АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/298/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3502/14
Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.
Доповідач Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

При секретарі : Лимар О.М.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою
відповідальністю"Едельвейс-фарм" на
рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Едельвейс-фарм" про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, заподіяних внаслідок вчинення
злочину,

В С Т А Н О В И
Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з вказаним позовом,
який обґрунтовували тим, що 21 грудня 2007
року водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем
ЗАЗ 110557, д.н.з. НОМЕР_1, що належить ТОВ
«Едельвейс-фарм», допустив порушення
Правил дорожнього руху України, яке
призвело до технічного пошкодження
належного їм автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з.
НОМЕР_2, а вони внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
отримали середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

У зв'язку з чим просили стягнути з ТОВ
«Едельвейс-фарм» моральну шкоду на
користь ОСОБА_2 100000 грн., на користь
ОСОБА_1 150000 грн. та відшкодувати 10000 грн.
як витрат на правову допомогу.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2014 року
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Едельвейс-фарм"(м.
Харків) на користь ОСОБА_1 50000 грн. та на
користь ОСОБА_2 30000 грн. завданої
моральної шкоди та по 2500 грн. витрат
кожному пов'язаних з оплатою правової
допомоги, а всього 85000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Едельвейс-фарм», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову,
зазначаючи при цьому, що за кермом
належного їм автомобіля перебувала
особа - ОСОБА_3, яка не знаходилася з
товариством в трудових відносинах.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що остання підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 21 грудня 2007 року на 48
км. автодороги Гадяч-Опішня водій
ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110557
д.н.з. НОМЕР_1, який належить ТОВ
«Едельвейс-фарм» порушив Правил
дорожнього руху України, що призвело до
виникнення дорожньо-транспортної
пригоди, внаслідок якої автомобіль ВАЗ
2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1
був технічно пошкоджений, а сам ОСОБА_1
та пасажир ОСОБА_2 отримали тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості , в зв'язку з чим знаходились
на стаціонарному лікуванні в
Зіньківській ЦРЛ з 21 грудня 2007 року по 15
січня 2008 року.

Постановою Зінківського районного
суду від 19 листопада 2012 року
кримінальну справу про притягнення до
відповідальності ОСОБА_3 по ст. 286 ч.1 КК
України провадження закрито у зв'язку
з закінченням строку давності.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції на підставі ч.2 ст.
1187 ЦК України дійшов висновку, що
власником автомобіля ЗАЗ 110557, д.н.з.
НОМЕР_1 є ТОВ «Едельвейс-фарм», яке
закріпило вказаний автомобіль за
ОСОБА_4, а отже транспортний засіб
перебував у осіб, які ним керували на
правомірній основі. Взявши до уваги
тривалість проведення слідства по
кримінальній справі, пошкодження
автомобіля та ступінь отриманих
тілесних ушкоджень, місцевий суд
стягнув з відповідача як власника
джерела підвищеної небезпеки на
користь позивачів моральну шкоду в
розмірі 50000 грн. та 30000 грн. відповідно.

Колегія суддів не може погодитись з
вказаними висновками, яких суд дійшов
при неповному з'ясуванні обстави
справи та неправильному застосуванні
норм матеріального права, якими
урегульовані спірні правовідносини.

Так, висновки суду першої інстанції
обґрунтовані посиланням на ч.2 ст. 1187 ЦК
України, яка не поширюється на
правовідносини в сфері відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП за
участю двох джерел підвищеної
небезпеки, що мало місце в даному
випадку.

Крім того, суд першої інстанції не дав
відповідної правової оцінки тій
обставині, що належний відповідачу
автомобіль ЗАЗ 110557 д.н.з. НОМЕР_1 був
закріплений за працівником товариства
ОСОБА_4, який в момент ДПТ не знаходився
за кермом вказаного транспортного
засобу, а передав кермо управління
своєму батькові ОСОБА_3, який не
перебував з відповідачем в трудових
відносинах.

Також з матеріалів справи вбачається
та не заперечується сторонами, що при
керуванні автомобілем ЗАЗ 110557 д.н.з.
НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційний
документ на транспортний засіб
перебував у віданні його сина ОСОБА_4,
який на той час був пасажиром.

Позаяк при вирішенні справи судом не
взято до уваги роз'яснення п. 6
Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 1 березня
2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», якими визначено, якщо особа
під час керування транспортним засобом
має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії і реєстраційний
документ на транспортний засіб,
переданий їй власником або іншою
особою, яка на законній підставі
використовує такий транспортний засіб,
то саме ця особа буде нести
відповідальність за завдання шкоди
(пункт 2.2. Правил дорожнього руху
України).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В даному випадку позивачами обраний
спосіб захисту шляхом пред'явлення
позову про відшкодування моральної
шкоди до ТОВ «Едельвейс-фапм», між тим
ОСОБА_3 залучений до участі в справі
лише третьою особою.

Оскільки підстав для покладання на ТОВ
«Едельвейс-фарм» цивільно-правової
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди не має, в задоволенні
позову необхідно відмовити.

За вказаних обставин судове рішення
підлягає скасуванню з постановленням
по справі нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою
відповідальністю"Едельвейс-фарм"
задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2014 року
скасувати та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Едельвейс-фарм" про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяних внаслідок вчинення злочину.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом 20 днів.

З оригіналом згідно.

С У Д Д І :