АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/200/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б. Провадження
№ 22-ц/789/891/14 Доповідач - Сташків
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Костів О. З., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю сторін - представника
апелянта ОСОБА_1, представника
відповідача Жирівської О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Бучацького районного суду
від 05 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Бобулинської
сільської ради Бучацького району про
визнання заповітів нікчемними,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд
з позовом до Бобулинської сільської
ради Бучацького району про визнання
заповітів, складених 15 грудня 2005 року
та 1 жовтня 2012 року від імені ОСОБА_4 і
посвідчених Бобулинською сільської
радою, нікчемними, мотивуючи тим, що
заповідачка заповіти не складала та не
підписувала. В обгрунтування позовних
вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
в селі Бобулинці Бучацького району
померла її двоюрідна сестра ОСОБА_4, в
якої не було сім'ї. Всі обов'язки по
утриманню сестри на себе взяла вона та
її сім'я. За життя її покійна сестра
стверджувала, що після смерті все майно
перейде їй, як єдиному спадкоємцю. А
тому вважає, що заповіти від імені її
покійної сестри складені і підписані
посторонньою людиною, оскільки за
власною волею сама вона не могла
скласти заповіт на чужих людей, а тому
на підставі вимог ст. 1257 ЦК України є
нікчемними.

Рішенням Бучацького районного суду від
05 червня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позов, посилаючись на порушення норм
матеріального права. Зокрема вказує на
те, що ОСОБА_4 за життя заповіт складати
не бажала, так як вона була неграмотною.
Крім того звертає увагу суду на те, що
суд безпідставно відмовив у
задоволенні заяви про призначення
почеркознавчої експертизи на
підтверджененя належності підписів на
заповітах померлій.

У судовому засіданні представник
апелянта вимоги апеляційної скарги
підтримав з мотивів викладених в ній.

Представник відповідачів вимоги
апеляційної скарги заперечила, а
рішення суду вважає законним та
обгрунтованим.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення учасників
апеляційного розгляду справи, колегія
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
право на заповіт здійснено особисто
померлою ОСОБА_4, розпорядження її на
випадок своєї смерті було вільним і
відповідало її внутрішній волі, вимоги,
встановлені ст.203 ЦК України,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, дотримані стороною
та посадовими особами органу місцевого
самоврядування, які посвідчували
заповіти, а підстави для визнання
заповітів нікчемними відсутні.

Колегія суддів з вказаними висновками
погодитися не може, виходячи з
наступних міркувань.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4

Згідно заповіту від 15 грудня 2005 року,
посвідченого секретарем виконавчого
комітету Бобулинської сільської ради
Бучацького району Тернопільської
області, ОСОБА_4 заповіла свої державні
акти на право власності на земельну
ділянку серії ЯА №449500 та ЯА №449261
ОСОБА_5 Заповіт підписаний ОСОБА_4

Відповідно до заповіту від 1 жовтня 2012
року, посвідченого секретарем
виконавчого комітету Бобулинської
сільської ради Бучацького району
Тернопільської області, ОСОБА_4
заповіла належний їй житловий будинок
з надвірними будівлями, який
знаходиться по АДРЕСА_1 та належні їй
земельні частки (пай) серії ЯА №449500, ЯА
№449261 ОСОБА_5, а земельну частку (пай)
серії ЯМ №956261, ЯМ №956262 - ОСОБА_6 Заповіт
вголос прочитаний заповідачем і
підписаний нею власноручно.

Відповідно до ст. ст. 3, 10, 30, 33, 60, 61 ЦПК
України позивач, звертаючись до суду з
позовом, повинен довести факт
порушення, невизнання чи оспорення
його прав свобод чи інтересів саме
вказаним ним відповідачем
(відповідачами). Разом із тим суд
зобов'язаний роз'яснити позивачу
наслідки подання позову до неналежного
відповідача (відповідачів) та його
право подати клопотання про залучення
належного відповідача, заміни
неналежного належним, тощо.

Судом встановлено, що предметом спору є
заповіти від 15 грудня 2005 року та від 1
жовтня 2012 року, посвідчені секретарем
виконавчого комітету Бобулинської
сільської ради Бучацького району
Тернопільської області, вчинених
заповідачкою ОСОБА_4

В січні 2014 року ОСОБА_3, як спадкоємеця
за законом, спадкоємиця п'ятої черги,
звернулась до суду з позовом до
Бобулинської сільської ради
Бучацького району з вимогою про
визнання вищезазначених заповітів
нікчемними.

Відповідно до вимог ст. 1251 ЦК України
якщо у населеному пункті немає
нотаріуса, заповіт, крім секретного,
може бути посвідчений уповноваженою на
це посадовою особою відповідного
органу місцевого самоврядування.

До заповітів, посвідчених посадовими,
службовими особами, застосовуються
положення ст. 1247 ЦК України.

Відповідно до положень п. 26 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
особами, які беруть участь у справі про
визнання правочину недійсним, є
насамперед сторони правочину.
Нотаріуси, що посвідчували правочини,
залучаються до участі у справі як треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, якщо позивач
обґрунтовує недійсність правочину
посиланням на неправомірні дії
нотаріуса.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.18 постанови №7 "Про судову
практику у справах про спадкування" від
30 травня 2008 року, у справах про
спадкування нотаріуси не є
заінтересованими особами і не повинні
залучатись до участі у спарві.

Як вбачається із оспорюваних
заповітів, спадкоємцями за заповітами
є ОСОБА_5, якому померла ОСОБА_4
заповіла належний їй житловий будинок
з надвірними будівлями, який
знаходиться по АДРЕСА_1 та належні їй
земельні частки (пай) серії ЯА №449500, ЯА
№449261 та ОСОБА_6, якому ОСОБА_4 заповіла
належний їй земельну частку (пай) серії
ЯМ №956261, ЯМ №956262.

Однак, суд першої інстанції
спадкоємців за заповітами, прав і
обов'язків яких стосується рішення
суду як сторін оспорюваних правочинів,
до участі у справі не залучив, питання
про залучення їх до участі у справі як
відповідачів чи третіх осіб на
обговорення не ставив та не вирішував.

Тому, вирішуючи спір по суті без участі
спадкоємців за заповітами ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, суд вирішує питання, що
впливають на їхнє право власності на
спадкове майно та їхні обов'язки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка є частиною національного
законодавства, кожна людина при
визначенні її громадянських прав і
обов'язків має право на справедливий
судовий розгляд.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що суд не має права
вирішувати питання про права та
обов'язки осіб, не залучених до участі у
справі, оскільки це є порушенням норм
процесуального права.

Однак, суд на зазначені обставини та
вимоги закону увагу не звернув.

Разом з тим, порушення норм
процесуального права, згідно приписів
ч.3 ст. 309 ЦПК України можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення спору.

Враховуючи те, що суд першої інстанції
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання заповітів
нікчемними, хоч і допустив порушення
норм процесуального права, проте це не
призвело до до неправильного вирішення
спору.

Тому, колегія суддів, враховуючи, що
апеляційний суд позбавлений
можливості залучити до участі у спарві
належних відповідачів для повного та
об'єктивного вирішення справи,
приходить до висновку, що рішення суду
про відмову у задоволенні позову слід
залишити без змін, що не позбавляє
позивача права звернутись в суд з
аналогічним позовом до належних
відповідачів у справі.

Керуючись ч.1 п.1 ст. 307, ст.ст. 308; 313; 314; 317;
319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від
05 червня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Б.І. Сташків