печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарях - Кирей О.В.,
Насурлаєвій К.Е., Тищенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участі третіх осіб
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Шостої Київської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
вимогами до ОСОБА_2 і просить визнати
заповіт ОСОБА_5 від 01.04.2010р. ,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 (запис в реєстрі №1106 від
01.04.2010р. )- недійсним. Позовні вимоги
обгрунтовані наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5 , внаслідок загострення
хвороб. Після звернення позивача до
Шостої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, було відкрито
спадкову справу, після чого позивач
дізналась про те, що ОСОБА_5 залишив
заповіт від 01.04.2010 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
Відповідно до вказаного заповіту,
ОСОБА_5 все своє майно, грошові кошти,
цінні папери і взагалі все те, що буде
належати йому на день його смерті
заповів ОСОБА_2 Зазначений вище заповіт
підлягає визнанню судом недійсним з
нижчевикладених підстав. 05.02.2010 року,
ОСОБА_5 - звернувся за медичною
допомогою до "Дорожньої клінічної
лікарні №2 ст. Київ" "ДТГО
"Південно-Західна Залізниця". Під час
проведення обстеження у ОСОБА_5 були
виявлені такі тяжкі хвороби, що за
медичними показниками
характеризуються важким перебігом,
несприятливим прогнозом і високим
показником смертності. Встановлення
вищевказаних діагнозів ОСОБА_5
підтверджується Медичною карткою
стаціонарного хворого №915 від 19.02.2010р.
«Дорожньої клінічної лікарні №2 ст.
Київ» ДТГО «Південно-Західна
залізниця». 19.02.2010 року, ОСОБА_5 було
виписано з лікарні для подальшого
амбулаторного лікування. Проте стан
здоров'я продовжував погіршуватися.
Звістка про наявність таких важких
захворювань здійснила вкрай
негативний вплив на
морально-психологічний стан ОСОБА_5 ,
який за безпідставну обіцянку зцілення
ладен був вчинити будь-які дії.

Таким чином, знаходячись під тиском
тяжкої хвороби, ОСОБА_5 - склав спірний
заповіт на користь ОСОБА_2, яка має
медичну освіту, необхідні знайомства в
мережі охорони здоров'я України і
обіцяла йому належне лікування і
позбавлення його від смертельних
хвороб.

До того, як ОСОБА_5 у лютому 2010 року
дізнався про встановлені йому
діагнози, він завжди казав, що
заповідає належне йому майно позивачу .
Отже спірний заповіт є правочином, що
вчинено особою впливом тяжкої для неї
обставини, а також таким, що вчинений
дієздатною фізичною особою, яка у
момент його вчинення не усвідомлювала
значення своїх дій. Отже, під час
складання заповіту волевиявлення
ОСОБА_5 не було вільним і не
відповідало його волі.

Під час судового розгляду позивач
ОСОБА_1 уточнила підстави своїх
позовних вимог, зазначивши про те, що
знаходячись на стаціонарному
лікуванні у «Дорожній клінічній
лікарні №2 ст. Київ» ДТГО
«Південно-Західна Залізниця», ОСОБА_5
проходив курс лікування, під час якого
йому призначалися медичні препарати,
медикаментозна дія яких спричинює
пригнічення психічного стану та
впливає на здатність усвідомлювати
значення дій. Зокрема, серед
призначених заповідачу медичних
препаратів були: "Тіогама турбо".
"Гептрал". "Лазикс". "Варфарин".
"Верошпірон", "Престаріум". "Віагра".
"Дигоксин", "Кальдіум". "Предуктал МР".

Призначення ОСОБА_5 даних препаратів
підтверджується Випискою- епікризом з
історії хвороби №915 від 19.02.2010р.
«Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. »
ДТГО «Південно-Західна Залізниця».
Так, відповіно до інструкцій для
застосування вищевказаних медичних
препаратів, побічна дія останніх
проявляється, зокрема, у наступному:

• "Дигоксин" викликає послаблення
пам'яті, занепокоєння або ейфорію,
психоз, порушення зору, психічні
розлади, сплутаність свідомості,
депресію.

• "Лазикс" викликає порушення
концентрації та реакції, маревні стани,
апатію, сплутаність свідомості,
розлади зору та запаморочення.

• "Верошпірон" викликає
сплутаність свідомості й
запаморочення.

Прийом ОСОБА_5 даних препаратів, а також
усвідомлення важкості встановлених
йому діагнозів призвели до виникнення
у заповідача психічного стану, за якого
останній не усвідомлював значення
своїх дій на момент складання спірного
заповіту.

Представник відповідача ОСОБА_7
позовні вимоги не визнала,
заперечувала проти їх задоволення,
вказуюч на те, що вимоги позивача є
безпідставними та не відповідають
фактичним обставинам. Зокрема ,
представник посилався на те, що
заповідач був відомою людиною,
працював до останніх днів свого життя,
ніколи не страждав на психічні розлади.

Третя особа приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась,
просила проводити розгляд справи у її
відсутність, направила до суду свої
письмові заперечення та просила
відмовити у задоволенні вимог
позивача. Так, третя особа зазначила
про те, що 01 квітня 2010 року до неї
звернувся особисто ОСОБА_5 ,який виявив
бажання скласти заповіт. Особу ОСОБА_5
для посвідчення було встановлено за
його паспортом, а дієздатність - за
співбесідою. Заповіт було складено зі
слів заповідача, ним прочитаний,
відповідав його волі та ним підписаний,
після чого був посвідчений нотаріусом.

Третя особа ОСОБА_4 під час судового
розгляду заперечувала проти
задоволення вимог ОСОБА_1, вказуючи на
те, що посилання позивача на психічний
стан ОСОБА_5 є безпідставним та
надуманим.

Третя особа Шоста Київська державне
нотаріальна контора просили проводити
розгляд справи у їх відсутність.

Суд вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_8,
представника відповідача ОСОБА_7, третю
особу ОСОБА_4 , допитавши свідка ОСОБА_9 ,
вивчивши письмові докази у справі,
прийшов до наступного висновку.

Під час судового розгляду було
встановлено, що 01.04.2010 року ОСОБА_5 було
складено заповіт ВММ №996056 , відповідно
до якого останній здійснив
розпорядження, що все його майно, де б
воно не було та з чого б воно не
складалося, грошові кошти, цінні папери
і взагалі все те, що буде йому належати
на день його смерті і на що він за
законом матиме права, заповідав
ОСОБА_2. Вказаний заповіт було
посвідчено 01.04.2010р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстроване в реєстрі за №1106. В цьому
заповіті зазначено самим ОСОБА_5. що
«Заповіт з моїх слів мною в голос
прочитаний і відповідає моїй волі».

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується
свідоцтвом про смерть видане Відділом
реєстрації смерті у м. Києві 16 серпня 2011
року.

03.10.2011р. позивачка (донька ОСОБА_5)
подала заяву про прийняття спадкового
майна до Шостої Київської державної
нотаріальної контори. Також заяву про
прийняття спадкового майна подала і
ОСОБА_4 (донька ОСОБА_5 )

В подальшому, ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_5)
04.11.2011р. подала заяву про прийняття
спадщини до Шостої Київської державної
нотаріальної контори . Вказана заява
прийнята нотаріусом.

У відповідності до ст. 1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право
на заповіт має фізична особа з повною
дієздатністю. Право на заповіт
здійснюється особисто. Отже. ОСОБА_5
відповідно до ст.ст.1233, 1234 ЦК України
особисто здійснив воє розпорядження
щодо свого майна та мав повну цивільну
дієздатність.

Із виписки з історії хвороби №915 від
05.02.2010р. з Держаної клінічної лікарні
№2 ст. Київ ДТГО «Південно- Західна
Залізниця», видно , що стан ОСОБА_5 був
стабільний та хворий виписаний з
покращенням.

Крім того, як було встановлено під час
судового розгляду ОСОБА_5 працював в
Державному економіко-технологічному
університеті транспорту на посаді
завідувача кафедри по ІНФОРМАЦІЯ_1 , був
відомою людиною, кандидатом
фізико-математичних наук, професором,
автором понад 130 наукових праць та 13
винаходів та нагороджений медалями,
знаками, подяками та дипломами , про що
свідчить довідка від 04.12.2013р. та
характеристика від 04.12.2013р.

Згідно ст. 225 ЦК України правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Згідно ст. 145 ЦПК України призначення
експертизи є обов'язковим у разі
заявлення клопотання про призначення
експертизи обома сторонами.
Призначення експертизи є обов'язковим
також за клопотанням хоча б однієї із
сторін, якщо у справі необхідно
встановити: 2) психічний стан особи;

Ухвалою суду від 26 лютого 2014 року судом
за клопотання позивача було призначено
посмертну судову психіатричну
експертизу на предмет вирішення
питання чи страждав ОСОБА_5 психічним
або іншим захворюванням, яке могло
вплинути на його психічний стан та чи
розумів значення своїх дій та чи міг
керуваними ними заповідач під час
складання заповіту 01 квітня 2014 року.

Матеріали цивільної справи були
повернуті без проведення експертизи
експертами Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи у
зв'язку з несплатою. Під час судового
розгляду позивач відмовилась від
проведення оплати .

Суд відхиляє посилання позивача на те,
що побічні дії медичних препаратів
викликали у заповідача такий психічний
стан, в якому він не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними, оскільки вказані твердження не
знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду. Так, самі по собі
побічні дії визначені інструкціями про
застосування медичних препаратів не
можуть свідчить про те, що у особи
внаслідок їх прийняття виникне
психічний розлад.

Будучи допитаною під час судового
розгляду свідок ОСОБА_9, співробітник
заповідача, показала, що ОСОБА_5 до дня
своєї смерті виконував свою роботи,
викладав, приймав участь у спільних
заходах.

З огляду на встановлені під час
судового розгляду обставини,
недоведення позивачем своїх позовних
вимог, слід відмовити позивачу у його
позовних вимогах.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 15,16, 1233,1234 ЦК України,
ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участі третіх осіб Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, Шостої
Київської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, що брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення ,- в той же строк з
дня отримання копії рішення.

Суддя
Цокол Л.І.