Справа № 180/3883/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

при секретарі - Гащук І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Марганець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою про стягнення
боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що 17 грудня 2012 року вона за
договором позики передала
позичальниці ОСОБА_3 11000 гривень. В
підтвердження отримання грошей, за її
вимогою позичальником була надана
розписка. Згідно розписки позичальник
ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_1 11000 гривень
та зобов'язалася повернути їх до 01
січня 2014 року. Гроші вона брала в борг
для своєї доньки, яка знала і про гроші
і про розписку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла. Вона зверталася неодноразово
до її доньки - ОСОБА_4 на, що та пообіцяла
повернути гроші. Однак до теперішнього
часу борг не повернуто, незважаючи на
неодноразові її звернення з вимогою
про повернення коштів взятих у борг.

На підставі викладеного, просить суд
стягнути з ОСОБА_2, як особи яка
прийняла спадщину на її користь суму
боргу в розмірі 11000 гривень; судові
витрати по справі 229,40 грн. - судового
збору.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач по справі у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, пояснивши, що ніякої
спадщини він не приймав, оскільки
відсутнє свідоцтво про право на
спадщину, у розписці зазначено, що борг
зобов'язуються повернути до 01 січня 1914
року, крім того, дана розписка складена
не його дружиною ОСОБА_3 а невідомою
особою.

Суд вислухавши сторін, вивчивши
матеріали справи вважає за необхідне
позов задовольнити, виходячи з
наступного:

Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року
позивач передала позичальниці ОСОБА_3
11000 гривень. Позичальник зобов'язалася
повернути вказані кошти, про що склав
розписку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивач
зверталася до родичів померлої про
повернення боргу, на що її донька -
ОСОБА_4 пообіцяла повернути гроші.
Однак до теперішнього часу борг не
повернуто, незважаючи на неодноразові
звернення позивачки з вимогою про
повернення коштів взятих у борг.

Боржником було порушено умови договору
та вимоги закону, отримані від позивача
гроші не повернуті та зобов'язання не
виконано.

Факт отримання грошей у борг
підтверджується виданою ОСОБА_3
розпискою (а.с.25).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці
зобов'язані повідомити кредитора
спадкодавця про відкриття спадщини,
якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців
свідоцтво про право на спадщину
видається на ім'я кожного з них, із
зазначенням імені та частки у спадщині
інших спадкоємців.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину
стосовно нерухомого майна, але
зволікає з виконанням обов'язку,
передбаченого ст. 1297 ЦК України,
зокрема з метою ухилення від погашення
боргів спадкодавця, кредитор має право
звернутися до нього з вимогою про
погашення заборгованості спадкодавця,
розмір якої може бути визначений за
правилами ст. 625 ЦК України.

Невиконання спадкоємцем вимог закону
щодо оформлення та реєстрації
спадкового майна не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову у межах вартості майна,
одержаного в спадщину.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено.

Після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, Марганецькою державною
нотаріальною конторою 17.09.2013 року
зареєстрована спадкова справа за №
159/2013 на підставі заяви про прийняття
спадщини від чоловіка померлої ОСОБА_2.
До складу спадкового майна входить:
житловий будинок та земельна ділянка,
які розташовані в АДРЕСА_1, вклади у ПАТ
«Ощадбанк». Вартість спадкового майна
не визначена, оскільки відповідей на
запити щодо нього, спадкоємець не
надавав, що підтверджується довідкою
Марганецької державної нотаріальної
контори № 1755/01-16 від 17.10.2014 року.

Зважаючи на викладене, доводи
відповідача на те, що він не отримав
свідоцтво про право на спадщину є
необґрунтованими, оскільки він як
спадкоємець звернувся з заявою про
прийняття спадщини, прийняв спадщину,
не відмовився від неї. Суд вважає, що
відсутність свідоцтва про право на
спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст. 1296
ЦК України, не позбавляє спадкоємця
права на спадщину, та незалежно від
часу прийняття спадщини, відповідно до
вимог ч.5 ст. 1268 ЦК України, вона
належить спадкоємцям з часу відкриття
спадщини.

Оскільки невиконання спадкоємцем
вимог закону щодо оформлення та
реєстрації спадкового майна не може
бути підставою для відмови у
задоволенні позову у межах вартості
майна, одержаного в спадщину, вартість
спадкового майна не визначена,
оскільки відповідей на запити щодо
нього, спадкоємець не надає, однак
встановлено, що до складу спадкового
майна входить: житловий будинок та
земельна ділянка, які розташовані в
АДРЕСА_1, вклади у ПАТ «Ощадбанк», сума
боргу складає 11000 гривень, яка явно
входить в межі розміру загальної
вартості спадкового майна, суд вважає
за необхідне позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач посилався на те, що у
розписці від 17 грудня 2012 року
зазначено, що ОСОБА_3 зобов'язується
повернути борг до 1 січня 1914 року, однак
на думку суду допущена описка не може
бути підставою для відмови у
задоволенні позову.

Посилання відповідача на те, що
розписка складена не його дружиною,
також не беруться судом до уваги,
оскільки:

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України
для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Не визнаючи того факту, що розписка
складена саме ОСОБА_3 відповідач не
реалізувала своє право на призначення
почеркознавчої експертизи, для
з'ясування та підтвердження обставин
на які вона посилалась, та що вони мають
значення для правильного вирішення
справи, хоча право на призначення
експертизи судом було роз'яснено.

При подачі позовної заяви до суду
позивачка по справі сплатила судовий
збір у розмірі 229 грн. 40 коп., в зв'язку з
чим зазначена сума підлягає стягненню
з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209,212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 526, 530, 1046, 1268, 1281 ЦК
України, суд -

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (НОМЕР_2) борг у сумі - 11 000
(одинадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (НОМЕР_2) судовий збір у
розмірі 229 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула