№2-п/639/92/14
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі:           головуючого
судді                              І
ванової І.В.

за участю
секретаря
Тущенк
о Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
ухваленого у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
суд-

Встановив:.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 6 жовтня 2014 року
ухваленому за вищевказаним позовом ,
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задоволені у
повному обсязі. Стягнуто з відповідача
ОСОБА_1 на користь ПАТ комерційний банк
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 15228,51
грн..

ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою про перегляд заочного рішення ,
посилаючись на те, що рішення від 6
жовтня 2014 року було ухвалено за його
відсутністю, у цей час з 2 по 7 жовтня 2014
року він знаходився у відрядженні у м.
Києві, а тому не міг прибути у судове
засідання. Також не міг повідомити про
причини неявки суду 6 жовтня 2014 року.
Зазначає, що у позивача сплив строк
позовної давності пред’явлення до
нього вищевказаного позову. Крім того
позивач посилається на укладений
договір від 4 квітня 2007 року , тоді як
цей документ за своєю правовою
природою є заява.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримав заяву про перегляд заочного
рішення від 6 жовтня 2014 року .

При розгляді заяви про
перегляд заочного рішення позивач –
представник Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» заперечувала проти її
задоволення.

Заслухав пояснення сторін,
вивчивши матеріали зазначеної вище
цивільної справи , суд вважає, що заява
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3
ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою
за результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Як вбачається з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
ОСОБА_1 отримав повістку про виклик у
судове засідання на 6 жовтня 2014 року – 29
вересня 2014 року . /а.с.46/

У судовому засіданні ОСОБА_1
не заперечував факт отримання повістки
про виклик в судове засідання 6 жовтня
2014 року , 29 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК
України судова повістка про виклик
повинна бути вручена з таким
розрахунком, щоб особи , які
викликаються , мали достатньо часу для
явки в суд і підготовки до участі в
судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання, а
судова-повістка-повідомлення-завчасно.

З рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
/а.с.35/ вбачається, що ОСОБА_1 отримав
копію ухвали про відкриття провадження
по вказаній вище справі та додані до
неї документи.

Таким чином , відповідач ОСОБА_1 був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи 6 жовтня 2014 року,
про причини неявки в судове засідання
не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з’явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази , на
які посилається , мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

ОСОБА_1 посилається а те, що він з 2 по 7
жовтня 2014 року знаходився у
відрядженні у м. Києві , а тому не міг
повідомити суду про причини неявки в
судове засідання 6 жовтня 2014 року,
надавши в підтвердження посвідчення
про відрядження.

Суд не може погодися з такими доводами,
оскільки відповідач знаходився у
відрядженні не за межами України, мав
можливість повідомити суд про причини
неявки шляхом надіслання листа або
телеграми, що не зробив.

Так, відповідач мав можливість
реалізувати свої процесуальні права і
доводити необґрунтованість позову
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в
стадії судового засідання. Небажання
відповідача надавати докази в
обґрунтування своїх заперечень проти
позову , зокрема з причин ухилення від
участі в судових засіданнях, давало
суду право при заочному розгляді
справи обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, відповідач і при розгляді
заяви про перегляд заочного рішення не
надав доказів , які б мали істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Посилання відповідача на те, що судом
при розгляді справи не було враховано
сплив позовної давності пред’явлення
позовних вимог, не є доказом , яке б мало
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Такої заяви до винесення рішення суду
відповідачем подано не було.

Керуючись ст.ст.228- 232 ЦПК
України суд-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення від 6 жовтня 2014 року ,
ухваленого у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку ,
шляхом подачі апеляційної скарги через
суд першої інстанції протягом 10 днів з
дати постановлення цієї ухвали .

Суддя

І.В. Іванова