У х в а л а

24 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Дем'яносова М.В., Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Черненко В.А. розглянувши
заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, подану їх
представником ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Старий Лицар»,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про захист права власності,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду з указаним позовом,
в якому просили визнати незаконним та
скасувати розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 27 лютого 2002
року № 182 «Про внесення змін до
розпорядження від 6 червня 2001 року №
640»; визнати незаконним та скасувати
свідоцтво про право власності на
будівлю першої черги міні-ринку по
АДРЕСА_1, виданого на підставі
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 27 лютого 2002 року; визнати частково
незаконним та скасувати розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 6 червня 2001
року «Про оформлення права власності
на цілісний майновий комплекс
міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1, в
частині зазначення у пункті 1 загальної
площі приміщень цілісного майнового
комплексу

міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1 у
розмірі

1220,2 кв.м, замість 877,4 кв.м; визнати
частково незаконним та скасувати
свідоцтво про право власності на
цілісний майновий комплекс міні-ринку
по АДРЕСА_1, видане на підставі
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 6 червня 2001 року в частині
зазначення загальної площі приміщень,
з яких складається цілісний майновий
комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1 у
розмірі

1220,2 кв.м, замість 877,4 кв.м.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що
27 лютого 2002 року

ТОВ «Старий Лицар», на підставі
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації № 187, отримало нове
свідоцтво про право власності на
об'єкти нерухомості, які на дату видачі
свідоцтва вже були відчужені. При цьому
свідоцтво про право власності на
цілісний майновий комплекс міні-ринку
по АДРЕСА_1 загальною площею 1220,2 кв.м
від 6 червня

2001 року, видане ТОВ «Старий Лицар», на
підставі розпорядження Шевченківської
районної адміністрації від 6 червня 2001
року, не було повернуто до відділу
приватизації державного житлового
фонду і відповідач на підставі даного
свідоцтва продовжував укладати
договори купівлі - продажу з фізичними
та юридичними особами. Зазначали, що
незважаючи на те, що свідоцтво про
право власності на цілісний майновий
комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1
загальною площею 1220,2 кв.м від

6 червня 2001 року, видане на підставі
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації від 6 червня 2001 року, було
визнане недійсним, вищезгадане
свідоцтво було використано ТОВ «Старий
лицар» також для отримання дозволу на
здійснення торгівлі та паспорту ринку
у 2002 -

2010 роках.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 грудня 2013 року
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволено.

Скасовано розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 27 лютого 2002
року № 182 «Про внесення змін до
розпорядження від 6 червня 2001 року №
640».

Скасовано свідоцтво про право
власності на будівлю першої черги
міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на
підставі розпорядження Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 27 лютого 2002 року.

Скасовано розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 6 червня 2001
року «Про оформлення права власності
на цілісний майновий комплекс
міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1, в
частині зазначення у пункті 1 загальної
площі приміщень цілісного майнового
комплексу міні-ринку (1-ша черга) по
АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв.м, замість 877,4
кв.м.

Скасовано свідоцтво про право
власності на цілісний майновий
комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, видане
на підставі розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 6 червня 2001
року в частині зазначення загальної
площі приміщень, з яких складається
цілісний майновий комплекс міні-ринку
по АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв.м, замість
877,4 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 13 березня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 червня 2014 року
касаційну скаргу

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилено,
рішення суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, подана їх представником ОСОБА_8,
про перегляд Верховним Судом України
ухвали суду касаційної інстанції з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, зокрема ч. 2 ст. 19,

ст. 144 Конституції України та ст. 25, ч. 14
ст. 46, ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» від
21 травня 1997 року.

Одночасно заявники просять поновити
порушений процесуальний строк.

Клопотання про поновлення строку на
звернення із заявою про перегляд
судових рішень підлягає задоволенню,
оскільки, як убачається з клопотання та
наданих матеріалів, строк пропущено
заявником з поважних причин.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявники додали ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
травня 2010 року, від

6 лютого 2013 року, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року та постанови
Верховного суду України від 6 червня 2011
року, від 24 жовтня 2011 року, від 4 червня
2013 року, постановлені та прийняті за
результатом розгляду, на їх думку,
аналогічних справ, де по-іншому
застосовані ті самі норми
матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Під судовим рішенням, згідно із п. 6
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове матеріально
- правове регулювання спірних
правовідносин. Зміст правовідносин із
метою з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту наведених заявниками доводів
в обґрунтування заяви та поданих ними
копій ухвал Вищого адміністративного
суду України від

25 травня 2010 року, від 6 лютого 2013 року,
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року не
вбачаються ознаки, які згідно з п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду Верховним Судом України
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 листопада 2013
року у зв'язку з неоднаковим
застосуванням судами ч. 2 ст. 19,

ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст.
46, ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» від
21 травня 1997 року.

Крім того, слід зазначити, що надані
заявниками, як приклад, постанови
Верховного Суду України від 6 червня 2011
року, від 24 жовтня 2011 року, від 4 червня
2013 року, прийняті Верховним Судом
України в порядку глави 3 ЦПК України,
тобто не як судом касаційної інстанції,
а тому на них не може здійснюватись
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

За таких підстав колегія суддів дійшла
висновку, що справа не підлягає допуску
до провадження у Верховному Суді
України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 строк
для подачі заяви про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2014 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Старий
Лицар», Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
треті особи: обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про захист права власності за
заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, поданою
їх представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 червня 2014 року
до провадження у Верховному Суді
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: М.В.
Дем'яносов

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко