Справа № 551/1015/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року Шишацький
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючої - судді Вергун Н.В.,

при
секретарі - Курінній Я.М.,

за
участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача -
адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Шишаки
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення
розміру стягуваних аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

23 вересня 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів,
присуджених постановою Шишацького
районного народного суду Полтавської
області від 14 листопада 2001 року,
посилаючись на зміни в сімейному стані,
що обумовленні народженням сина
ОСОБА_4 та реєстрацією шлюбу, у зв'язку
з чим просив зменшити розмір,
стягуваних з нього аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5
від першого шлюбу, до 1/5 частини від
усіх видів його заробітку / доходів /,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з дня звернення до суду з
позовом і до досягнення останнім
повноліття.

Будучи допитаним у судовому
засіданні, ОСОБА_1 позов підтримав та
просив його задовольнити, виходячи з
того, що на даний час, окрім
неповнолітнього сина ОСОБА_5 від
першого шлюбу, на його утриманні
знаходиться малолітній син ОСОБА_4 та
дружина, яка перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до виповнення нею
трирічного віку, тому, зважаючи на
засади справедливості, просив
зменшити розмір, стягуваних з нього,
аліментів на користь відповідача на
утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5 з 1/3 до 1/5 частини від усіх видів
його заробітку / доходу/, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Проведення стягнення
зменшеного розміру аліментів просив
розпочати з дня звернення до суду з
позовом і продовжувати до виповнення
сином ОСОБА_5 повноліття.

При цьому, акцентував увагу
суду на тому, що, незважаючи на
наявність аліментних зобов'язань, бере
непосильну участь в додатковому
утриманні, як повнолітнього, так і не
повнолітнього синів від першого
шлюбу виключно в добровільному
порядку.

Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилася, надавши суду до
початку розгляду справи по суті
письмові заперечення проти позову / а.
с. 17 /, із змісту яких убачається, що
остання позов визнала частково та
вважає за доцільним зменшити
розмір, стягуваних з позивача,
аліментів на утримання їх спільного
неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ?
частини від усіх видів його
заробітку / доходу /.

Разом з цим, звертала увагу суду
на покращення матеріального
становища позивача, що
підтверджується придбанням ним у 2013
році у власність автомобіля, вартість
якого складає неменше 20 000 доларів США,
недобудованого будинку по АДРЕСА_2, в
якому наразі проводяться завершальні
будівельні роботи, що свідчить про
значні фінансові вкладання в
будівництво.

Окрім цього, позивач займається
сільськогосподарською діяльністю,
зокрема, реалізацією молока, має у
власності земельні частки / паї /, від
чого отримує чималі прибутки, його
теперішня дружина працевлаштована та
одержує відповідну заробітну плату.

Незважаючи на високий рівень
матеріального забезпечення, позивач
має заборгованість по сплаті
аліментів в розмірі понад 20 000 грн., що
також просила врахувати відповідач
при вирішенні справи по суті.

Представник відповідача -
адвокат ОСОБА_2 / а. с. 22 /, посилаючись на
письмові заперечення, довіреної
йому, особи, просив в задоволенні
позову відмовити з огляду на його
безпідставність та відсутність
правових підстав для зменшення
розміру, присуджених позивачу,
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5.

Вислухавши пояснення позивача
на підтримання позову, думку
представника відповідача,
перевіривши фактичні обставини
справи, наявними в ній належними та
допустимими доказами в їх сукупності
та взаємозв'язку, суд, керуючись
принципом верховенства права,
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Так, в ході розгляду справи
встановлено, що від шлюбу з
відповідачем ОСОБА_3, який був
зареєстрований 17 листопада 1985 року та
розірваний у вересні 2012 року, позивач
ОСОБА_1 має двох синів: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Шишацького
районного народного суду Полтавської
області від 14 листопада 2001 року, з
ОСОБА_1 постановлено стягувати
щомісячно на користь ОСОБА_3 аліменти
на утримання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх
видів заробітку на кожну дитину,
але не менше ? частини
неоподатковуваного мінімуму доходу
громадян на утримання дітей
відповідного віку, починаючи з 18
жовтня 2001 року і до досягнення дітьми
повноліття / а. с. 5 /.

25 липня 2012 року ОСОБА_3
звернулася до відділу державної
виконавчої служби Шишацького
районного управління юстиції з
заявою про примусове виконання
виконавчого листа № 2 - 448 від 14
листопада 2001 року про стягнення з
ОСОБА_1 на її користь аліменти на
утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5, 1998 року народження, в розмірі ?
частини від усіх видів його заробітку /
а. с. 37 /.

На підставі вказаної заяви та
виконавчого листа № 2 - 448-2001 від 14
листопада 2001 року, виданого Шишацьким
районним судом, 01 серпня 2012 року
відкрито виконавче провадження за №
33652815 про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частини від
усіх видів його доходів / а. с. 39 /.

Згідно повідомлення начальника
відділу ДВС Шишацького районного
управління юстиції від 23 вересня 2014
року, утримання з ОСОБА_1 по
виконавчому листу № 2 - 448-2001 від 14
листопада 2001 року в частині стягнення
аліментів на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проводиться в
розмірі ? частини від усіх видів його
заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, незважаючи на
рішення суду про стягнення з
останнього на утримання кожного з
синів аліментів у розмірі по 1/3
частині від усіх видів його доходів,
але не менше ? частини
неоподаткованого мінімуму доходу
громадян на утримання дітей
відповідного віку /а. с.6/.

У відповідності з вимогами ч.1
ст.192 СК України, визначений за рішенням
суду розмір аліментів може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, для зменшення
розміру аліментів, визначених за
рішенням суду, необхідно настання
хоча б однієї з таких обставин - зміна
матеріально-фінансового стану
платника, його сімейного положення,
поява нових утриманців, погіршення
стану здоров'я, тощо.

За правилами ст. 179 ЦПК України,
предметом доказування є факти, якими
обґрунтовані заявлені вимоги, тобто
наявність обставин, з якими ст. 192 СК
України пов'язує можливість зменшення
розміру аліментів.

Як на підставу для зменшення
розміру аліментів, позивач
посилається на зміну свого сімейного
положення, що зумовлено появою нових
утриманців та призвело до зменшення
рівня забезпечення його малолітнього
сина ОСОБА_4 та дружини, яка перебуває
у відпустці по догляду за дитиною, по
відношенню до рівня забезпечення
неповнолітнього сина ОСОБА_5.

Із змісту ст. 60 ЦПК України
випливає, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підтвердження своїх вимог,
позивач ОСОБА_1 послався на те, що 26
лютого 2014 року у Центральному відділі
державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції зареєстрував
шлюб з ОСОБА_9, про що складено
відповідний актовий запис за № 181 та
видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3
/ а. с. 7 /.

Перебуваючи у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_9, у них
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син
ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, яке повторно видано 18 лютого 2014
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану
реєстраційного служби Шишацького
районного управління юстиції у
Полтавській області / а. с. 9 /.

Відповідно до довідки, виданої
виконавчим комітетом Шишацької
селищної ради Шишацького району
Полтавської області від 19 вересня 2014
року, позивач ОСОБА_1 проживає за
адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною
ОСОБА_11 та сином ОСОБА_4, 2012 року
народження / а. с. 11 /.

За даними Шишацького
відділення Миргородської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Полтавській області,
ОСОБА_1 являється фізичною особою -
підприємцем, працює на спрощені
системі оподаткування, сума доходу
якого за перше півріччя 2014 року
становить 5 000 грн. / а. с. 10 /.

Згідно довідки управління
праці та соціального захисту
населення Шишацької районного
державної адміністрації від 19 вересня
2014 року, ОСОБА_9 перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Шишацької РДА і
одержує допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку / а. с. 12 /, що, в свою чергу, повністю
виключає твердження відповідача про
заняття останньою суспільно -
корисною працею та отримання
прибутку, зокрема, заробітної плати.

Таким чином, після присудження
аліментів у 2001 році, у платника ОСОБА_1
суттєво змінилося сімейне положення, у
зв'язку з чим з'явилось іще двоє
утриманців, що суттєво вплинуло на його
загальний матеріальний стан, а від так
суд, зважаючи на рівність прав та
обов'язків батьків відносно дитини, яке
регламентовано положеннями ст. 141 СК
України, визнання позивачем свого
невід'ємного обов'язку по утриманню
неповнолітнього сина від першого
шлюбу, його спроможність виконувати
такий обов'язок, приходить до висновку
про наявність, передбачених ч.1 ст. 192
цього ж Кодексу, підстав для зменшення,
присуджених на користь ОСОБА_3,
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5 з 1/3
частини / фактичне утримання
проводиться в розмірі ? частини / до 1/5
частини від усіх видів заробітку /
доходів/ позивача, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Такий розмір аліментів, на
думку суду, надасть змогу дотриматися
справедливого балансу між правами
позивача-платника аліментів та
матеріальним забезпеченням його синів
та дружини, яка перебуває у відпустці
по догляду за малолітньою дитиною.

При прийнятті такого рішення,
суд також виходив з того, що
відповідач ОСОБА_3 займає посаду
методиста у відділі освіти, молоді та
спорту Шишацької
райдержадміністрації, загальна сума
доходу якої за період часу з травня по
жовтень 2014 року, за винятком аліментів,
становить 20 255 грн. 80 коп., а
середньомісячний заробіток - 3 375 грн. 97
коп. / а. с. 28 /, від так при наявності,
стягуваних з позивача, аліментів у
розмірі 1/5 частини від усіх видів його
заробітку / доходів /, рівень
щомісячного забезпечення
неповнолітнього сина ОСОБА_5 не буде
меншим, ніж визначений положеннями ст. 7
Законом України « Про бюджет України
на 2014 рік », відповідно до яких з 1
січня 2014 року розмір прожиткового
мінімуму для дітей віком від 6 до 18
років становить 1286 грн.

При цьому, суд не знаходить
правових підстав для задоволення
вимоги позивача про початок
проведення стягнення зменшеного
розміру, раніше присуджених,
аліментів з дня звернення з позовом
до суду, оскільки вона не ґрунтується
на законі, відповідно до якого у разі
задоволення позову про зміну розміру
аліментів такі аліменти стягуються за
загальним правилом - від дня набрання
чинності рішення суду. Порядок,
встановлений ч.1 ст.191 СК України /
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову / застосовується при вирішенні
судом вимог про присудження аліментів
на дитину, а не про зміну їх розміру.

Поряд з цим, не заслуговують на
увагу доводи відповідача та її
представника про наявність у позивача
заборгованості по сплаті аліментів з
огляду на те, що відповідно до закону це
не є підставою для відмови в
задоволенні позову про зменшення
розміру аліментів, оскільки в даному
випадку положеннями ст.196 СК України
передбачена відповідальність у
вигляді сплати неустойки /пені/. Більше
того, що заборгованість по аліментним
зобов'язанням у ОСОБА_1 станом на 13
листопада 2014 року відсутня, що
підтверджується довідкою відділу ДВС
Шишацького районного управління
юстиції / а. с. 35 /.

Виходячи з того, що рішення
суду не може ґрунтуватися на
припущеннях, суд критично відноситься
до посилань відповідача та її
представника про, нібито, суттєве
поліпшення матеріального становища
позивача, що, на їх думку,
підтверджується придбання ним у 2013
році у приватну власність рухомого та
нерухомого майна, оскільки вказані
обставини не знайшли свого
документального підтвердження, як того
вимагають положення ч. 1 ст. 60 ЦПК
України.

Натомість, на часткове
спростування вказаних тверджень,
позивачем надано суду копію договору
купівлі - продажу, відповідно до якого
ним та ОСОБА_9 06 вересня 2013 року
придбано у спільну часткову власність
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_2 / а. с. 31 - 34 /, а не житловий
будинок у недобудованому стані.

Правом, визначеним положеннями
ч. 1 ст. 133 ЦПК України, ні відповідач,
ні її представник не скористалися.

Питання розподілу судових
витрат суд вирішує у відповідності з
вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 181, 182, 192 СК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», статтями 10, 11, 15,
60, 62, 76, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, - задовольнити
частково.

Зменшити розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця села Скибинці
Погребищенського району Вінницької
області, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
фізичної особи - підприємця, який
працює на спрощеній системі
оподаткування, ідентифікаційний номер
- НОМЕР_1, відповідно до постанови
Шишацького районного народного суду
Полтавської області від 14 листопада 2001
року, на користь ОСОБА_3 на утримання
синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 років
народження, з 1/3 частини усіх видів
заробітку, але не менше ? частини
неоподатковуваного мінімуму на кожну
дитину, до 1/5 частини від усіх видів
його заробітку / доходу/, але не менше
тридцяти відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку, щомісячно, починаючи із дня
набрання рішенням законної сили і до
досягнення дитиною повноліття.

У задоволення іншої частини
позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору в розмірі 150
грн. 00 коп.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Полтавської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуюча: