Справа № 203/2338/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака
С.Ю.

при секретарі - Місюра
К.А.

за участю позивачки -
ОСОБА_1

відповідача
- ОСОБА_2

представника відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя, визнання права власності,
стягнення компенсації вартості частки
у спільному сумісному майні; за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа -
служба у справах дітей Кіровської
районної у м.Дніпропетровську ради, про
визнання дій протиправними, визнання
права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування останнього зазначила, що
з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 29.09.1990 року. Від
шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
На початку березня 2013 року шлюбні
відносини з відповідачем було
припинено та 21.06.2013 року шлюб розірвано.
Під час шлюбу ними за спільні кошти
було придбано автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR д/н
НОМЕР_1, вартість якого складає 64328 грн.
та 25.07.2003 року на підставі договору
купівлі-продажу на ім'я ОСОБА_2 була
придбана квартира АДРЕСА_1, вартістю
615230 грн. В 2001 році ними була
приватизована квартира АДРЕСА_2 в
рівних долях на неї, її чоловіка та їх
доньку. 01.07.2002 року вказана квартира
була продана та на час її продажу вона
виступала, як законний представник та
діяла від імені її доньки ОСОБА_4,
оскільки на момент продажу квартири
останній було 10 років. При продажу
квартири органом опіки та піклування
було прийняте рішення дозволити ОСОБА_2
продати квартиру АДРЕСА_2 та
зобов'язано останнього закріпити за
неповнолітньою рівноцінну частину
придбаного житла. Але відповідачем
рішення органу опіки та піклування
виконано не було та при укладенні
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 інтереси доньки ОСОБА_4 в
частині закріплення за нею 1/3 частини
придбаного майна не дотримано. Таким
чином, вважає, що розподілу між нею та
відповідачем підлягає лише 2/3 частини
квартири. Оскільки вона разом з донькою
проживає в спірній квартирі, а
відповідач мешкає за іншою адресою,
позивачка просила суд в порядку поділу
спільного майна визнати за нею право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1 зі сплатою на користь
відповідача грошової компенсації за
його 1/3 частку квартири в сумі 205076 грн. 66
коп. Також, посилаючись на те, що
належний їй з відповідачем автомобіль
SKODA OCTAVIA TOUR д/н НОМЕР_1 необхідний їй в
повсякденному житті, просила визнати
за нею право власності на вказаний
транспортний засіб, стягнувши з неї на
користь відповідача грошову
компенсацію за його частку в сумі 32164
грн.

Ухвалою Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 30.09.2013 року
справу за позовом ОСОБА_1 було об'єднано
в одне провадження з цивільною справою
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
третя особа - служба у справах дітей
Кіровської районної у
м.Дніпропетровську ради, про визнання
дій протиправними, визнання права
власності. В обґрунтування вказаного
позову ОСОБА_1 посилалась на те, що
21.06.2013 року було розірвано шлюб між її
батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Зі слів
матері їй стало відомо, що між батьками
виник спір з приводу поділу набутого за
час шлюбу майна. Також їй стало відомо,
що в 2001 році батьками була
приватизована квартира АДРЕСА_2.
Вказана квартира була приватизована в
рівних долях та неї, її батька та матір.
01.07.2002 року квартира була продана. В
момент продажу її мати виступала, як її
законний представник та діяли від її
імені. 25.07.2003 року батьком була придбана
квартира АДРЕСА_1, але рішення органу
опіки та піклування, що приймалось під
час продажу квартири АДРЕСА_2, батьком
виконано не було та за нею 1/3 частина
придбаного майна не закріплена. В
зв'язку з цим, позивачка просила суд
визнати дії її батьків щодо порушення
її майнових прав - протиправними та
визнати за нею право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 підтримала заявлений нею позов
та, посилаючись на викладені в ньому
підстави, просила задовольнити
останній в повному обсязі. Проти
задоволення позову ОСОБА_4 також не
заперечувала.

Представник позивачки ОСОБА_4 в
судовому засіданні підтримав
заявлений останньою позов та просив
його задовольнити. Проти задоволення
позову ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідач за позовами - ОСОБА_2 в
судовому засіданні заперечував проти
позову ОСОБА_4 та просив відмовити в
його задоволенні в повному обсязі,
посилаючись на те, що права останньої
при продажу квартири АДРЕСА_2 та
подальшому придбані квартири АДРЕСА_1
порушено не було. Крім того, посилався
на пропуск ОСОБА_4 строків позовної
давності для звернення до суду з
позовом та просив застосувати
останній. Позов ОСОБА_1 просив
задовольнити частково та визнати за
останньою право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 зі стягненням з
ОСОБА_1 на його користь компенсації
вартості ? частини квартири, з
урахуванням її вартості, визначеної у
висновку експерта за курсом долару США
до гривні на момент вирішення справи.
Посилаючись на те, що автомобіль SKODA
OCTAVIA TOUR д/н НОМЕР_1 з моменту його
придбання знаходився в його
розпорядженні, він постійно керував
останнім та він потрібен йому в
подальшому з урахуванням специфіки
його роботу, просив визнати за ним
право власності на вказаний
транспортний засіб зі стягненням з
нього на користь ОСОБА_1 вартості ?
частини автомобіля, визначеної у
висновку експерта.

Представник третьої особи - служби
у справах дітей Кіровської районної у
м.Дніпропетровську ради в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
та не заперечувалось сторонами ОСОБА_1
та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 29.09.1990 року. В березні 2013 року
шлюбні відносини між останніми було
припинено та в червні 2013 року шлюб
розірвано.

За час шлюбу в них народилась
дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Також сторонами не заперечувалось
та вбачається з матеріалів справи, що
згідно свідоцтва про право власності
від 26.11.2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на праві спільної сумісної власності
належала квартира АДРЕСА_2.

01.07.2002 року за договором
купівлі-продажу зазначена квартира
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була продана.

При цьому, рішенням виконкому
Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради №195 від 19.04.2002
року ОСОБА_2 було дозволено продати
частину приватизованої квартири
АДРЕСА_2 від імені неповнолітньої
ОСОБА_4 та зобов'язано ОСОБА_2 закріпити
за неповнолітньою рівноцінну частину
придбаного житла.

25.07.2003 року, тобто в період
перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у шлюбі,
останніми було придбано квартиру
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу,
що укладався ОСОБА_2 та за яким в
подальшому було зареєстровано право
власності на вказану квартиру.

Згідно довідки КП «Житлове
господарства Кіровського району»
Дніпропетровської міської ради №1391
від 26.03.2013 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Також в серпні 2012 року, в період
шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ними було
придбано автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR д/н
НОМЕР_1, який було зареєстровано за
ОСОБА_2

В своїй позовній заяві ОСОБА_4 в
обґрунтування правових підстав
пред'явленого позову посилались на
положення СК України, що набрав
чинності 01.01.2004 року.

Разом з тим, суд вважає, що спірні
правовідносини, які виникли між
сторонами в цій частині, повинні
регулюватись нормами ЦК України (в
редакції 1963 року), КпШС України», які
діяли на час виникнення спірних
правовідносин, а саме: продажу квартири
АДРЕСА_2 та купівлі квартири АДРЕСА_1.

Так, ч.1 ст.17 ЦК України (в редакції
1963 року) передбачено, що за
неповнолітніх, які не досягли
п'ятнадцяти років, угоди укладають від
їх імені батьки (усиновителі) або
опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні
побутові угоди.

Статею 78 КпШС України визначено, що
якщо у неповнолітніх є належне їм
майно, батьки управляють ним як опікуни
і піклувальники без спеціального на те
призначення, але з додержанням
відповідних правил про опіку і
піклування.

Відповідно до ст.79 КпШС України у
разі виникнення спільної власності
батьків і дітей правовідносини щодо
цієї власності регулюються на
загальних підставах ЦК Української
РСР.

Відповідно до ч.1 ст.144 КпШС України
опікуни при здійсненні прав і
виконанні обов'язків підопічних
укладають угоди від імені і в інтересах
підопічних, діючи як їх законні
представники.

Відповідно до ст.145 КпШС України
опікун не вправі без дозволу органів
опіки і піклування укладати угоди, а
піклувальник - давати згоду на їх
укладення, якщо вони виходять за межі
побутових.

Такими угодами, зокрема, є
договори, що потребують нотаріального
посвідчення і спеціальної реєстрації,
відмова від належних підопічному
майнових прав, поділ майна, поділ або
обмін жилої площі, видача письмових
зобов'язань тощо.

Органи опіки і піклування вправі,
якщо це необхідно для захисту
інтересів підопічних, обмежити право
одного з батьків або опікуна
(піклувальника) розпоряджатися
вкладом, внесеним будь-ким на ім'я
підопічного.

Частиною 1 ст.147 КпШС України
передбачено, що суми, що належать
підопічним у вигляді пенсій, допомоги
або аліментів, інших поточних
надходжень або доходів від належного
їм майна, переходять у розпорядження
опікуна і витрачаються на утримання
цих осіб.

А відповідно до ст.148 КпШС України
управління майном осіб, які
перебувають під опікою чи піклуванням,
умови відчуження їх майна, зберігання
належного їм майна, сум та інших
цінностей, виконання інших дій,
пов'язаних із збереженням майна і
управлінням ним, а також порядок звіту
опікунів і піклувальників по
управлінню майном і збереженню його
визначаються правилами про опіку і
піклування (ч.4 ст.129 цього Кодексу).

З урахуванням зазначених вище
обставин та положень КпШС України, суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_4
безпідставними та такими, що не
грунтуються на законі.

Так, заявляючи вимоги про визнання
дій її батьків щодо порушення майнових
прав - протиправними та визнання за нею
право власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, ОСОБА_4 посилалась на те, що при
придбанні цієї квартири рішення органу
опіки та піклування, що приймалось під
час продажу квартири АДРЕСА_2, її
батьком ОСОБА_2 виконано не було та за
нею 1/3 частина придбаного майна не
закріплена.

Разом з тим, як вбачається із
свідоцтва про право власності від
26.11.2011 року квартира АДРЕСА_2 належала
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності без
визначення часток та таки частки до
моменту продажу квартири у
передбаченому законом порядку не
визначалась.

Крім того, суд враховує, що
відчуження цієї квартири
здійснювалось за згодою органу опіки
та піклування, що знайшла своє
відображення у відповідному рішенні
виконкому Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради №195 від 19.04.2002
року.

В судовому засіданні сторонами не
заперечувалось, що отримані від
продажу квартири АДРЕСА_2 кошти, були
витрачені батьками ОСОБА_4 для
придбання спірної квартири АДРЕСА_1 для
подальшого проживання у вказаній
квартирі однією сім'єю, тобто в
інтересах ОСОБА_4

Після придбання квартири остання
була зареєстрована за цією адресою та
постійно, до теперішнього часу
проживає в квартирі та користується
останньою.

Також суд вважає обґрунтованими
доводи відповідача ОСОБА_2 щодо
пропуску позивачкою ОСОБА_4 строку
позовної давності, оскільки з моменту
придбання спірної квартири 25.07.2003 року
і оформлення права власності на
останню за ОСОБА_2, тобто з моменту
порушення прав позивачка ОСОБА_4, як про
це зазначає остання та на момент її
звернення з позовом до суду 22.08.2013 року
пройшло більше 10 років, а з моменту
досягнення ОСОБА_4 повноліття та
набуття повної дієздатності, 19.05.2010
року, - більше трьох років.

Доказів та відповідних
обґрунтувань щодо поважності причин
пропуску встановленого законом строку
позивачкою надано не було та клопотань
про його поновлення не заявлялось.

В зв'язку з цим, суд приходить до
висновку. що в задоволенні позову
ОСОБА_4 слід відмовити повністю за
необґрунтованістю та в зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

При вирішенні питання щодо поділу
спільного майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
до складу якого входить квартира
АДРЕСА_1 та автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR д/н
НОМЕР_1, суд виходить з презумпції
виникнення права спільної сумісної
власності подружжя на це майно у
відповідності до положень КпШС
України, що діяв на момент придбання
спірної квартири та СК України діючого
на момент придбання спірного
автомобіля та виникнення між сторонами
спору з приводу поділу спільного майна.

Відповідно до ст.22 КпШС України
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до ст.23 КпШС України
майном, нажитим за час шлюбу, подружжя
розпоряджається за спільною згодою.
При укладенні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.28 КпШС України
в разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Відповідно до ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При вирішенні спору про поділ
майна суд може відступити від засади
рівності часток подружжя за обставин,
що мають істотне значення, зокрема якщо
один із них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.ч.1,2,4,5 ст.71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Таким чином, враховуючи відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4 та виходячи,
що квартира АДРЕСА_1 в цілому є об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а також враховуючи, що
позивачкою ОСОБА_1 відповідно до вимог
ст.71 СК України грошова сума на
депозитний рахунок суду, в якості
компенсації частки ОСОБА_2 у спільному
майні, не внесена, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід
задовольнити частково та поділити
майно, що є спільної сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за кожним
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Враховуючи, що автомобіль SKODA OCTAVIA
TOUR д/н НОМЕР_1 є річчю неподільною,
позивачка ОСОБА_1 в своєму позові
наполягала на визнанні за нею права
власності на вказаний автомобіль зі
сплатою на користь ОСОБА_2 грошової
компенсації, останній проти позову в
цій частині заперечував, наполягаючи
на визнанні права власності на
вказаний автомобіль за ним зі сплатою
грошової компенсації на користь
позивачки, а також, що відповідна
грошова сума на депозитний рахунок
суду внесена не була, в задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання права
власності на автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR д/н
НОМЕР_1 з присудженням відповідачу
ОСОБА_2 грошової компенсації слід
відмовити, залишивши вказаний
автомобіль у спільній сумісній
власності останніх.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
пропорційно до задоволених позовних
вимог з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивачки ОСОБА_1 слід стягнути судовий
збір в сумі 3076 грн. 17 коп. та витрати з
проведення судової експертизи з
визначення вартості спірної квартири в
сумі 1762 грн. 56 коп.

Сплачені позивачкою ОСОБА_4 судові
витрати слід віднести на користь
держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.22,23,28,78,79,144,145,147,148 КпШС України,
ст.ст.60,68,70,71 СК України,
ст.ст.10,11,36,58-60,88,169,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя, визнання права
власності, стягнення компенсації
вартості частки у спільному сумісному
майні - задовольнити частково.

Поділити майно, що є спільної
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину квартири №13, загальною
площею 64,2 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м,
допоміжна площа 18,2 кв.м, площа літніх
приміщень 0,8 кв.м, в будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на ? частину квартири №13, загальною
площею 64,2 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м,
допоміжна площа 18,2 кв.м, площа літніх
приміщень 0,8 кв.м, в будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання права власності на автомобіль
SKODA OCTAVIA TOUR д/н НОМЕР_1 з присудженням
відповідачу ОСОБА_2 грошової
компенсації відмовити, залишивши
вказаний автомобіль у спільній
сумісній власності останніх.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3076
грн. 17 коп. та витрати з проведення
судової експертизи в сумі 1762 грн. 56 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа -
служба у справах дітей Кіровської
районної у м.Дніпропетровську ради, про
визнання дій протиправними, визнання
права власності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

С.Ю.Казак