АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7770/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 614/966/14-ц
Категорія -право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю.,
Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Борівського районного суду
Харківської області від 10 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4,
про стягнення коштів, витрачених на
ремонт домоволодіння та стягнення
моральної шкоди, за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_4 про припинення дії, яка порушує
право, відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В
И Л А:

В вересні 2014 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1 про стягнення коштів,
витрачених на ремонт домоволодіння та
стягнення моральної шкоди. В
обґрунтування позовних вимог вказали,
що ІНФОРМАЦІЯ_2. помер ОСОБА_5, який
проживав в АДРЕСА_1. Спадкоємцями
першої черги за законом на його майно є
його діти, доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
рівних долях, які після смерті мали
намір продавати домоволодіння. Вони
вирішили купити вказане домоволодіння
та домовились про купівлю за ціну у
розмірі 8000 доларів США після
оформлення спадщини.

Оскільки домовленість про купівлю
відбулася, сестри передали їм ключі від
будинку для проведення ремонту
будинку, так як будинок був в
занедбаному стані. В підтвердження
наміру покупки будинку вони передали
19.10.2013 р. в якості авансу 4000 доларів США
ОСОБА_4, про що вона власноручно
написала розписку та вказала, що
сестри зобов'язуються не продавати
іншій особі належний їм в спадок
житловий будинок.

20.10.2013 р. при зустрічі ОСОБА_4 в
присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 віддала позивачам ключі від
домоволодіння, технічний паспорт на
житловий будинок, копії своїх
паспортів, ідентифікаційних кодів для
того, щоб вони могли замовити
розроблення технічної документації,
робити проект на газ, а через декілька
днів сестри вивезли з домоволодіння
всі свої речі щоб вони не заважали
робити ремонт в домоволодінні.

За період з листопада 2013 р. по липень 2014
р. позивачі практично закінчили ремонт
житлового будинку, а саме: замінили всі
вікна на пластикові, замінили двері,
переклали цегляні стіни, утеплили
будинок гіпсокартоном, замінили
підлогу, провели газ, поставили газову
колонку, ванну і тому подібне.
Періодично сестри приходили до
позивачів, цікавилися як вони роб.
ремонт, не заперечували проти
перепланування в будинку. Побоюючись,
що їх можуть обдурити позивачі до
початку ремонту в будинку, коли
спадкоємиці вивезли всі свої речі,
запросили депутата Богуславської
сільської ради, який склав акт
обстеження житлового будинку. Після
закінчення ремонту вони знову його
запросили та склали такий акт про
проведені роботи. В присутності
депутата позивачі проводили
фотозйомку до і після проведення
ремонту.

20.01.2014 р. ОСОБА_4 повернула позивачам
аванс в розмірі 4000 доларів США
мотивуючи тим, що у неї з сестрою ОСОБА_1
виникла сварка за спадщину та вказала,
що домовленість про продаж
домоволодіння залишається в силі, а
кошти за нього в сумі 8000 доларів США
позивачі повинні будуть віддати їм
обом в присутності її сестри.

В червні 2014 р. позивачі дізналися, що
ОСОБА_1 оформила на себе спадщину
домоволодіння через Борівську
державну нотаріальну контору. На
початку липня 2014 р. ОСОБА_1 повідомила
їх що за 8000 доларів США вона продавати
домоволодіння не буде, а якщо позивачі
хочуть його купити, то ціна його буде
складати 15 000 доларів США. Оскільки
таких коштів вони не мали, то
заперечували проти такої ціни.
Повідомили ОСОБА_1, що вони вже вклали в
ремонт будинку 109218 грн. 01 коп. Спочатку
ОСОБА_1 обіцяла повернути позивачам
витрачені кошти на ремонт, а через
декілька днів, а саме 15.07.2014 р. при
зустрічі повідомила, що будинок буде
продавати та кошти їм повертати не
збирається. В зв'язку з чим позивачі
звернулися зі скаргою до прокуратури
Борівського району на що 04.08.2014 р. з
Борівського РВ ГУМВС України надійшов
висновок по скарзі, де вказано, що в
діях ОСОБА_1 відсутні ознаки злочину
рекомендовано звернутися до суду.

В житловому будинку вони не проживали,
так як він був в занедбаному стані та не
придатний для проживання.

Крім того, зазначили, що діями ОСОБА_1 їм
заподіяна моральна шкода, яка
виражається в тому, що вони протягом
шести місяців весь свій вільний час
витрачали щоб прибратися в дворі,
господарських будівлях, житловому
будинку. Були впевнені, що ремонт
роблять для себе, витрачали багато
свого часу для доставки будівельних
матеріалів, витрачали своє здоров'я.
Нанесену моральну шкоду вони оцінюють
в сумі 25000 грн. Просять стягнути з
ОСОБА_1 на їхню користь грошові кошти в
сумі 109218 грн. 01 коп. витрачені на ремонт
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, моральну шкоду в
розмірі 25 000 грн., витрати на сплату
судового збору в сумі 1346 грн. та 121 грн. 80
коп., витрати на правову допомогу в
розмірі 2000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала та
19.09.2014 р. звернулася до суду з
зустрічним позовом, в якому просила
зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити
спірне домоволодіння та стягнути з них
солідарно 28000 грн. матеріальної шкоди
та 100000 грн. моральної шкоди, судовий
збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Вказала, що
є одноособовим власником спірного
житлового будинку після смерті батька.
Сестра ОСОБА_4 відмовилася від
прийняття спадщини на її користь.
Вказала, що ніяких домовленостей щодо
продажу будинку між нею та подружжям
ОСОБА_3 не було, ключі від домоволодіння
вона їм не передавала. В будинку вона
планує жити сама, так як їй іншого житла
вона не має. З листопада 2013 р. позивачі
самовільно, без її згоди неправомірно
постійно проживають в домоволодінні,
самовільно переобладнали
домоволодіння та користуються
земельною ділянкою отримуючи з неї
неправомірний прибуток у вигляді
сільгосппродукції та утримують
свійську птицю. Про придбання
житлового будинку, який належить їй на
праві приватної власності, подружжя
ОСОБА_3 домовлялись з її сестрою ОСОБА_4
всупереч її волі. Вона вказує, що з
грудня 2013 р. своїми протиправними діями
позивачі перешкоджали їй вільно
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, чим
нанесли збиток у вигляді недоотриманих
коштів за оренду даного домоволодіння,
оренду земельної ділянки площею 0,25 га.,
витрати на оренду приміщення в м.
Харків , чим заподіяли шкоду в сумі 28000
грн.

В зв'язку з цим вона зверталася до
міліції з заявами та за її заявою 11.08.2014
р. до ЄРДР були внесені відомості про
злочин за попередньою правовою
кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України.
12.08.2014 р. вона направила на адресу
позивачів листи з проханням звільнити
домоволодіння. Своїми діями позивачі
завдали їй моральну шкоду, яка
виражається у фізичних та душевних
стражданнях, так як ОСОБА_1 вимушена
була звільнитися з роботи в банку в м.
Харків. Моральну шкоду вона оцінила в
100 000 грн.

Тому просила зобов'язати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звільнити спірне домоволодіння
по АДРЕСА_1, стягнути з них солідарно
28000 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн.
моральної шкоди, судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп.

Рішенням Борівського районного суду
Харківської області від 10 жовтня 2014
року частково задоволено позов ОСОБА_2,
ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_1 на їх користь
грошові кошти в сумі 109218 грн. 01 коп.,
витрачені на ремонт спірного
домоволодіння, належного на праві
приватної власності ОСОБА_1 Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 6500
грн. кожному моральної шкоди, а також
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору в сумі 1346 грн. та витрати на
правову допомогу в сумі 2000 грн, а
всього 125064 грн. 01 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити
спірне домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить на праві
приватної власності ОСОБА_1 В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено в повному обсязі. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь держави недоплачений
судовий збір в сумі 5000 грн. за
пред'явлення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди в 100000 грн.

