пр.№ 2/464/2154/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

06.11.2014 Сихівський районний суд м. Львова
в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

за участю секретаря Жили М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що 18.08.2014
року між ним та ОСОБА_2 укладено договір
позики, посвідчений нотаріусом, за яким
відповідач отримав від нього позику в
розмірі 106 150,00 доларів США. Відповідач
зобов'язувався повернути позику в
порядку, визначеному договором, а саме:
суму в розмірі 76 150,00 доларів США не
пізніше 01.10.2014 року, решту суми - до
31.12.2014 року. Проте, у вказані в договорі
строки відповідач кошти не повернув. На
вимоги про повернення коштів не реагує.
Оскільки за договором позики він
передав позичальнику ОСОБА_2 кошти, які
згідно з вимогами ст. 61 СК України стали
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя та були використані в
інтересах сім'ї, про що свідчить
нотаріально засвідчена згода ОСОБА_3 на
укладення її чоловіком ОСОБА_2 договору
позики, на правовідносини, що склались
між сторонами, поширюється правило про
солідарну відповідальність
відповідачів як подружжя. Враховуючи
наведене, позивач просив суд стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за договором позики, в
сумі 76 150,00 доларів США, що еквівалентно
986 539,85 грн.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, представник
позивача надав суду заяву, якою позов
підтримав, просив вимоги задовольнити
та розглядати справу за його
відсутності, проти заочного розгляду
не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
причини неявки суду не повідомили, заяв
про можливість розгляду справи за їх
відсутності від відповідачів не
надходило.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе на підставі ст. 224 ЦПК України
провести заочний розгляд справи на
підставі наявних доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.08.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 укладено договір
позики, посвідчений приватним
нотаріусом Пустомитівського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 1066, за
яким відповідач отримав від позивача
позику в розмірі 106 150,00 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно з умовами договору позики від
18.08.2014 року сторонами було визначено, що
позичальник зобов'язувався повернути
позикодавцеві отриману суму грошей
частинами, а саме кошти в розмірі 76 150,00
доларів США не пізніше 01.10.2014 року,
решту суми - до 31.12.2014 року.

Судом встановлено, що відповідачем
ОСОБА_2 не виконано умови укладеного
договору позики та не повернуто
позивачу отриманих від нього коштів в
сумі 76 150,00 доларів США, що в еквіваленті
до національної валюти України за
курсом НБУ станом на день подання
позову складає 986 539,85 грн.

Згідно з положеннями ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Якщо одним із
подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України
при укладенні договору одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Для
укладення одним із подружжя договорів
стосовно цінного майна згода другого з
подружжя має бути подана письмово.
Договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

З п. 12 договору позики від 18.08.2014 року
вбачається, що він укладений за
нотаріально посвідченою згодою
дружини позивача - ОСОБА_3, що свідчить
про використання коштів, отриманих в
позику, в інтересах сім'ї.

В силу приписів ст. 541 ЦК України
солідарний обов'язок пбо солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 СК України
стягнення може бути накладено на майно,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, якщо судом установлено, що
договір був укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї і одержане
за договором використано на її потреби.

Таким чином, оскільки за договором
позики позивач передав відповідачу
ОСОБА_2 кошти, які згідно з вимогами ст.
61 СК України стали об'єктом спільної
сумісної власності подружжя та були
використані в інтересах сім'ї, на
спірні правовідносини поширюється
правило про солідарну
відповідальність відповідачів як
подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Верховного Суду України від
31.03.2010 року у справі № 6-21170св08.

За наведених обставин, вимоги позивача
щодо солідарного стягнення суми боргу
за договором позики з відповідачів є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача слід
стягнути судові витрати, а саме судовий
збір в сумі 986,54 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
525, 526, 530, 541, 625, 1046, 1047 - 1050 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 61, 65, 73 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215,
218, 224-226 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити.

Стягнути солідно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 заборгованість за
договором позики від 18.08.2014 року в сумі
986 539,85 грн. (дев'ятсот вісімдесят шість
тисяч п'ятсот тридцять дев'ять гривень
85 коп.) та судові витрати в розмірі 986,54
грн.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або отримання
його копії.

Суддя: