Ухвала

іменем україни

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д.,
Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Генеральної прокуратури України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Київській області про відшкодування
майнової та моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
24 липня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 16 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що в судовому порядку нею було
оскаржено дії Генеральної прокуратури
України, у результаті чого копії її
заяв від 20 січня 2010 року, 26
лютого 2010 року та від 5 березня 2010 року
про скоєння злочину направлено до
Генеральної прокуратури України для
прийняття відповідного рішення у
порядку ст. 97 КПК України. Зазначала, що
у процесі судового оскарження дій
Генеральної прокуратури України їй
завдано майнової шкоди у розмірі 40 грн
70 коп., а також моральної шкоди, яку вона
оцінила у 50 тис. грн.

Ураховуючи наведене, позивачка просила
стягнути на її користь суму завданої
майнової та моральної шкоди шляхом
списання Головним управлінням
Державної казначейської служби
України з рахунку Генеральної
прокуратури України.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 24 липня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 16 вересня 2014 року, позовну заяву
ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позивачка не довела
протиправність дій Генеральної
прокуратури України та причинного
зв'язку із завданням шкоди,що єїї
процесуальним обов'язком (ст.ст. 10,60
ЦПКУкраїни). Крім того,суди вірно
послались а те, що підстав та умов для
застосування Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду» немає.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 24 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 16
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко