Справа № 204/5126/14-ц
Провадження № 2/204/2119/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитини, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2014 року позивачка звернулася до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 06 липня 2011 року
вона уклала шлюб з відповідачем. Від
спільного шлюбу з відповідачем має
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на
теперішній час проживає разом з нею та
знаходиться на її утриманні.
Відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання сина. Просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти у розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття
дитини.

У судове засідання позивачка не
з'явилась, надала до суду заяву в якій
просила провести розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
просила їх задовольнити у повному
обсязі не заперечувала проти винесення
заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Справа розглянута в порядку
ст. 224 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони, будучи
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, до судового
засідання не з'явились, позивачка
надала до суду письмову заяву,
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
та підлягають задоволенню на підставі
ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу
України з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

У відповідності зі ст. 180 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні, 06
червня 2011 року сторони зареєстрували
шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом
про укладання шлюб Серії НОМЕР_2 видане
відділом РАГС адміністрації
Конишевського району Курської області,
запис за № 35 (а.с. 16).

Від подружнього життя сторони мають
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
свідчить Свідоцтво про народження
Серії НОМЕР_3 видане відділом РАГС
адміністрації Конишевського району
Курської області, запис за № 04 (а.с. 9).

Шлюбні відносини між сторонами
фактично припинились. Син залишився
проживати разом з матір'ю і на даний час
знаходяться на повному утриманні та
матеріальному забезпеченні позивачки
(а.с. 17).

Правовідносини, що виникли між
сторонами врегульовані зокрема ст. ст.
180-197 Сімейного кодексу України;
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.02.1993 р. № 146 «Про перелік видів
доходів, які враховуються при
визначенні розміру аліме нтів на
одного з подружжя, дітей, батьків, інших
осіб»; Постановою Кабінету Міністрів
України від 22.02.2006 р. № 189 «Про
затвердження Порядку призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утриму вати дитину або місце
проживання їх невідоме», Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15 травня 2006 р. «Про застосування су дами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнст ва та стягнення аліментів».

Стаття 15 ЦК України передбачає право
на захист цивільних прав та інтересів:
« 1. Кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону
дитинства» на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. А отже і
витрати на потреби дитини також мають
бути однаковими.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року,
роз'яснено, що вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення. Розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Також, у п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року
зазначено, що розмір аліментів,
визначений судовим рішенням або за
домовленістю між батьками, суд може
змінити за позовом платника або
одержувача у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
чи домовленості між батьками, може бути
в результаті зменшений чи збільшений
за рішенням суду за позовом платника
або отримувача аліментів у випадку
зміни матеріального чи сімейного
положення, погіршення чи поліпшення
здоров'я будь-кого із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного
Кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Частиною 2 ст. 182 СК України
передбачено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу отримує
в натурі, суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі за
заявою платника або одержувача
аліментів.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України
частка заробітку (доходу) батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) батька на їх утримання, яка
буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Згідно положень ч.1 ст. 191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд, у відповідності до ч. 1
ст. 182 СК України, приймаючи до уваги
матеріальне становище сторін,
обставини справи, можливість утримання
позивачкою сина, обов'язок надавати
допомогу відповідачем, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити,
стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку (доходу), щомісяця,
але не менш ніж 30 відсотків від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання його
дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь матері -ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1), починаючи стягнення з 15 липня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття, допустивши по справі на
підставі ст. 367 ЦПК України, негайне
виконання рішення суду у межах суми
платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України з відповідача в дохід держави
необхідно стягнути судовий збір по
справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки
позивачка звільнена від сплати
судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 180-183 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 209,
212-215, 224 - 226 ЦПК України, враховуючи
положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 (зі змінами та доповненнями)
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на неповнолітню
дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку (доходу), щомісяця,
але не менш ніж 30 відсотків від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання його
дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь матері -ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1), починаючи стягнення з 15 липня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття, допустивши по справі
негайне виконання рішення суду у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь держави судовий збір у сумі 243
грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідачів, котра може бути
подана протягом десяти днів із дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя
О. В. Нізік