РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Якуші Н.В.,

при секретарі - Пічугіної А.Г.

за участю:

представника позивача - Бондаренко Ю.В.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Київського районного
суду м. Харкова цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2014 року позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 із вимогами про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та стягнення судових витрат,
обґрунтувавши свої вимоги тим, що
відповідно до укладеного між позивачем
та відповідачем кредитного договору
№б/н від 27.07.2007 року ОСОБА_2 отримав
кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Проте відповідач належним чином не
виконував зобов'язання за кредитним
договором, в наслідок чого утворилась
заборгованість станом на 30.06.2014 року у
сумі 27149 грн. 57 коп., що складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
6388 грн. 14 коп., заборгованості по
процентам за користування кредитом у
розмірі 14803 грн. 79 коп., заборгованість
по пені та комісії за користування
кредитом у розмірі 4426 грн. 71 коп., штрафу
(фіксована частина) в розмірі 250 грн. 00
коп. та штрафу (процентна складова) в
розмірі 1280 грн. 93 коп. У зв'язку з чим
позивач просить стягнути з відповідача
суму заборгованості за кредитом та
судові витрати у розмірі 271 грн. 50 коп.

В судовому засіданні представник
позивача Бондаренко Ю.В., яка діє на
підставі довіреності № 6192-О від 30.12.2013
року просила позов задовольнити
повністю з підстав в ньому наведених.
Щодо строку позовної давності
зазначала, що ОСОБА_2 заборгованість за
кредитом не погасив, тому доводи щодо
застосування позовної давності є
необґрунтованими.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти позову,
зазначав, що не здійснював останній
платіж по кредиту 07.07.2013 року, як про це
зазначив у виписці по рахунку позивач,
оскільки на цей час дія картки вже
закінчилась, та крім того, у цей період
він не знаходився у м. Харкові, а був у м.
Суми по роботі. Просив суд застосувати
строк позовної давності до даних
правовідносин.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4, який діє на
підставі договору про надання правової
допомоги від 08.10.2014 року (а.с.49-53),
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, у зв'язку з тим, що
позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду з
заявленими вимогами. Також зазначав, що
позивач не підписував умови та правила
надання банківський послуг, оскільки
доказів цього представник банку не
надав.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
відповідача, дослідивши надані
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду спору по
суті, суд встановив такі фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні і
вбачається з доданих до справи
документів, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №б/н від 27.07.2007 року
(а.с.15-16), відповідно до якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Також судом встановлено, що
кредитний договір, який складається із
письмової заяви ОСОБА_2 від 27 червня 2007
року, укладений у письмовій формі,
підписаний уповноваженими на це
посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк»
та особисто ОСОБА_2, який в судовому
засіданні дійсно це підтвердив, Умов та
правил надання банківських послуг,
Правил користування платіжною карткою,
а отже не суперечить актам цивільного
законодавства та моральним засадам
суспільства, і на підставі статті 629 ЦК
України цей договір є обов'язковим для
виконання.

З зустрічними вимогами про визнання
договору №б/н від 27.07.2007 року недійсним
або неукладеним, сторона відповідача
до суду не зверталась.

Тобто, судом встановлено, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» прийняті на себе
зобов'язання за кредитним договором
виконав в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за
кредитним договором Банк
зобов'язується надати кредит
позичальникові у розмірі та на умовах
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Крім того, на підставі ст. ст. 546, 549 ЦК
України виконання зобов'язань може
забезпечуватися згідно з законом або
договором неустойкою. Неустойкою
(штрафом, пенею) визнається визначена
законом або договором грошова сума, яку
боржник повинен сплатити кредиторові в
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Із пункту 6.5 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
клієнт зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним, за
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Відповідно до п. п. 8.6. п. 8 Умов та правил
надання банківських послуг при
порушенні клієнтом строків платежів по
будь - якому з грошових зобов'язань,
передбачених даним договором більше
ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн.
та 5 % від суми позову.

Згідно довідки-розрахунку ПАТ КБ
«ПриватБанк», судом встановлено, що
відповідач прийнятті на себе
зобов'язання не виконав, має
заборгованість за кредитним договором
перед Банком станом на 30.06.2014 року у
сумі 27149 грн. 57 коп., що складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
6388 грн. 14 коп., заборгованості по
процентам за користування кредитом у
розмірі 14803 грн. 79 коп., заборгованість
по пені та комісії за користування
кредитом у розмірі 4426 грн. 71 коп., штрафу
(фіксована частина) в розмірі 250 грн. 00
коп. та штрафу (процентна складова) в
розмірі 1280 грн. 93 коп. У зв'язку з чим
позивач просить стягнути з відповідача
суму заборгованості за кредитом та
судові витрати у розмірі 271 грн. 50 коп.
(а.с.9-14).

У судовому засіданні представник
відповідача заявив клопотання про
застосування строків позовної
давності (а.с.80).

