Справа № 347/1577/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014
м. Косів

Косівський районний суд,
Івано-Франківської області, в складі:

Головуючого - судді Цалин
Б.М.

Секретаря: Терлюжак Н.П.

з участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача-
адвоката : ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідачки
ОСОБА_4- адвоката: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Косів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С
Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся в
суд із вказаним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримав, суду
пояснив, що після смерті свого батька
ОСОБА_7 в 1978 році ОСОБА_1 прийняв
спадщину, однак не отримав свідоцтва
про право на спадщину на ? житлового
будинку, що знаходиться по вул.
Незалежності, №84 в м. Косів. У 2014 році
звернувся за видачею свідоцтва про
право на спадщину щодо зазначеного
нерухомого майна до Косівської
районної державної нотаріальної
контори. Постановою Косівської
районної державної нотаріальної
контори від 20 березня 2014 року було
затримано видачу свідоцтва про право
на спадщину на ? житлового будинку по
вул. Незалежності, №84 в м. Косів у
зв’язку з тим, що воно перебуває під
арештом. Після цього він звернувся до
суду для визнання за ним в порядку
спадкування права власності на 1/2
житлового будинку, що знаходиться по
вул. Незалежності, №84 в м.Косів. Факт
прийняття спадщини обґрунтовував, що в
1991 році звернувся до Косівської
районної державної нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину на ? частину
автомобіля марки ВАЗ-2106, випуску 1977
року, який належав на праві спільної
власності батькам. Пояснив суду, що
прийнявши у спадщину автомобіль,
вважає, що прийняв і інше майно, а саме ?
житлового будинку по вул.
Незалежності, №84 в м. Косів
Івано-Франківської області.

Представник ОСОБА_1М, адвокат ОСОБА_2
суду пояснила, що позов підставний,
оскільки ОСОБА_1 прийняв спадщину
шляхом вступу в управління спадковим
майном, що підтверджується архівною
спадковою справою.

ОСОБА_6 в судове засідання не
з’явилась. Подала суду своє письмове
пояснення по суті позовних вимог
ОСОБА_1 з нотаріально засвідченим її
підписом. Вимоги позову ОСОБА_1 визнає
та просить позов задовольнити. Факт
прийняття спадщини після смерті
чоловіка ОСОБА_7 заперечила.

Представник ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_5,
позовні вимоги заперечувала, суду
пояснила, що ОСОБА_1 не прийняв
спадщини, оскільки він не вступив у
фактичне володіння спадковим майном та
не подавав нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про видачу
свідоцтва про право на спадщину, яку
подав в 1991 році ОСОБА_1 щодо автомашини,
та заява про прийняття спадщини є
різними документи. Оскільки, ОСОБА_1 не
подав заяву про прийняття спадщини та
не вступив у фактичне володіння
спадковим майном протягом
шестимісячного строку для прийняття
спадщини, то ОСОБА_1 не виконав дій, які
свідчать про прийняття спадщини. Отже,
ОСОБА_1 не прийняв спадщини згідно
вимог закону та не має права на
визнання за ним права власності в
порядку спадкування на ? житлового
будинку по вул. Незалежності, №84 в м.
Косів Івано-Франківської області.
Пояснила, що обставини неприйняття
спадщини ОСОБА_1 та неподачі ним заяви
про прийняття спадщини встановлені
судовими рішеннями по іншим цивільним
справам у яких брали участь ті ж самі
сторони, а отже це не підлягає
доказуванню. Факт того, що ОСОБА_6
прийняла у спадщину житловий будинок
по вул. Незалежності, №84 в м. Косів
підтверджується витягом з реєстру прав
про нерухоме майно від 22.08.2012 року
реєстраційний номер 2362647, згідно з яким
за ОСОБА_6 зареєстровано право
власності на весь житловий будинок по
вул. Незалежності, №84 в м. Косів.

ОСОБА_3 позовні вимоги заперечував,
надав письмові заперечення, суду
пояснив, що ОСОБА_1 не прийняв спадщини,
оскільки він не вступив у фактичне
володіння спадковим майном та не
подавав нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Повідомив, що ОСОБА_6 в 2003 році
подарувала йому та його сестрі, ОСОБА_4
(д.п.Векслер) О.А., будинок по вул.
Незалежності, №84 в м. Косів та на той
час була єдиним власником зазначеного
будинку. Вважає, що позов ОСОБА_1
спрямований на те, щоб ОСОБА_6 змогла
вивести частину арештованого
державним виконавцем майна з під
арешту та ухилитись від виконання
судового рішення по іншій справі про
стягнення з неї значної суми боргу на
суму 466 677,00 грн. та 3 441,00 грн. судового
збору.

Суд вислухавши сторони, державного
нотаріуса Косівської районної
нотаріальної контори, вивчивши
матеріали справи приходить до
висновку, що в позові слід відмовити
виходячи з наступних підстав:

Як вбачається із копії свідоцтва про
смерть (а.с.6) батько позивача в справі
та чоловік відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_7
помер 19 січня 1978 року.

Факт родинних відносин позивача в
справі ОСОБА_1 та померлого 19.01.1978 року
ОСОБА_7 стверджено долученою до
матеріалів справи копією свідоцтва про
народження (а.с.7).

Суд вважає, що позивач в обгрунування
своїх позовних вимог безпідставно
посилається на те, що після смерті його
батька - ОСОБА_7, його дружина, ОСОБА_6
(мати позивача в справі) не прийняла
спадщину, а син ОСОБА_1 (позивач в
справі) прийняв спадщину та має право
на ? житлового будинку по вул.
Незалежності, №84 в м. Косів
Івано-Франківської області.

Державний нотаріус ОСОБА_8 на вимогу
суду надала матеріали спадкової справи
щодо ОСОБА_7, на запитання суду та
сторін пояснила, що ОСОБА_1 не подав
заяви про прийняття спадщини, а
свідоцтво про право на спадщину щодо
автомобіля було видано йому на
підставі його заяви про видачу
свідоцтва про право спадкування від 19
березня 1991 року, враховуючи, що на
момент звернення в 1991 році на руках
ОСОБА_1 перебував техпаспорт на
автомобіль.

У відповідності ст.548 ЦК УРСР в редакції
1963 року, який був чинний на момент
відкриття спадщини, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Згідно із ст.549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

У відповідності до ст.553 ЦК УРСР
спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. При цьому він може
заявити, що відмовляється від спадщини
на користь кого-небудь з інших
спадкоємців, закликаних до
спадкоємства за законом або за
заповітом, а також на користь держави
або окремих державних, кооперативних
або інших громадських організацій.
Наступне скасування спадкоємцем такої
заяви не допускається. Вважається, що
відмовився від спадщини також той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчать про прийняття спадщини
(стаття 549 цього Кодексу).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на час
відкриття спадщини перебувала у шлюбі
із померлим 19.01.1978 року ОСОБА_7 , що
стверджується копією свідоцтва про
одруження (а.с.7) та на праві спільної
сумісної власності володіла та
проживала у спірному житловому будинку
по вул. Незалежності, №84 в м. Косів.
Протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини ОСОБА_6 не відмовилась від
прийняття у спадщини, а отже визнається
такою, що прийняла її. Суд не приймає до
уваги заяву ОСОБА_6 від 19 березня 1991
року (а.с.9) у якій вона повідомляє
Косівську державну нотаріальну
контору про неприйняття спадщини,
оскільки зазначена заява була подана з
пропуском шестимісячного строку для
подачі заяви про відмову від спадщини,
який встановлений ст. 553 ЦК УРСР. Також,
на підставі витягу з реєстру прав про
нерухоме майно від 22.08.2012 року
реєстраційний номер 2362647 (а.с.14), суд
встановив, що за ОСОБА_6 зареєстровано
право власності на весь житловий
будинок по вул. Незалежності, №84 в м.
Косів.

В матеріалах спадкової справи відсутні
докази того, що позивач ОСОБА_1 у
порядку, встановленому ст.549 ЦК УРСР,
протягом шести місяців із дня смерті
батька ОСОБА_7 фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Із матеріалів спадкової справи,
вбачається, що 19 березня 1991 року ОСОБА_1
подав до Косівської державної
нотаріальної контори заяву про видачу
свідоцтва про право на спадщину (а.с. 8),
яка не є заявою про прийняття спадщини
та подана через 13 років з моменту
відкриття спадщини. В поданій ОСОБА_1
заяві про видачу свідоцтва про право на
спадщину вказано, що 19 березня 1991 року у
ОСОБА_1 був технічний паспорт на
автомобіль. Однак, в матеріалах справи
відсутні докази того, що позивач
вступив в управління або володіння
спадковим майном протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що
ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом
оформлення в 1991 році права власності на
автомашину марки ВАЗ 2106, випуску 1977
року, адже в розумінні ст.549 ЦК УРСР це
не можна кваліфікувати як дії, що
свідчать про прийняття спадщини, що
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. У відповідності до ч. 3
ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Обставини того, що ОСОБА_1 не звертався
після смерті батька, який помер 19.01.1978
року в нотаріальну контору із заявою
про прийняття спадщини, та не вступив в
управління чи володіння спадковим
майном, в установленому порядку в
шестимісячний строк не прийняв
спадщину після смерті батька ОСОБА_7 не
підлягають доказуванню та встановлені
рішенням Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 24.06.2011
року у справі №2-490/11 та Ухвалі
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 02.07.2011 року у справі
№22ц-1168/2011, у яких брали участь ті ж самі
особи, що й по цій судовій справі:
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_3

Так, в рішенні Косівського районного
суду від 24 червня 2011року по справі
№2-490/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 в
судовому засіданні підтвердив, що він
не звертався після смерті батька, який
помер 19.01.1978 року в нотаріальну контору
про прийняття спадщини. Також
твердження позивача про те, що він
після відкриття спадщини, фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном, спростовуються
доказами по даній справі.

Враховуючи, що позивач протягом шести
місяців з моменту відкриття спадщини
не вчинив дій, які свідчать про
прийняття спадщини згідно ст.549 ЦК УРСР,
то ОСОБА_1 вважається таким, що
відмовився від спадщини у порядку ч.2
ст.553 ЦК УРСР. Отже, у позові ОСОБА_1 про
визнання права власності в порядку
спадкування на ? житлового будинку по
вул. Незалежності, №84 в м. Косів
Івано-Франківської області слід
відмовити.

У відповідності до п.п.4-5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 16 січня 2003 року №
435-IV Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом. В
ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» зазначено, що при
вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 01 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки спадщина була
відкрита і прийнята ОСОБА_6 до 01 січня
2004 року, то при вирішенні спору
підлягають застосуванню норми
Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963
року.

На підставі наведеного, ст.
ст. 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР в
редакції 1963 року, п.п.4-5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 16 січня 2003 року №
435-IV, керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
спадкове майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
– протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя :

Б.М.Цалин