АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа № 636/2541/14.
Головуючий І інст.: - Бондар С.Б.
Провадження №22-ц/790/8044/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: аліменти .
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: - Кокоші
В.В.,

суддів: - Бобровського В.В.,
Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 22 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 - про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої непрацездатної
дитини, стягнення коштів на лікування
та витрат на правову допомогу,

в с т
а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_7 звернулася
в суд із вказаним позовом, який
уточнила у жовтні 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що вона є інвалідом з
дитинства у зв'язку з чим 9 жовтня 2013
року Чугуївською міжрайонною МСЕК їй
встановлено 2 групу інвалідності
безстроково.

За станом свого здоров'я вона є
непрацездатною особою, отримує
щомісячно пенсію в розмірі 949 грн.,
потребує постійного й тривалого
лікування та додаткової матеріальної
допомоги.

Її батько ОСОБА_6 є працездатною
особою, проходить службу в Збройних
Силах України на посаді прапорщика в/ч
А-4104, отримує грошове забезпечення в
розмір не менше 4 000 грн. щомісячно,
однак ухиляється від надання їй
матеріальної допомоги, що спонукає її
звернутися з позовом в суд.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 180,183, 185, 200 СК України, ОСОБА_7
просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її
користь аліменти в розмірі 1 /4 частини з
усіх видів його доходів щомісячно на
її утримання, починаючи з дати
звернення з позовом в суд та
безстроково.

Стягнути з ОСОБА_6 на її користь
понесені нею у 2013 році витрати на
лікування в розмірі 2041 грн., витрат на
правову допомогу в розмірі 1250 грн., а
всього 3291 грн.

Відповідач ОСОБА_6 позов не
визнав, посилаючись на його
безпідставність.

В судовому засіданні не
заперечував, що він проходить службу в
Збройних Силах України на посаді
прапорщика в/ч А-4104 та отримує грошове
утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 22 жовтня 2014
року позов задоволено.

Стягнути зі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Ватутіно,
Звенигородського району Черкаської
області, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, військовослужбовця в/ч А-4104,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
аліменти на користь непрацездатної
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки та
мешканки АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, в розмірі 1/4 частини від
всіх видів його доходів, починаючі з 8
липня 2014 року щомісячно до припинення
інвалідності ОСОБА_7, а також витрати
понесені на її лікування у 2013 році в
сумі 2041 грн., витрати на правову
допомогу в розмірі 1250 грн., а всього - 3
291 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць допущено до
негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції зміні з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
його доведеності та обґрунтованості.

Проте, погодитися повність з таким
висновком суду не можна, оскільки він
дійшов його з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 198 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6, ОСОБА_8 перебували між собою у
зареєстрованому шлюбі, який розірвали
11 квітня 2001 року (а. с. 48).

Від сумісного проживання у них
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася дочка -
ОСОБА_7 ( а. с. 45).

9 жовтня 2013 року Чугуївською
міжрайонною МСЕК ОСОБА_7 встановлено 2
групу інвалідності безстроково ( а. с.54).

Згідно довідки управління
соціального захисту населення
виконавчого комітету Чугуївської
міської ради Харківської області №3416
від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_7 отримує
державну соціальну допомогу, як
інвалід з дитинства 2 групи в розмірі 949
грн. щомісячно ( а. с.85).

Відповідно до висновку Харківського
спеціалізованого медико-генетичного
центру ОСОБА_7 перебуває на обліку в
ХСМГЦ з 1999 року. Захворювання ОСОБА_7
носить спадковий характер, має
прогредиентний характер пливу,
супроводжується функціональними
порушеннями ( а. с. 52).

Судом першої інстанції встановлено,
що батько позивачки ОСОБА_6 є
працездатною особою, проходить службу
в Збройних Силах України на посаді
прапорщика в/ч А-4104, отримує грошове
забезпечення в розмірі 2500 грн.
щомісячно та має змогу надавати
матеріальну допомогу на утримання
повнолітньої непрацездатної дочки.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_7 аліменти на її
утримання.

В той же час, колегія суддів не може
погодитися з розміром аліментів
стягнутих з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
на її утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України
при визначенні розміру аліментів з
одного із батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Стягуючи з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх
видів його доходів щомісячно на
утримання повнолітньої непрацездатної
дочки, суд першої інстанції не взяв до
уваги можливість надання утримання
позивачці її матір'ю ОСОБА_8

З огляду на це, колегія суддів вважає
за необхідне змінити рішення суду
першої інстанції в цій частині та
стягнути з ОСОБА_6 аліменти на користь
непрацездатної дочки ОСОБА_7 на її
утримання в розмірі 1/6 частини з усіх
видів заробітку (доходу), починаючи з 8
липня 2014 року щомісячно, до зміни
матеріального становища або стану
здоров'я ОСОБА_7

Колегія суддів не може погодитися з
рішенням суду і в частині стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 додаткових
витрат понесених у 2013 році на її
лікування в розмірі 2041 грн.

Згідно ч. 1 ст. 6 СК України правовий
статус дитини має особа до досягнення
нею повноліття.

Відповідно до ст. 201 СК України до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми ст. ст. 187,189-192 і
194-197 СК України.

Частиною 1, 2 ст. 185 СК України
передбачено, що той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Стягуючи з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
додаткові витрати на лікування в
розмірі 2041 грн., суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що обов'язок
батьків брати участь у додаткових
витратах на дитину виникає за умови, що
дитина є неповнолітньою.

Главою 16 СК України, якою
законодавцем врегульовано обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку,
сина та його виконання, не передбачено
можливості стягнення з батьків на
користь повнолітніх непрацездатних
дітей додаткових витрат на дитину, що
викликані особливими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати рішення
суду в частині стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 витрат понесених на її
лікування у 2013 році в сумі 2041 грн. та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачці у задоволенні позову в цій
частині.

Матеріали справи свідчать, що при
зверненні з позовом в суд ОСОБА_7
понесені витрати на правову допомогу в
розмір 1 250 грн. (а. с.65-66).

Відповідно до ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Постановою Кабінету Міністрів
України №590 від 27 квітня 2006 року «Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»
затверджено граничні розміри
компенсації витрат, відповідно до яких
в цивільних справах граничний розмір
компенсації витрат, пов'язаних із
правовою допомогою сторін, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється виходячи з того, що
зазначеній особі виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Матеріали справи свідчать, що 30
червня 2014 року ОСОБА_7 та адвокат
ОСОБА_9 уклали договір про надання
правової допомоги у даній справі.

На виконання договору ОСОБА_7 була
надана правова допомога, яка полягала у
наданні консультації позивачці,
вивчення її документів, складання
первісного та уточненого позову,
складання апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції, участь в
судовому засіданні апеляційної
інстанції, на що згідно акту витрачено
адвокатом 5 год. 55 хв. а. с. 113-14,33,43-44, 63-64,
67).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано стягнув з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 витрати на
правову допомогу в розмірі 1 250 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 22 жовтня 2014
року в частині стягнення з ОСОБА_6 на
користь непрацездатної ОСОБА_7
аліментів на її утримання в розмір 1/4
частини з усіх видів його доходів
щомісячно - змінити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Ватутіно,
Звенигородського району, Черкаської
області, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, військовослужбовця в/ч А-4104,
ідентифікацій номер НОМЕР_1, аліменти
на користь непрацездатної доньки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м.
Чугуїв Харківської області,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_3
ідентифікацій номер НОМЕР_2 на її
утримання в розмірі 1/6 частини з усіх
видів заробітку (доходу), починаючи з 8
липня 2014 року щомісячно, до зміни
матеріального становища або стану
здоров'я ОСОБА_7.

Це ж рішення суду, в частині
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
витрат понесених на її лікування у 2013
році в сумі 2041 грн., скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачці у задоволенні позову в цій
частині.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: