Справа № 495/8659/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року

м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
Одеської області подання відділу
державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області

про затвердження мирової угоди на
стадії виконавчого провадження

по цивільній справі № 495/5960/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

20.11.2014 року начальник відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області звернувся до суду із
поданням про затвердження мирової
угоди на стадії виконавчого
провадження, вказуючи, що в провадженні
відділу державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області перебуває виконавче
провадження ВП № 45466911 за виконавчим
листом № 495/5960/14-ц, виданим 11.11.2014 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу.

17.11.2014 року відкрито виконавче
провадження № 45466911 з примусового
виконання рішення суду.

Державний виконавець посилається на
те, що 14.11.2014 року до відділу надійшла
заява стягувача ОСОБА_1І, згідно якої
остання просить визнати мирову угоду
від 14.11.2014 року, укладену між сторонами
з метою закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
495/5960/14-ц від 11.11.2013 року та закриття
виконавчого провадження по
примусовому стягненню боргу.

Вказана обставина і стала підставою
для звернення ВДВС Б-Дністровського
МУЮ до суду з даним поданням.

Дослідивши матеріалами справи, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що в
провадженні відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області перебуває виконавче
провадження за виконавчим листом №
495/5960/14-ц, виданим 11.11.2014 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 15
243 грн.

17.11.2014 року відкрито виконавче
провадження № 45466911 з примусового
виконання вищевказаного документу та
запропоновано боржнику добровільно
виконати вимоги виконавчого документа.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження направлені
сторонам виконавчого провадження.

14.11.2014 року на адресу Відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області надійшла заява про
затвердження мирової угоди від 14.11.2014
року, згідно якої між стягувачем –
ОСОБА_1, що є позивачем по справі №
495/5960/14-ц, та боржником – ОСОБА_2, що є
відповідачем по справі № 495/5960/14-ц, та є
сторонами виконавчого провадження
серії ВП № 45466911, відкритого 17.11.2014 року
державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції у
справі щодо виконання рішення судового
рішення, прийнятого 09.10.2014 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом по справі № 495/5960/14-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
домовились про укладення мирової угоди
на стадії виконання та закінчення
виконавчого провадження.

Станом на 18.11.2014 року у Відділі
державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, окрім
вищезазначеного виконавчого листа,
відсутні будь-які виконавчі
провадження, де боржником є ОСОБА_2 та
Відділ державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області не заперечує
укладенню між сторонами виконавчого
провадження мирової угоди.

ОСОБА_1 (Стягувач) та ОСОБА_2 (Боржник)
вирішили укласти цю Мирову угоду на
стадії виконавчого провадження з
наступними умовами:

1) Боржник визнає, що його
заборгованість перед Стягувачем на
момент укладання цієї Мирової угоди
відповідає відомостям, які викладені в
матеріалах виконавчого провадження, й
становить 15 000 (п’ятнадцять тисяч) грн.
та 243 (двісті сорок три) грн., що разом
становить 15 243 (п’ятнадцять тисяч
двісті сорок три) грн.

2) Боржник має належний їй на праві
власності гараж № 15, площею 29,1 кв.м., що
складається із літ. «А» - гараж, літ. «а»
- оглядова яма, літ. «а-1» - підвал, що
розташований у гаражному кооперативі
«Ветерок» за адресою: Одеська область,
м. Білгород-Дністровський, вулиця
Каліліна,10, інвентаризаційна вартість
якого складає 15 559 грн. Вказаний гараж
боржник передає у власність
стягувачеві за рахунок боргу.

3) Стягувач заявляє, що з моменту
підписання цієї Мирової угоди та у
випадку належного її виконання не
матиме жодних майнових претензій до
Боржника з приводу заборгованості,
погашення якої є предметом цієї
Мирової угоди.

4) Стягувач гарантує, що після
підписання цієї Мирової угоди він у
межах прав, наданих йому як учасникові
виконавчого провадження, вживатиме
заходів, спрямованих на закінчення
виконавчого провадження.

5) Боржник і Стягувач домовилися, що
будь-які витрати, пов’язані з
виконавчим провадженням, що
виникатимуть чи можуть виникнути після
затвердження судом умов цієї Мирової
угоди, покладаються на Боржника.

6) Боржник і Стягувач заявляють, що ні в
процесі укладання цієї Мирової угоди,
ні в процесі виконання її умов не були,
не будуть і не можуть бути порушені
права будь-яких третіх осіб, в тому
числі й держави.

Виходячи з документів, поданих
сторонами на підтвердження обставин,
які за їх твердженням, можуть слугувати
підставою для затвердження мирової
угоди, укладеної між ними, суд вважає,
що вона не підлягає затвердженню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.175 Цивільного
процесуального кодексу України, мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмету
позову.

Статтею 12 Закону «Про виконавче
провадження», передбачено права й
обов'язки сторін у виконавчому
провадженні, у тому числі право
стягувача подати заяву про відмову від
стягнення та право сторін укласти
мирову угоду про закінчення
виконавчого провадження, стосуються
всіх виконавчих документів, що
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, правила ст.372 ЦПК
про мирову угоду й відмову від
примусового виконання рішення мають
застосовуватися загальним судом у
виконавчому провадженні як за судовими
рішеннями, так і за іншими виконавчими
документами.

Згідно із п.2 ч.1 ст.49 цього Закону,
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання тягне за собою закінчення
виконавчого провадження. Мирова угода
є результатом правового компромісу між
сторонами виконавчого провадження.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
сторони мають право укласти мирову
угоду про закінчення виконавчого
провадження, яка затверджується судом.
У разі подання відповідної заяви суд
повинен роз'яснити сторонам наслідки
укладення мирової угоди про закінчення
виконавчого провадження. Така мирова
угода не може виходити за межі спірних
правовідносин, стосуватися прав та
обов'язків осіб, які не є сторонами у
спорі, створювати права та обов'язки
для них тощо. Мирова угода, що
розглядається, покликана сприяти
закінченню виконавчого провадження,
зокрема шляхом визначення конкретних
заходів, дій, рішень тощо, що сторони
беруться вчинити.

Як вбачається з матеріалів справи та
укладеної між сторонами мирової угоди,
така мирова угода не відповідає
чинному законодавству та не відповідає
встановленим у справі фактичним
обставинам.

Вищевказане рішення в законному
порядку оскаржене не було, а від так
набрало законної сили, що відповідає
вимогам ст.223 ЦПК України.

Судове рішення (постанова, ухвала) це
акт судової влади, що здійснює захист
порушених або оскаржених прав громадян
і організацій шляхом підтвердження
наявності або відсутності
правовідносин і розпорядженням
відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення
(постанову) випливає не з рішення
(постанови) суду як такого, а із санкцій,
передбачених нормами права, що були
застосовані судом. Навіть у тих
випадках, коли закон передбачає
відповідальність за невиконання
рішень, ця відповідальність має на меті
примусити зобов'язану рішенням суду
особу виконати розпорядження норми, що
застосував суд.

Одними з властивостей судового
рішення, що вступило в законну силу є:
можливість примусового виконання
судового рішення мимо волі
зобов'язаної особи та обов'язковість,
яка полягає в тому, що судове рішення,
що вступило в законну силу, стає
обов'язковим для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб і громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Рішення, що вступило в законну силу, є
обов'язковим і підлягає точному
виконанню. Усі державні органи,
посадові особи й окремі громадяни,
зобов'язані сприяти виконанню рішення
суду, виконуючи вимоги державного
виконавця.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо
вона не відповідає закону, або за своїм
змістом вона є такою, що не може бути
виконана у відповідності з її умовами,
або якщо така угода остаточно не
вирішує спору чи може призвести до
виникнення нового спору.

Мирова угода не може вирішувати
питання про права і обов’язки сторін,
які можуть виникнути у майбутньому, а
також стосуватися прав і обов’язків
інших юридичних чи фізичних осіб, які
не беруть участі у справі, або, хоча й
беруть таку участь, але не є учасниками
мирової угоди. Укладення мирової угоди
неможливе і в тих випадках, коли ті чи
інші відносини одночасно врегульовані
законом і не можуть змінюватись
волевиявленням сторін.

Умови мирової угоди повинні
безпосередньо стосуватися предмета
позову, що виключає зазначення в ній
дій, коштів чи майна, які не відносяться
до предмету спору.

Як зазначено вище, в обґрунтування
вимог позивач посилається на досягнуту
з відповідачем домовленість щодо
передачі їй у власність гаражу № 15,
площею 29,1 кв.м., що складається із літ.
«А» - гараж, літ. «а» - оглядова яма, літ.
«а-1» - підвал, що розташований у
гаражному кооперативі «Ветерок» за
адресою: Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вулиця
Каліліна,10, інвентаризаційна вартість
якого складає 15 559 грн.

Таким чином, у мировій угоді йдеться
про те, що спірний гараж передається
відповідачем позивачу в рахунок
погашення боргу, що не є предметом
спору та виходить за межі заявлених
вимог.

Крім того, сторони не навели підстав
неможливості укладення та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу зазначеного гаражу чи
неможливості його реалізації в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Згідно із ч.5 ст.175 Цивільного
процесуального кодексу України, якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги вищевикладені
обставини, у визнанні мирової угоди
слід відмовити, так як мирова угода
сторін в даній цивільній справі не
відповідає нормам процесуального
права в тій частині, що спір виник щодо
стягнення боргу, а сторонами ставиться
питання щодо права власності на
нерухоме майно, що виходить за межі
позовних вимог і призводить до зміни
предмету спору, що, на думку суду,
неприпустимо.

Керуючись ст.ст. 175, 197, 206, 209, 210, 293, 372
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 12, 49 Закону України «Про
виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Подання начальника відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області про затвердження
мирової угоди на стадії виконавчого
провадження – залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області.

Суддя

В.В. Мишко