У відповідності до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Суд проаналізувавши наявні в
матеріалах справи докази та нормативно
- правові акти, які стосуються початку
та перебігу строку позовної давності
прийшов до обґрунтованого висновку, що
твердження відповідача та
представника відповідача про сплив
загального строку позовної давності є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають вимогам закону.

У відповідності до ст. ст. 256, 257, 258 ЦК
України передбачено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з Умов та Правил надання
банківських послуг, які складаються з
двох розділів, у п. 2 розділу І
зазначено, що мінімальний обов'язковий
платіж це розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником протягом строку
дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 розділу ІІ Правил
користування платіжною карткою (далі -
Правила) строк дії картки вказується на
лицевій стороні картки (місяць і рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Зі змісту п.5.4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «місяць».

Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014р. (справа №6-14цс14)
правила користування платіжною
карткою, які є складовою кредитного
договору визначають, що картка діє в
межах визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.

Згідно ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Такі правові позиції висловив
Верховний Суд України в постанові від
24.09.2014 у справі №6-103цс14 та у
постанові від 01.10.2014 у справі №6-134цс14,
які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України, є обов'язковими для всіх
судів України.

Як вбачається з долученої до
матеріалів справи представником
відповідача копії кредитної картки
«Універсальна» НОМЕР_2, кінцевий термін
дії картки було визначено 07/11 (а.с.81).

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до суду зі позовом до
ОСОБА_2 29.07.2014 року, що підтверджується
штампом суду та просив стягнути з
відповідача повну заборгованість
кредитним договором №б/н від 27.07.2008
року, яка існує у відповідача перед
Банком станом на 30.06.2014.

Тобто після закінчення строку дії
картки, що відбулось 01.08.2011 року та
припинення виконання позичальником
своїх зобов'язань банк мав право
протягом трьох років звернутися до
суду з позовом про стягнення кредитної
заборгованості, що останнім і було
зроблено 29.07.2014 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що існують обґрунтовані підстави для
задоволення позову та стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором №б/н від 27.07.2008
року, оскільки борг за цей період
відповідачем не погашено, строк
позовної давності представником банку
не порушено, а посилання представника
відповідача на закінчення строку дії
договору і застосування до саме до
нього строку позовної давності
спростовуються правовою позицією
Верховного Суду України, яка була
наведена вище.

Проте суд не погоджується з
посиланнями представника позивача на
те, що ОСОБА_2 здійснив останній платіж
07.07.2013 року, бо це спростовується
випискою з рахунку, оскільки
відомостей про це, виписка з банку не
містить, а навпаки визначено, що у цей
день ПАТ КБ «ПриватБанк» нарахував
штраф за прострочення у сумі 63,88 грн., а
потім його відмінив (а.с.78). Судом
встановлено, що останній платіж
відповідачем здійснено в травні 2011
року на суму 200 грн. 41 коп. у приміщенні
відділення №114 Харківського філіалу
ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.75).

Однак ця обставина не впливає на
розрахунок строку позовної давності,
бо з урахуванням вищевказаної Правової
позиції Верховного суду України,
перебіг позовної давності по даному
спору щодо повернення кредиту в
повному обсягу починається з 01.08.2011 р.

Посилання представника відповідача на
те, що ОСОБА_2 не підписував Умови та
правила надання банківських послуг не
впливають на існуючий обов'язок
відповідача відповідати по
зобов'язанням за кредитним договором,
оскільки з умов самого договору не було
передбачено здійснення обов'язкового
підпису позичальника на Умовах та
правилах надання банківських послуг.
Навпаки, в умовах договору було
зазначено, що позичальник ознайомився
з Умовами та Правилами та погоджується
з ними. Доказів того, що працівник банку
під час підписання кредитного договору
якимось чином перешкоджав ОСОБА_2
ознайомитися з цими Умовами та
Правилами, матеріали справи не містять
та самим відповідачем не зазначались.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
аналізуючи надані докази та даючи їм
правову оцінку, враховуючи встановлені
судом і наведені вище обставини,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є законними, обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 257, 526, 543, 549, 554, 1048 - 1050, 1054
ЦК України, ст.ст. 3-7, 10-13, 15, 60, 61, 88, 209-213,
215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" суму заборгованості
за кредитним договором у розмірі 27149
грн. 57 коп., що складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
6388 грн. 14 коп., заборгованості по
процентам за користування кредитом у
розмірі 14803 грн. 79 коп., заборгованість
по пені та комісії за користування
кредитом у розмірі 4426 грн. 71 коп., штрафу
(фіксована частина) в розмірі 250 грн. 00
коп. та штрафу (процентна складова) в
розмірі 1280 грн. 93 коп. на р/р 3111, , МФО № 305299.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" суму судових витрат, а
саме судовий збір у розмірі 271 грн. 50
коп. на р/р 0001, , МФО
№ 305299.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи Апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти дні з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14
листопада 2014 року.

Суддя
Н.В. Якуша