На вказане рішення ОСОБА_1 звернулася з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення районного суду та
ухвалити нове про задоволення її
позовних вимог. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до неї просить відмовити.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Вказує на те, що не
давала згоди на проживання сім»ї
ОСОБА_3 в спірному будинку, не
погоджувалася на здійснення ними
ремонту та взагалі вважає недоведеним
факт здійсненні ремонту та суми, яку
вони витратили на його здійснення.
Посилається на ті ж обставини, що і в
суді першої інстанції

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 його
дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вирішили
продати його домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

25 вересня 2013 року сторони ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 домовилися
відносно купівлі -продажу вказаного
житлового будинку за 8000 дол. США.

Спадкоємці ОСОБА_1, ОСОБА_4 вивезли всі
речі з домоволодіння та дозволили сім'ї
ОСОБА_2 робити ремонт в домоволодінні
на свій розсуд, так як житловий будинок
був неприродний для проживання та
потребував капітального ремонту.
Покупцями був наданий сестрам ОСОБА_9
та ОСОБА_10 задаток у розмірі 4000 доларів
США. Після отримання суми 4000 дол. США
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом з їх дядьком
ОСОБА_11 перевезли речі з спірного
буднику в АДРЕСА_2 де проживає їх рідна
бабуся ОСОБА_12 ОСОБА_12 зі згоди ОСОБА_1
передала ключи від спірного будинку
майбутнім покупцям, сім'ї ОСОБА_2.

З листопаду 2013 року сім'я ОСОБА_2, не
маючи ні яких заперечень зі сторони
спадкоємців на користування
домоволодінням, маючи на руках ключі
від житлового: будинку,
правовстановлюючі документи на нього,
згоду на продажу, вважаючи що питання
про купівлю-продажу будинку вирішене,
почали займатися ремонтом спірного
будинку.

Зазначене підтвердили допитані судом
першої інстанції свідки ОСОБА_7,
ОСОБА_13 ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_15 Крім
того вказане підтверджується
письмовим оглядом з фотокартками
депутата Богуславської сільської ради
ОСОБА_15 (а.с.74-75), постановою про
закриття кримінального провадження за
заявою ОСОБА_1 щодо заволодіння її
майном- спірним будинком.

А саме вказані свідки
підтвердили, що позивачі не проживали в
спірному будинку, а робили ремонт зі
згоди спадкоємиць ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на
що відповідно до товарних чеків,
договору підряду, розхідних накладних
та квитанцій було витрачено 109218 грн 01
коп.(а.с. 10-28), замовляли виготовлення
робочих проектів на заміну
опалювального апарату та замінювали
його(а.с.29-41), в зв'язку з чим в технічний
паспорт на житловий будинок (а.с.42-50)
були внесені відповідні зміни, уклали
договір про надання послуг з
газопостачання, де хоч власником і було
зазначено ОСОБА_1 та з правилами
газопостачання, витягами з Правил
безпеки та іншими НПА з питань
газопостачання в частині, що
стосується відповідальності споживача
ознайомлений, пройшов інструктаж та
поставив свій підпис ОСОБА_2.(а.с.54-55).

19.10.2013 р. ОСОБА_4 власноручно написала
розписку про отримання від позивачів
авансу в розмірі 4000 доларів США в якій
вказала, що вони з сестрою дозволяють
робити їм ремонт в домоволодінні та
передають для цього ключі від нього, а
після прийняття спадщини на дане
домоволодіння буде укладений договір
купівлі-продажу(а.с.72), згода сестри
ОСОБА_1 підтверджується поясненнями
свідків в судовому засіданні.

В судовому засіданні суду першої
інстанції сторони категорично
відмовилися від проведення та оплати
судово-будівельної експертизи, тому
суд керуючись п.20 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах» N 8 від ЗО травня 1997 року «у
разі незгоди сторони (сторін) оплатити
вартість експертизи обґрунтовано
розглянув справу на підставі наявних
доказів...».

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, але
неправильно застосував норми
матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи (
потерпілого) без достатньої правової
підстави ( безпідставно набуте майно)
зобов»язана повернути потерпілому це
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи
наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про повернення
виконаного за недійсним правочином;
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння;

Згідно ч.2 ст. 1214 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
без достатньої правової підстави, має
право вимагати відшкодування
зроблених нею необхідних витрат на
майно від часу, з якого вона зобо»язана
повернути доходи.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
самочинно захопили будинок ОСОБА_1
Допитані судом першої інстанції свідки
пояснили, що ОСОБА_1 домовлялася з
ОСОБА_3 про купівлю-продаж доволодіння,
знала про проведення ними ремонту та
давала на це згоду. Крім того, з її згоди
ОСОБА_4 передала їм ключі від даного
домоволодіння.

В зв»язку з наведеним судова колегія
вважає доведеними та задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_2 ОСОБА_3 про
стягнення коштів, витрачених на ремонт
домоволодіння в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно п. З,5 постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"' №4 від
31.03.1995 року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають наявність такої
шкоди, протиправність діяння
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її спричиненні.

Виходячи з обставин справи позивачі не
надали доказів спричинення їм
моральної шкоди ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу та витрати зі сплати судового
збору. Вказані витрати підтверджуються
матеріалами справи ( а. с.1, 151,95-99). Тому
на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 слід
стягнути витрати на правову допомогу в
розмірі 2000 грн. та витрати зі сплати
судового збору в розмірі 1092,18 грн..

Крім того, суд першої інстанції
обґрунтовано частково задовольнив
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1

Матеріали справи свідчать та не
заперечують сторони, що ОСОБА_1 є
власником спірного житлового будинку
який розташований в АДРЕСА_1, що
підтверджується правовстановлюючими
документами (а.с.117-122).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.383 ЦК України власник
житлового будинку має право
використовувати мешкання для власного
проживання.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 не досягнута домовленість щодо
купівлі спірного будинку, сім»я ОСОБА_3
безпідставно користуються спірним
домоволодінням тому повинні його
звільнити.

В ході розгляду справи та в матеріалах
справи відсутні будь-які докази про те,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми
неправомірними діями завдали шкоди
особистим немайновим або майновим
правам ОСОБА_1 Допитані судом першої
інстанції свідки пояснили, що ОСОБА_1
домовлялася з ОСОБА_3 про
купівлю-продаж доволодіння, знала про
проведення ними ремонту та давала на це
згоду. Крім того, з її згоди ОСОБА_4
передала їм ключі від даного
домоволодіння.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

В зв»язку з наведеним, суд першої
інстанції правильно встановив, ОСОБА_1
не надала доказів завдання їй
матеріальної шкоди діями ОСОБА_2,
ОСОБА_3

Районний суд також обґрунтовано
визнав, що у зв'язку з відсутністю
матеріальної шкоди задоволенню не
підлягають вимоги про відшкодування
моральної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції
відповідно до вимог закону та виходячи
з обставин справи правильно визнав, що
не підлягає задоволенню зустрічний
позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в солідарному порядку
матеріальної шкоди в розмірі 28000 грн. та
моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Але суд першої інстанції безпідставно
стягнув з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 5000
грн. за пред'явлення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди в сумі 100000
грн., тому в цій частині рішення
підлягає скасуванню.

Згідно п. п. 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК України,
підставами для зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин судова колегія
задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1
частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст.
307, 309, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Борівського районного суду
Харківської області від 10 жовтня 2014
року змінити, скасувавши в частині
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
коштів, витрачених на ремонт
домоволодіння і моральної шкоди та в
частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
держави недоплачений судовий збір в
сумі 5000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково. Стягнути на їх
користь з ОСОБА_1 кошти, витрачені на
ремонт домоволодіння, розташованого
за адресою АДРЕСА_1 в сумі 109218 грн. 01
коп., витрати пов»язані зі сплатою
судового збору в сумі 1092 грн. 18 коп. та
витрати на правову допомогу в розмірі
2000 грн., а усього 112310,19 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди
відмовити в повному обсязі.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: