І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.
при секретарі: Чабала В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
Позивач звернулася до суду із даним
позовом, вказуючи, що згідно рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області 22 червня 2010 року з
відповідача на її користь було
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 20 квітня 2010 року
до досягнення дитиною повноліття.
Однак відповідач ухиляється від сплати
аліментів, згідно розрахунку
заборгованості від 21 серпня 2014 року за
№ 36 1831/41 державного виконавця Левчука
Ю.С., борг відповідача по аліментах
згідно ч.1 ст.196 СК України стягнути з
відповідача на її користь неустойку
(пеню) за прострочення сплати
Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні зменшивши
позовні вимоги підтримали їх, просили
задоволити та стягнути з відповідача
на користь позивача 207 814 гривень.
Відповідач в судове засідання не
з»явився, про день та час слухання
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.
Суд вважає, що наявних в матеріалах
справи доказів достатньо для ухвалення
заочного рішення у відсутності
відповідача, який не з'явився.
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши документи і
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку
доказам, що мають значення для справи,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги є обгрунтованими, а тому
підлягають до задоволення.
Згідно ст.196 СК України при виникненні
заборгованності з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Згідно п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
№3 Про застосування судами окремих
положень Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів,
передбачена статтею 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо
заборгованність утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

На підставі змісту зазначених норм та
положень ст.ст.214,215 ЦПК, суд під час
ухвалення рішення повинен встановити
факт заборгованності за аліментами,
вину платника в її виникненні, період
часу, за який виникла ця
заборгованність, час її погашення та
період, на який було прострочено сплату
аліментів з моменту виникнення до її
погашення.

Судом встановлено, що згідно рішення
Рівненського міського суду від 22
червня 2010 року та виданого на його
підставі виконавчого листа, з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 стягуються аліменти в
розмірі 500 грн. щомісячно на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
починаючи з 20 квітня 2010 року.

З розрахунку заборгованості по
аліментах державного виконавця
відділу ДВС Рівненського міського
управління юстиції Левчука Ю.С.
вбачається, що заборгованність з
виплати аліментів за період з 20 квітня
2010 року по 31 липня 2014 року становить
19616,66 гривень.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, та
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір.

Відповідач, не з»явившись до суду не
надав жодних доказів, які б
підтверджували відсутність його вини у
несплаті аліментів на дитину та того,
що заборгованність утворилася з
незалежних від нього причин.
Розрахунку неустойки, що поданий
позивачем, з якою погоджується і суд за
прострочення сплати аліментів
відповідач також не оспорив.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 213 - 215 ЦПК України, ст. 182, 184, 191, 192
СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 207
814 (двісті сім тисяч вісімсот
чотирнадцять) гривень 99 копійок
неустойки за прострочення сплати
аліментів за період 20 квітня 2010 року по
27 серпня 2014 року згідно рішення
Рівненського міського суду від 22
червня 2010 року та 2087 (дві тисячі
вісімдесят сім) гривень 10 копійок
судових витрат по сплаті судового
збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області
Л.Д. Рудика