АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 15 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5. про стягнення
аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала
тим, що з 28.03.2009 між нею та відповідачем
було укладено шлюб. Від шлюбу мають
дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 15.05.2012 шлюб
між сторонами розірвано. З грудня 2013
року відповідач не надає фінансової
допомоги на утримання дитини. Позивач
самостійно намагається матеріально
забезпечити, доглядати та виховувати
дитину. Відповідач фактично ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків. Відповідач не отримує
регулярного офіційного доходу у
вигляді заробітної плати за трудовим
договором. Просила стягнути з
відповідача на її користь на утримання
дитини аліменти у твердій грошовій
сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно
починаючи з дня подання позовної заяви
та до повноліття дитини, у зв'язку з тим,
що відповідач офіційно не працює і має
нерегулярний мінливий дохід.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 15.09.2014 позов
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5.
аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання доньки ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі ј частини від всіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
23.06.2014 і до її повноліття. В задоволенні
іншої частини заявлених вимог
відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Вказує,
що судом не враховано той факт, що
відповідач не отримує регулярного
офіційного доходу у вигляді заробітної
плати за трудовим договором або ж
прибутку від здійснення господарської
діяльності, зареєстрованого суб'єкта
господарювання (юридичної особи чи
фізичної особи-підприємця), що не дає
можливості визначити розмір частки від
його заробітку, який можливо офіційно
підтвердити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив. У
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу направлених поштою на адресу
суду, просив в задоволенні апеляційної
скарги відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін. Колегія
суддів, визнала за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача,
оскільки його неявка не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представника позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду вказаним
вимогам процесуального закону не
відповідає.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
батьки, у відповідності з вимогами
закону, зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття, а відтак
дійшов висновку про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини в розмірі ј частини від всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 23.06.2014 і до її повноліття.

З висновком суду про визначення
розміру аліментів у частці від
заробітку (доходу) відповідача,
погодитися не можливо, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.09
між позивачем та відповідачем було
укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають
дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 15.05.2012 шлюб
між сторонами розірвано.

З грудня 2013 року відповідач не надає
фінансової допомоги на утримання
дитини.

При цьому, слід зазначити, що матеріали
справи не містять жодних даних про
працевлаштування відповідача.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України закріплено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Частина 1 ст. 184 СК України передбачає,
що якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Визначаючи розмір аліментів у частці
від заробітку (доходу) відповідача, суд
першої інстанції не звернув уваги на
вимоги ч. 1 ст. 184 СК України та, як
наслідок, не дав належної оцінки факту
відсутності даних про наявність у
відповідача постійного заробітку
(доходу).

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
стягнення з відповідача аліментів у
твердій грошовій сумі.

З урахуванням вимог ст. 182 СК України,
колегія суддів вважає за доцільне
визначити розмір аліментів у сумі 1000
грн.

Таким чином, встановивши вищевказані
фактичні обставини справи, дослідивши
наявні у справі докази в їх сукупності
та проаналізувавши означені вище норми
закону, які регулюють виниклі
правовідносини сторін, колегія суддів,
приходить до висновку про обов'язок
відповідача утримувати дитину та про
можливість стягнення з нього аліментів
у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000
грн.

При цьому, слід зазначити, що ст. 192 СК
України закріплено, право платника
аліментів або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення здоров'я, тощо
звернення до суду з позовом про
зменшення або збільшення розміру
аліментів.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про обґрунтованість доводів
апеляційної скарги, а тому, рішення
суду, у зв'язку з неповним з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, АДРЕСА_2), аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1
000 (одна тисяча) грн. щомісячно,
починаючи з 23.06.2014 і до повноліття
дитини.

В задоволенні іншої частини заявлених
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1
на користь держави судові витрати в
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді