Номер провадження: 22-ц/785/8456/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Суворова В.О.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 13 серпня 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління
Акціонерного товариства «Ощадбанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 - «Про дострокове
стягнення заборгованості за кредитним
договором», -

ВСТАНОВИЛА:

02.06.2011 року ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
звернулось до суду із зазначеним
позовом, вимоги по якому у подальшому
були збільшенні, по якому просило
стягнути солідарно з відповідачів на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 3097751,02
грн., суму сплаченого судового збору у
розмірі 1700 грн. та витрат на ІТЗ у
розмірі 120 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що між ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - ОО ВАТ « Ощадбанк» та
ОСОБА_3 01.10.2008 року був укладений
договір відновлювальної кредитної
лінії на суму 1500000 грн. під 21 % річних,
строком до 01.10.2018 року. У забезпечення
виконання умов кредитного договору з
ОСОБА_2 були укладені два договори
іпотеки. Також в забезпечення
виконання умов кредитного договору між
банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були
укладені два договори поруки. Умови
кредитного договору ОСОБА_3
виконуються неналежним чином,
внаслідок чого виникла прострочена
заборгованість. Через невиконання умов
кредитного договору права банку
порушуються.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_2 позов не визнав, заперечував
проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_4, будучи сповіщеною
належним чином, до суду не з'явилась,
надавши письмову заяву, відповідно до
якої просила справу розглянути за її
відсутності, позовні вимоги визнала у
повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 13.08.2014 року був задоволений
позов ПАТ «Державний ощадний банк
України», стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість у розмірі 3097751,02 грн., а
також судові витрати з кожного по 606,70
грн.

21.08.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення районним судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на неповне з'ясування районним
судом обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
частковому задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини по справі.

01.10.2008 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
ООУ ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 укладений
договір відновлювальної кредитної
лінії № 2465-н на суму 1500000 грн., під 21 %
річних, строком до 01.10.2018 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
по договору відновлювальної кредитної
лінії № 2465-н між банком та ОСОБА_2
02.10.2008 року укладений іпотечний
договір, предметом якого є: нежитові
приміщення, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 155,7 кв.м.

Також в забезпечення виконань по
кредиту між банком та позичальником
укладений іпотечний договір від 10.10.2009
року, предметом якого є: квартира
АДРЕСА_2, загальною площею 34,0 кв.м.,
житлова площа: 29,0 кв.м., що складається з
однієї кімнати.

В забезпечення виконання умов за
договором відновлювальної кредитної
лінії № 2465-н між банком та ОСОБА_2 01.10.2008
року був укладений договір поруки № 2
до кредитного договору № 2465-н.

Також в забезпечення виконання
зобов'язань за договором
відновлювальної кредитної лінії № 2465-н
між банком та ОСОБА_4 01.10.2008 року був
укладений договір поруки № 1 до
кредитного договору № 2465-н.

Відповідно до Закону України « Про
акціонерні товариства» та згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 06.04.2011 року № 5-2 «Про внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 25.02.2003 року № 261» 07.06.2011 року
проведено державну реєстрацію зміни до
Статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до
яких змінено назву ВАТ «Державний
ощадний банк України» на ПАТ
«Державний ощадний банк України».

Згідно до умов договору поруки
поручителі зобов'язались перед
кредитором відповідати солідарно в
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання боржником зобов'язання за
договором відновлювальної кредитної
лінії, № 2465-н від 01.10.2008 року, а також
додатковими угодами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання по кредитному договору.
Банком були надані позичальнику
кошти в сумі 1500000 грн. готівкою,
відповідно до заяви про видачу готівки
від 02.10.2008 року.

Відповідно до умов договору
відновлювальної кредитної лінії № 2465-н
позичальник зобов'язався погашати
кредит у передбачені договором строки
шляхом внесення готівки до каси банку
або шляхом безготівкових перерахувань
з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк».

Згідно п.п. 3.3, 3.3.1 договору
відновлювальної кредитної лінії № 2465-н
ОСОБА_3 зобов'язався точно в строки,
обумовлені цим договором, повернути
кредит в сумі 1500000 грн. та своєчасно
сплачувати проценти за користування
кредитом, банківські послуги та
належним чином виконувати взяті на
себе інші зобов'язання за цим
договором на першу вимогу банку в
порядку, передбаченому договором
достроково повернути кредит з
одночасною сплатою процентів,
нарахованих на фактичний залишок
заборгованості по кредиту, а також
сплатити штрафні санкції,в порядку та
на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 3.1.5. іпотечних
договорів банк має право у випадку
невиконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки та за його
разунок задовольнити свою вимогу.

Згідно п.п.3.2. договорів поруки,
солідарні боржники залишаються
зобов'язаними перед кредитором до тих
пір, поки всі зобов'язання за кредитним
договором не будуть виконані
повністю.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановленого договором або законом.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України «
Про іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 35 Закону України «
Про іпотеку», передбачається право
іпотекодержателя в незалежності від
повідомлення іпотекодавця звернутись
у будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Згідно до ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

На підставі ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В обумовлені кредитним договором
строки відповідач своїх зобов'язань по
поверненню кредиту не виконує,
внаслідок чого виникла прострочена
заборгованість, яка станом на 04.07.2013
року складає 3097751,02 грн., яка
складається з: строковий основний борг
по кредиту - 984375 грн.; прострочений
основний борг по кредиту - 515625 грн.;
прострочені проценти за користування
кредитом за період з 02.10.2008 року по
04.07.2013 року - 1144849,28 грн.; пеня за
прострочений основний борг по кредиту
за період з 01.11.2010 року по 04.07.2013 року -
104547,94 грн.; пеня за прострочені проценти
за користування кредитом за період з
01.11.2008 року по 04.07.2013 року - 348353,80 грн.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позику у тому обсязі та у строк,
встановлений договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено,
що якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно ст. 625
ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
районний суд задовольняючи позовні
вимоги у повному обсязі, вважав
обґрунтованими вимоги позивача про
стягнення пені за прострочений
основний борг по кредиту за період з
01.11.2010 року по 04.07.2013 року у розмірі 104547,94
грн. та пені за прострочені проценти за
користування кредитом за період з
01.11.2008 року по 04.07.2013 року у розмірі 348353,80
грн.

З таким висновком районного суду
колегія суддів не погоджується і
вважає його помилковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
06.11.2013 року № 6-116цс13, яка згідно зі ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Таким чином, враховуючи, що позивач
звернувся до суду із даним позовом про
стягнення заборгованості 02.06.2011 року,
то стягнення пені за прострочений
основний борг по кредиту підлягає за
період з 01.06.2010 року у розмірі 4936,65 грн.
(відповідно до розрахунку банку), а
також стягнення пені за прострочені
проценти за користування кредитом
підлягає за період з 01.06.2010 року у
розмірі 47474,93 грн. (відповідно до
розрахунку банку).

Крім того, колегія суддів вважає, що
районним судом було неправильно
визначений порядок солідарно
стягнення, оскільки районним судом не
було враховано, що відносно фізичних
осіб та юридичних осіб-поручителів
солідарна відповідальність має місце
за кожним договором поруки окремо.

Досліджуючи обставини солідарної
відповідальності, заявлених вимог
позивача, колегія суддів вважає, що
оскільки договори поруки укладені з
кожним окремо поручителем та банком, а
не загальним для всіх договором поруки,
між поручителями не існує солідарної
відповідальності між собою. Така
відповідальність витікає з кожного
конкретного договору поруки та
стосується кожного поручителя та
позичальника, які на підставі окремого
договору є солідарними відповідачами.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення районного
суду підлягає зміні в частині розміру
пені та в частині визначеності порядку
солідарної відповідальності всіх
відповідачів між собою перед банком.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 13 серпня 2014 року - змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) відповідно до
договору поруки № 2 до кредитного
договору № 2465-н від 01.08.2008 року; з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3) відповідно до
договору поруки № 1 до кредитного
договору № 2465-н від 01.08.2008 року на
користь Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління Акціонерного
товариства «Ощадбанк» (рахунок №
0001 в Одеському обласному
управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 328845,
, м. Одеса, вул. Базарна, 17)
заборгованість за кредитом - 1500000 грн.,
заборгованість по процентам - 1144849,28
грн., заборгованість за пенею по
кредиту - 4936,65 грн., заборгованість за
пенею по процентам - 47474,93 грн., а всього
стягнути - 2697305,86 грн.

В решті позовних вимог Публічному
акціонерному товариству «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління
Акціонерного товариства «Ощадбанк» -
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

В.О. Суворов

І.А. Артеменко

19.11.2014 року
м. Одеса