручителями (т.1 а.с. 46,47) У зв'язку з
тим, що позичальник та поручителі і
після письмових звернень Банку не
виконали кредитні зобов'язання, 09
вересня 2010 року Банк звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову ПАТ
«Кредитпромбанк», суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував, внаслідок
чого виникла заборгованість, що є
підставою для стягнення грошових
коштів за цим договором з нього та
поручителів, які у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники.
Тому, суд з усіх відповідачів в
солідарному порядку стягнув
заборгованість на користь позивача в
повному обсязі.

Колегія суддів не може
повністю погодитися з висновками
суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають з
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Вказане судове рішення
зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК
України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

При укладенні договору
поруки ОСОБА_3 виявив свою волю та
свідомо взяв на себе зобов'язання
відповідати перед кредитором.

Відповідно до п. 1.2 договору
поруки, що укладений 11 червня 2009 року з
ОСОБА_3, процентна ставка за кредитом
встановлена в розмірі 12,55 % річних.

Таким чином, обсяг
відповідальності ОСОБА_3 обмежений у
розмірі 12,55 % річних за користування
кредитом та не збільшувалася, оскільки
договір поруки був укладений з ним 11
червня 2009 року, а підвищення процентної
ставки за кредитним договором
відбулося у 2008 році.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що порука
кількох осіб кваліфікується як
спільна, якщо буде встановлено
наявність відповідного волевиявлення
цих осіб, направленого саме на спільне
забезпечення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 19 грудня 2011 року № 6-84цс11,
яка, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для судів.

Отже, солідарна
відповідальність поручителя перед
одним кредитором за різними договорами
поруки породжує їх спільну, солідарну,
відповідальність перед кредитором у
разі пред'явлення одного позову
кредитора до всіх поручителів.

Відмінність при наданні
спільної поруки та укладенні окремих
договорів поруки проявляється лише у
випадку пред'явлення регресних вимог.

У разі, якщо кілька порук було
дано за різними договорами поруки
окремо один від одного, то виконання,
здійснене одним із поручителів, тягне
за собою перехід до нього всіх прав,
належних кредитору (ст. 544 ЦК України).

При вирішенні справи суд
першої інстанції, у порушення вимог ст.
ст. 212 - 214 ЦПК України вказаного до уваги
не взяв і помилково задовольнив вимоги
Банку до ОСОБА_3 в розмірі, який
нарахував Банк, виходячи з процентної
ставки 15,85 % річних.

З огляду на наведене, колегія
суддів вважає безпідставними доводи
апеляції ОСОБА_3. про те, що збільшення
процентної ставки до 15,85 % є підставою
для відмови в задоволенні позовних
вимог, оскільки з ним не укладалися
угоди про збільшення процентної
ставки за кредитним договором. Це є
тільки підставою для уточнення та
зміни розміру заборгованості.

Враховуючи розмір
зобов»язання ОСОБА_3 за зазначеному
кредитному договору та період, з якого
він повинен нести відповідальність,
заборгованість ОСОБА_3 станом на 21
жовтня 2011 року, становить 126 924,81 грв. та
складається з: заборгованості за
кредитом - 96 962,82 грв.; заборгованості
за відсотками - 24 242,43 грв., пені - 5 719,56
грв. (розрахунок заборгованості
додається)

При цьому, апеляційний суд
виходив з розрахунків, наданих Банком (
т. 1 а.с. 225,226), але з урахуванням
процентної ставки за користування
кредитом у розмірі 12,55 % річних, що
передбачено пп 3 п.1.2 договору поруки
та розміру пені, передбаченого пп 5 п.1.2
цього договору - 12,55% ( т.1 а.с. а.с. 12-15).

Вказана сума підлягає
стягненню в солідарному порядку з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, у зв»язку з чим,
рішення суду, в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягає зміні.

У зв»язку зі зміною рішення
та вимог закону не може залишатися без
зміни і рішення в частині стягнення
судових витрат, понесених позивачем
при подачі позову на оплату судового
збору в сумі 1439,43 грв. та на оплату
інформаційно - технічного забезпечення
розгляду справи - 120 грв., оскільки
солідарне стягнення судових витрат не
передбачено законом. З ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підлягають стягненню
витрати на оплату судового збору по 479,81
грв. з кожного та витрати на оплату
інформаційно - технічного забезпечення
розгляду справи - по 40 грв. з кожного.

Це ж рішення в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 143
943,65 грв. не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про
припинення поруки з ОСОБА_3 у зв»язку
із спливом строку пред'явлення позову,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки вони є безпідставними,
суперечать обставинам справи і не
ґрунтуються на законі.

Безпідставними колегія
суддів вважає і доводи апеляційної
скарги про недійсність договору
поруки, оскільки ОСОБА_3 договір поруки
не оспорював, жодних доказів на
підтвердження таких доводів не надав.

Таким чином, оскільки суд
першої інстанції, вирішуючи спір,
зробив висновки, які не відповідають
обставинам справи та неправильно
застосував норми матеріального права,
порушив норми процесуального права,
воно підлягає зміні в частині
стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованості за кредитним
договором від 6 листопада 2007 року в
розмірі 143 943,65 грв. та судових витрат з
ОСОБА_3 в солідарному порядку з ОСОБА_2
та ОСОБА_1,

Керуючись ст.ст.307,309,313,314 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Волноваського
районного суду Донецької області від 11
вересня 2012 року, в частині стягнення
на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованості за кредитним договором
від 6 листопада 2007 року в розмірі 143
943,65 грв. та судових витрат з ОСОБА_3 в
солідарному порядку з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором від 6 листопада 2007
року, яка утворилася станом на 21
жовтня 2011 року та складається з:
заборгованості за кредитом - 96 962,82
грв.; заборгованості за відсотками - 24
242,43 грв., пені - 5 719,56 грв.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк»
у відшкодування витрат на оплату
судового збору по 479,81 грв. з кожного, у
відшкодування витрат на оплату
інформаційно - технічного забезпечення
розгляду справи - по 40 грв. з кожного.

Виключити з резолютивної частини
рішення вказівку наступного змісту: «а
всього підлягає стягненню 145 503,08 грв. (
сто сорок п»ять тисяч п»ятьсот три грв.
08 коп)».

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді :