Справа №592/5119/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Костенко В. Г.Номер
провадження 22-ц/788/1968/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 55
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л.
О. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 09 жовтня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Суми-Авто» про стягнення невиплаченої
суми премії та середнього заробітку за
час затримки розрахунку,
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и
л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 09 жовтня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов. Вважає, що суд
дійшов помилкового висновку про те, що
невиплачена частина премії залежить
від результатів фінансової діяльності
відповідача. Вказує, що питання оплати
праці працівника бухгалтерії
врегульовані статутом ПАТ «Суми-Авто»,
колективним договором, Положенням про
оплату праці головного бухгалтера,
підрозділу бухгалтерії та системного
адміністратора, Положенням про
преміювання співробітників ПАТ
«Суми-Авто», при виконанні яких
адміністрація повинна була виплатити
премію у сумі 16161 грн. 44 коп. за період з
2012 року по день звільнення 07 травня 2014
року. Суд не застосував належні
нормативні акти і необґрунтовано
відмовив у позові.

Заслухавши пояснення позивачки та її
представника ОСОБА_4, які підтримали
доводи апеляційної скарги,
представника відповідача ОСОБА_5, яка
вважала рішення місцевого суду
правильним, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, позивачка працювала
в ПАТ «Суми-Авто» з 16 липня 2008 року на
посаді бухгалтера, з 03 квітня 2009 року -
провідного бухгалтера, а 07 травня 2014
року була звільнена за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України, що
підтверджується трудовою книжкою та
наказом № 43-к, копії яких є на а.с. 9, 11.

Згідно наказів ПАТ «Суми-Авто», копії
яких є на а.с. 174 - 201, позивачка у період з
січня 2012 року по квітень 2014 за
результатами роботи, окрім зарплати,
щомісячно отримувала премії.

У судовому засіданні місцевого суду
встановлено, що ПАТ «Суми-Авто»
працювало в основному без прибутку.

Відповідно до «Положення про
преміювання працівників ПАТ
«Суми-Авто», копія якого є на а.с. 81 - 89,
підставою для нарахування і виплати
преміальної частини заробітної плати
може бути виключно факт фінансової
можливості підприємства.

Згідно з п. 4.8 Колективного договору
система стимулюючих доплат (премій),
копія якого знаходиться на а.с. 21 - 24,
розробляється дирекцією ПАТ і
передбачає преміювання працівників за
досягнення високих кінцевих
результатів у роботі ПАТ і його
підрозділів у межах фонду оплати праці.
Доплати працівникам здійснюються з
урахуванням фінансових можливостей.

Як вбачається з п.п. 3.3 Положення про
оплату праці головного бухгалтера,
підрозділу бухгалтерії та системного
адміністратора, копія якого є на а.с. 25 -
36, максимальний рівень премії
працівника підрозділу бухгалтерії
підприємства не може бути вищим премії
головного бухгалтера встановленого у
додатку № 1 Положення помноженого на
відсоток, який визначено у таблиці 2.
Зокрема, для бухгалтера розмір
відсотка до загального заробітку
головного бухгалтера становить від 30
до 60.

Структуру заробітної плати визначено у
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» до інших заохочувальних
та компенсаційних виплат належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону
України «Про оплату праці» форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною,
галузевими (міжгалузевими) і
територіальними угодами. Конкретні
розміри тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок робітникам,
посадових окладів службовцям, а також
надбавок, доплат, премій і винагород
встановлюються з урахуванням вимог,
передбачених частиною першою цієї
статті.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
від 24 грудня 1999 року № 13 при вирішенні
спорів про виплату премій, надбавок і
доплат необхідно виходити з нормативно
- правових актів, якими визначено умови
та розмір цих виплат. З мотивів
відсутності коштів у проведенні
вказаних виплат може бути відмовлено у
тому разі, коли вони обумовлені в
зазначених актах наявністю певних
коштів чи фінансування.

Встановивши, що премія позивачки
коливалася в залежності від
фінансового стану товариства, суд
обґрунтовано відмовив у позові,
оскільки ця обставина була зазначена в
локальних нормативних актах - п.п. 4.2 та
4.8 Колективного трудового договору та в
Положенні про преміювання
співробітників ПАТ «Суми - Авто».

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Рішення місцевого суду про відмову у
задоволені позову відповідає вказаним
вимогам законів, роз'ясненням, які
містяться у п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року № 13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», зібраним у справі доказам.
Доводи апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Позивачка не надала доказів, які б
свідчили про порушення трудових прав
при нарахуванні і виплаті її
преміальної частини заробітної плати.

Доводи апелянтки про помилковість
висновків суду, що розмір премії
залежить від результатів фінансової
діяльності відповідача є
необґрунтованими, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
розрахунок преміальної частини
заробітної плати працівникам
бухгалтерії здійснюється виключно
виходячи з фінансової можливості
(беззбитковості) підприємства з
розрахунку, щоб фонд оплати праці не
перевищував плановий показник за
звітний період, а також виходячи з
основних правил «Положення про
преміювання працівників ПАТ
«Суми-Авто» в розрізі розділу V
«Положення про преміювання
адміністративно - управлінського
персоналу», відповідно до якого
загальний фонд заробітної плати з
нарахуваннями не повинен перевищувати
8 % від загального валового доходу
підприємства.

Твердження ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі, що протягом спірного періоду
розмір премії головного бухгалтера ПАТ
«Суми - Авто» не зменшувався і становив
7750 грн. і , відповідно, не міг
зменшуватися і розмір її преміальної
виплати не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки
відповідно до п.п. 6. 1 контракту з членом
Дирекції - головним бухгалтером
товариства, копія якого є на а.с. 132 - 138,
за виконання обов'язків, передбачених
цим договором, головному бухгалтеру за
рахунок товариства нараховується
заробітна плата, що розраховується
виходячи з наступного: посадовий оклад
згідно штатного розпису, а також
преміальна складова на підставі
коефіцієнту якості виконаних робіт, що
визначаються відповідним положенням.
Розмір преміальної складової
заробітної плати головного бухгалтера
може бути зменшено лише у випадку
порушення ним порядку ведення
бухгалтерського та податкового обліку.
Коригування розміру преміальної
складової відбувається на підставі
листів - погодження ОСОБА_6 товариства.
Таким чином, щомісячна премія
головного бухгалтера на підприємстві
нараховувалася згідно умов зазначених
в контракті. Крім того, з копії наказу №
63-г від 04 квітня 2013 року на а.с. 185
вбачається, що за березень 2013 року
головному бухгалтеру премію
встановлено у сумі 4982 грн. 11 коп., тому
твердження апелянтки про сталий розмір
преміальної частини заробітної плати
головного бухгалтера не знайшли свого
підтвердження по справі. Оскільки
головний бухгалтер працював на
підставі контракту і був членом
дирекції товариства з особливими
умовами оплати праці, то немає прямої
залежності між розмірами премій
головного бухгалтера і працівників
бухгалтерії. Представник відповідача
пояснила, що розмір премії всіх
працівників товариства, окрім
головного бухгалтера, напряму залежав
від фінансового стану юридичної особи.
Права позивачки у цьому питанні були не
кращими, але і не гіршими у порівнянні з
іншими працівниками товариства.

Позивачка не довела порушення
адміністрацією товариства Закону
України «Про професійні спілки та
гарантії їх професійної діяльності»
при встановленні розміру премії
позивачці, про що йдеться в апеляційній
скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції також
не спростовують.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст.212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 09 жовтня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -