Справа № 752/8172/14-ц
Провадження №: 4-с/752/85/14
У Х В А Л А

18.11.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді -
Пасинок В.С.

при секретарі - Тасенко
О.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Бережної Ольги
Олександрівни, -

в с т а н о в и в:

у травні 2014 року скаржник звернувся до
суду з вказаною скаргою, в якій просив
суд винести рішення, яким зобов'язати
старшого державного виконавця Бережну
О.О. виконати вимоги закону.

Обґрунтував останню тим, що 05.05.2013 року
старшим державним виконавцем Бережною
О.О. була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження на
підставі виконавчого листа, виданого
Голосіївським районним судом м. Києва.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії
повинні бути проведені на протязі
шести місяців, а після спливу цього
строку згідно ст. 49 цього ж закону
виконавче провадження підлягає
закриттю. Однак, державний виконавець
на його зверненням з даного приводу
постанови про закриття виконавчого
провадження не винесла, протягом
місяця нічого не зробила, тому він
змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник
скаржника скаргу та її обґрунтування
підтримав, просив суд задовольнити
вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Старший державний виконавець ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві Бережна О.О. в судове
засідання не з'явилась. ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві в ході розгляду
справи надано письмові пояснення по
справі, в яких останній просить
провадити розгляд скарги за його
відсутності та ухвалити по справі
рішення про відмову в задоволенні
вимог ОСОБА_1 з огляду на їх
безпідставність та необґрунтованість,
оскільки положення Закону України «Про
виконавче провадження» не
передбачають завершення виконавчого
провадження у зв'язку із закінченням
шестимісячного строку (а.с. 74-75).

Зацікавлена особа, яка в установленому
законом порядку повідомлялась про час
та місце розгляду скарги, в судове
засідання не з'явилась, про причини
неявки суд не повідомила.

Заслухавши представника скаржника,
який не заперечував проти розгляду
скарги за відсутності державного
виконавця та зацікавленої особи,
дослідивши матеріали скарги, суд
приходить до висновку про те, що скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладається на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом.

Стаття 7 Закону України «Про державну
виконавчу службу» встановлює обов'язок
державного виконавця сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати в своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» зобов'язує
державного виконавця використовувати
надані йому права відповідно до закону
і не допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 вказаного закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено та не заперечувалось
сторонами, що 12.10.2012 року Голосіївським
районним судом м. Києва видано
виконавчий лист № 2-178/11 на виконання
рішення суду від 17.02.2011 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті
особи: ОСОБА_4, ПНКМНО ОСОБА_5 про
розірвання договору купівлі-продажу та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4 про зменшення ціни
договору купівлі-продажу, яким
вирішено зобов'язати ОСОБА_1 передати
ОСОБА_3 ? частину будинку АДРЕСА_1

07.05.2013 року за даним виконавчим листом
було відкрито виконавче провадження ВП
№ 37800313, копія постанови про що того ж
дня була направлена сторонам (а.с. 80, 81).

Як вбачається з матеріалів справи
27.06.2013 року державним виконавцем на ім'я
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було направлено
вимогу про проведення о 10.00 годині
04.07.2013 року примусових виконавчих дій,
для проведення яких постановою
державного виконавця, датованою тим же
числом, було залучено працівників МВС
України (а.с. 82-84).

Однак, як встановлено судом, 04.07.2013 року
виконавчі дії проведені не були за
клопотанням ОСОБА_1 через його
відрядження (а.с. 86, 87).

18.10.2013 року ВП № 378 00313 було зупинено на
підставі ст. ст. 38, 39 Закону України «Про
виконавче провадження» у зв'язку із
зверненням державного виконавця до
Голосіївського районного суду м. Києва
із завою про роз'яснення рішення (а.с. 92).

10.03.2014 року ВП № 37800313 було поновлено
(а.с. 102).

25.04.2014 року скаржник ОСОБА_1 звернувся
до ВДВС Голосіївського районного суду
м. Києва із заявою про закриття ВП №
37800313 у зв'язку із закінченням
визначеного законом шестимісячного
строку на проведення виконавчих дій
(а.с. 104).

Листом від 23.05.2014 року скаржника листом
за підписом начальника ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві було повідомлено про
відсутність у державного виконавця
законних підстав для закінчення
виконавчого провадження (а.с. 106).

З викладеного суд приходить до
висновку про те, що державний
виконавець сумлінно вживала заходи для
належного виконання рішення суду у
встановлений законом строк, проте,
рішення суду не було виконане з
об'єктивних причин.

Згідно ч.1 ст 30 Закону України «Про
виконавче провадження» завершення
виконавчого провадження може бути
здійснене у вигляді закінчення
виконавчого провадження.

З аналізу п.6 ч.1 ст. 49 та ч. 2 ст.30 цього
Закону слідує, що закінчення
виконавчого провадження здійснюється
державним виконавцем протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.

На думку суду, із змісту вказаних норм
не слідує, що зазначений термін «шість
місяців», протягом якого повинно бути
здійснене виконавче провадження, не є
присічним строком, для якого є
характерним обов'язкове дотримання
визначених законом часових меж для
реалізації цивільних прав чи
обов'язків. На думку суду, наслідком
порушення указаного строку, без
поважних на те причин, може бути
застосування до державного виконавця
дисциплінарних заходів впливу, але
недотримання вище зазначеного
шестимісячного терміну не може
впливати на процесуальні строки та
передбачені законом дії державних
виконавців, направлені на виконання
виконавчих документів.

Отже, на думку суду, вимоги скаржника
про зобов'язати державного виконавця
виконати вимоги закону, прийнявши
рішення щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження з
підстав закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення, не
ґрунтуються на законі, і в їх
задоволенні слід відмовити.

Крім того, аналіз наданих ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві матеріалів дають
підстави суду для висновку про те, що
всі проведені державним виконавцем дії
були вчиненні ним у відповідності до
положень Закону України «Про виконавче
провадження» та за їх чіткого
дотримання, в межах його повноважень,
через що у суду відсутні підстави для
висновку про порушення прав скаржника,
які б підлягали захисту.

Зазначеного висновку суду скаржником
не спростовано та доказів на
підтвердження зворотного в
розпорядження суду не надано.

На думку суду, висловлена ОСОБА_1
аргументація спрямована на захист
останнім своїх інтересів з метою
затягування виконання судового
рішення та розцінюється судом як
спроба уникнення від виконання рішення
суду.

Надані скаржником копії заяви про
скоєння злочину, витягу з
кримінального провадження № 0008885
вказаних вище висновків суду не
спростовують (а.с. ).

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст.
19, 55 Конституції України, ст. ст. 17, 18, 19,
25, 30, 49 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 10, 11, 57-60, 137, 383-389 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Бережної Ольги
Олександрівни - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути оскаржене подано протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали. Апеляційна
скарга подається до Апеляційного суду
м. Києва через Голосіївський районний
суд м. Києва.

Суддя
В.С. Пасинок