Справа № 305/2014/14-ц
Провадження по справі № 2/305/995/14
Н Е М У К Р А Ї Н И
04.11.2014 року Рахівський районний суд
Закарпатської області
у складі: головуючого - судді
при секретарі - Шемота М.І.
з участю: представника позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Лужанської сільської ради про
встановлення юридичного факту та
визнання права власності на спадкове
ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
Лужанської сільської ради Рахівського
району Закарпатської області, про
встановлення юридичного факту та
визнання права власності на спадкове
В обґрунтування позову зазначено,
що після смерті матері позивачки,
ОСОБА_3, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2,
залишилося спадкове майно, яким
являється житловий будинок АДРЕСА_1. За
своє життя її мати зробила заповіт в її
користь. У вересні 2014 року вона
звернулася до нотаріуса про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. Нотаріус оглянула
представлені нею документи і виявила
розбіжності в заповіті у графі
"заповідаю дочці ОСОБА_2" замість
правильного "ОСОБА_2", у зв'язку з чим їй
надане роз'яснення стосовно
необхідності підтвердження, що саме їй
належить заповіт. Зазначена помилка в
її імені спростовується свідоцтвом про
народження, та паспортом громадянина
України. Другою причиною відмови
видачі їй свідоцтва про право на
спадщину за заповітом була
відсутність на спадковий будинок
правовстановлюючих документів, про що
нотаріусом видано постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Однак, факт належності вказаного
житлового будинку її матері ОСОБА_3
підтверджується довідкою Лужанської
сільської ради Рахівського району №421
від 2 вересня 2014 року на підставі даних
погосподарської книги №0319-1. Тому
немає підстав вважати, що спадковий
житловий будинок є самочинним
будівництвом. Спадщину після смерті
матері вона фактично прийняла,
постійно проживаючи в спадковому
будинку. У зв'язку з чим просила
встановити факт належності їй ОСОБА_2
заповіту, складеного ОСОБА_3, 16
листопада 1999 року на ім'я ОСОБА_2, та
посвідчений Лужанською сільською
радою Рахівського району
Закарпатської області за №59, визнати
за нею, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою
АДРЕСА_2, право власності на спадкове
майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_3,
а саме житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 81,71 кв.м та житловою
площею 45,18 кв.м. в цілій частині, разом з
надвірними спорудами, що розташований
Представник позивачки ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав з підстав, наведених в
позові. Просить позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача -
Лужанської сільської ради в судове
засідання не з'явився. В.п сільського
голови Глушко А.Є. надав заяву, якою
просить справу розглядати без участі
представників ради. Позов визнають.
Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами суд приходить
до наступного висновку.
При вирішенні спорів про
спадкування, спадщина по яких
відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004
року, не допускається застосування
судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню
підлягають норми законодавства,
чинного на час відкриття спадщини,
Згідно ст. 524 ЦК УРСР,
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
Встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 являється спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після смерті ОСОБА_3, залишилося
спадкове майно - житловий будинок
АДРЕСА_1 з прилеглими до нього
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1, і відносно якого остання
розпорядилася шляхом складення
заповіту 16 листопада 1999 року. Згідно
даного заповіту ОСОБА_3 своє майно,
будинок та присадибну земельну ділянку
0,43 га заповіла дочці ОСОБА_2.
При цьому, встановлено, що при
складанні заповіту в його тексті було
допущено помилку в імені спадкоємця -
ОСОБА_2, де вона зазначена як "ОСОБА_2".
Про те, що це була не що інше як помилка,
доводиться свідоцтвом про народження
У відповідності до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК
України, суд розглядає справи про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час
народження якої, що зазначені в
документі, не збігаються з ім'ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
Враховуючи, що встановлення
даного юридичного факту має для
позивачки значення для охорони своїх
прав та інтересів і створення умов
здійснення нею особистих майнових
прав стосовно отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, суд
вважає, що позовна вимога про
встановлення факту належності ОСОБА_2
заповіту є обґрунтованою і підлягає до
Разом з цим звернення також
позивачки до суду з вимогою визнання
права власності на спадкове майно
зумовлене порушенням її права на
отримання власності в порядку
спадкування згідно відмови нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом в її користь.
Право власності спадкоємця на
спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності (ст. 392
Норми ст. 392 ЦК не застосовуються
щодо вимог про визнання права
власності на об'єкти самочинного
будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки
особа не є власником, а лише заявляє
вимогу про встановлення права
власності на об'єкт самочинного
Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема,
відповідно до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, та інших
нормативно-правових актів.
Згідно виписки з погосподарської
книги №10 Лужанської сільської ради, по
номеру об'єкта господарського обліку -
0319-1 спірний спадковий будинок
побудований у 1945 році та належав
Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
України від 13 грудня 1995 року № 56,
передбачала обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Тобто записи у погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
Згідно виписки Лужанської сільської
ради Рахівського району Закарпатської
області № 495 від 04.11.2014 року, житловий
будинок АДРЕСА_1 дійсно, згідно по
господарської книги №10 належав ОСОБА_3,
а отже його не можна розцінювати як
об'єкт самочинного будівництва.
При розгляді справ про визнання
права власності на спадкове нерухоме
майно у випадках, якщо спадщина
прийнята, проте спадкоємцем не було
одержано свідоцтво про право на
спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено
державну реєстрацію права на спадщину
(ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що
законодавець розмежовує поняття
"виникнення права на спадщину" та
"виникнення права власності на
нерухоме майно, що входить до складу
спадщини", і пов'язує із виникненням цих
майнових прав різні правові наслідки.
Для набуття спадщини необхідна
наявність ряду умов. Першою необхідною
умовою є відкриття спадщини, під якою
розуміють настання таких юридичних
фактів, які обумовлюють виникнення у
спадкоємця права на набуття спадщини -
права на спадкування. До таких
юридичних фактів, передусім,
відноситься смерть спадкодавця. Але в
момент відкриття спадщини спадкоємець
набуває лише право на спадкування, але
не право власності на саму спадщину.
Для виникнення права власності на
спадщину спадкоємець повинен належним
чином здійснити (реалізувати) право на
прийняття спадщини. Здійснення права
на спадкування, передусім, полягає в
тому, що спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Прийняття
спадщини можливе двома способами:
шляхом пасивної поведінки спадкоємця,
яка передбачена ст. 549 ЦК УРСР, яка
встановлює, що для прийняття спадщини
достатньо того факту, що спадкоємець
вступив в управління та володіння
спадковим майном і протягом строку для
прийняття спадщини не відмовився від
неї. Такі спадкоємці також подають
заяву про видачу їм документа, що
підтверджує їх право на успадковане
майно, але можуть це зробити незалежно
від закінчення строку, встановленого
для прийняття спадщини; шляхом
активної поведінки, тобто подачі заяви
про прийняття спадщини та видачі їм
відповідного свідоцтва. Для такого
способу прийняття спадщини, який буде
стосуватися всіх інших спадкоємців,
існує певний строк для подачі заяви.
Судом встановлено, що позивачка
фактично прийняла спадщину, вступивши
у фактичне управління та володіння
будинком, шляхом проживання в ньому та
його обслуговування, що стверджено
довідкою Лужанської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області №1005 від 22.09.2014 року.
Таким чином, враховуючи, що
позивачка по справі належить до
спадкоємців за заповітом, спадщину
прийняла, майнового спору з приводу
спадкування не існує, суд вважає, що
позовні вимоги позивачки обґрунтовані
і підлягають задоволенню.
Питання відшкодування судових
витрат позивачкою не ставилось.
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215,
218, 223, ЦПК України суд,
Встановити факт належності ОСОБА_2
заповіту, складеного ОСОБА_3, 16
листопада 1999 року, на ім'я ОСОБА_2, та
посвідчений Лужанською сільською
радою Рахівського району
Закарпатської області за №59.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_2, право власності на
спадкове майно, що належало
спадкодавцю ОСОБА_3, а саме житловий
будинок АДРЕСА_1, загальною площею 81,71
кв.м та житловою площею 45,18 кв.м, в цілій
частині, разом з надвірними спорудами,
що розташований в АДРЕСА_1.
Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до цивільної палати
апеляційного суду Закарпатської
області через Рахівський районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Тулик
І.І.