АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника ПАТ КБ
«Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про
звернення стягнення та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк»,
третя особа ОСОБА_2 про визнання
договору іпотеки недійсним, визнання
дій банку щодо збільшення суми тіла
кредиту незаконними, визнання
незаконним включення позичальнику в
загальну заборгованість стягнення
сплати чергових страхових платежів у
іноземній валюті за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 04 червня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2 про звернення стягнення.
Позовні вимоги обгрунтовував
наступним.

22.05.2008р. ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк» уклали кредитний договір
№ CVXWGА, згідно якого ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 20850,00дол. США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 22.05.2018р.

22-ц/794/1126/ 2014 р.
Головуючий у 1 інстанції Руснак
А.І.

Категорія 19/27
доповідач Перепелюк
І.Б.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
"Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений
договір іпотеки № CVXWGА від
22.05.2008р., відповідно до якого відповідач
ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно,
що належить йому на праві власності, а
саме: будинок загальною площею 74,10 кв.м,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Обумовлена сторонами договору ціна
предмету іпотеки становить 151500грн.

В порушення умов кредитного договору
ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала, а
саме не здійснювала погашення
заборгованості за кредитом у
встановленому договором порядку та
строки, у зв'язку з чим, станом на
22.05.2014р. виникла заборгованість в сумі
40358,18 дол. США, що за курсом НБУ
становить 473420,01грн. Заборгованість
складається із : 23301,74дол. США -
заборгованість за кредитом: 6982,60дол.
США - заборгованість по відсоткам;
1963,21дол. США - заборгованість по
комісії; 8210,63 дол. США - заборгованість з
пені.

Позивач просив в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № СVXWGA від 22.05.2008р. в
розмірі 40358,1821дол. США, що за курсом
валют НБУ 11,73грн. за 1 дол.США станом на
22.05.2014р. складає 473420,01грн., звернути
стягнення на житловий будинок
загальною площею 74.10кв.м., житловою
площею 39.00кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві
приватної власності ОСОБА_1, з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки; виселити
відповідача та інших осі, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку зі зняттям з
реєстраційного обліку.

09.04.2014р. ОСОБА_1 подав в суд
зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання договору
іпотеки недійсним, визнання дій банку
щодо збільшення суми тіла кредиту
незаконними, визнання незаконним
включення позичальнику в загальну
заборгованість стягнення сплати
чергових страхових платежів у
іноземній валюті.

Посилався на те, що 22.05.2008р. між ОСОБА_2
та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений
кредитний договір № CVXWGА.

В цей же день між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №
№ CVXWGА від 22.05.2008р.

19.05.2011р. ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк»
уклали додаткову угоду № 2, в якій
змінені істотні вимоги., при укладенні
якої банк збільшив розмір основного
зобов'язання, не внісши відповідні
зміни в договір іпотеки.

ОСОБА_1 зазначав, що висновком експерта
№ 1393 по справі вказано, що розмір
заборгованості не підтверджений та не
надано документів про отримання ним
через касу банку коштів у сумі 32 432 дол.
США. Крім того, стягнення банком
страхових платежів є безпідставним.

Рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 04 червня 2014
року позов ПАТ КБ "Приватбанк" про
звернення стягнення задоволено
частково. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ СVXWGA від 22.05.2008р. в розмірі
40358,18дол. США, що становить 473420,01грн.,
звернуто стягнення на житловий будинок
загальною площею 74.10кв.м., житловою
площею 39.00кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві
приватної власності ОСОБА_1, з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
"Приватбанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки та стягнуто судовий збір. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» третя
особа ОСОБА_2 про визнання договору
іпотеки недійсним, визнання дій банку
щодо збільшення суми тіла кредиту
незаконними, визнання незаконним
включення позичальнику в загальну
заборгованість стягнення сплати
чергових страхових платежів у
іноземній валюті відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, просить рішення скасувати та
задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Апелянт вважає оскаржуване рішення
незаконним та необґрунтованим.
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт вказує, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що банк
збільшив розмір основного
зобов'язання, не внісши відповідні
зміни в договір іпотеки, та помилково
визнав дійсним розрахунок
заборгованості по кредиту.

ОСОБА_1 зазначає, що нарахування йому
заборгованості по сплаті чергових
страхових внесків у іноземній валюті
законодавством не передбачено.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Задовольняючи позов в частині
звернення стягнення на житловий
будинок, суд посилався на наявність
заборгованості ОСОБА_2 у зв'язку із
порушенням відповідачем своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено, що 22.05.2008р. між ОСОБА_2 та
ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений
кредитний договір № CVXWGА, згідно
якого вона отримала кредит у розмірі
20850,00дол. США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 22.05.2018р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
"Приватбанк" та ОСОБА_1 уклали договір
іпотеки № CVXWGА від 22.05.2008р., згідно
якого відповідач надав в іпотеку
нерухоме майно, що належить йому на
підставі свідоцтва про право
власності, а саме: будинок загальною
площею 74,10 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

В порушення умов кредитного договору
ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала, а
саме не здійснювала погашення
заборгованості за кредитом у
встановленому договором порядку та
строки, у зв'язку з чим, станом на
22.05.2014р. виникла заборгованість в сумі
40358,18 дол. США.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України, зобов`язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства в
установлений строк відповідно до умов
договору. При порушені зобов`язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1050, ст. 1054 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов`язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

Згідно ст.ст. 572, 589 ЦК України у
разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України одним із
видів застави нерухомого майна є
іпотека.

Відповідно до ст. 33 Закону України
« Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки на підставі рішення суду.

Згідно до ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; заходи щодо збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки, початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Посилання апелянта на збільшення
банком розміру основного зобов'язання
без внесення відповідних змін в
договір іпотеки є безпідставними.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від
19.05.2011р. основне зобов'язання змінено не
було, зміні підлягав кредитний ліміт,
який може бути використаний на оплату
страхових платежів у майбутньому в
розмірі 9082дол. США.

Встановлено, що умови додаткової угоди
та графік до неї були узгоджені між
сторонами та в добровільному порядку
підписані позичальником ОСОБА_2 Крім
того, укладення між сторонами
додаткової угоди було механізмом
здійснення реструктуризації боргу.

Твердження ОСОБА_1 про нарахування йому
заборгованості по сплаті чергових
страхових внесків у іноземній валюті є
необґрунтованими.

Відповідно до кредитного договору №
CVXWGА від 22.05.2008р. передбачено, що
банк кредитує позичальника і на сплату
чергових страхових платежів
відповідно до договору страхування і
доручає банку щорічно перераховувати
необхідну для цього суму коштів згідно
договорів страхування. Банк здійснює
перерахування коштів у випадку не
пред'явлення позичальником документів,
що підтверджують сплату чергових
страхових платежів за рахунок інших
джерел, передбачених договорами
страхування. Перерахування коштів
здійснюється в національній валюті,
якщо кредит надається в іноземній
валюті, то позичальник доручає банку
здійснити продаж в касі банку
іноземної валюти за курсом купівлі
банку на день виконання доручення та
зарахувати кошти від імені
позичальника на сплату чергового
страхового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі
20850,00дол. США, відповідно і нарахування
заборгованості по сплаті чергових
страхових внесків відбувалося в
іноземній валюті.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції посилався
на те, що відповідно до пп.2.1.3, 2.2.7, 8.1
кредитного договору, від 22.05.2008р., банк
кредитує позичальника і на сплату
чергових страхових платежів
відповідно до договорів страхування і
доручає банку щорічно перераховувати
необхідну для цього суму згідно
договорів страхування. Банк здійснює
перерахування коштів у випадку
непред»явлення позичальником
документів, що підтверджують сплату
чергових страхових платежів.
Перерахування коштів здійснюється у
національній валюті, а якщо кредит
надається в іноземній валюті,
позичальник доручає банку здійснити
продаж в касі банку іноземної валюти
за курсом купівлі банку на день
виконання доручення та зарахувати
кошти на сплату чергового страхового
платежу.

Зазначеними пунктами кредитного
договору, який був узгоджений між
сторонами та підписаний ними,
спростовуються доводи апеляційної
скарги щодо неправомірності
нарахування та стягнення банком
страхових платежів.

Доказів на підтвердження сплати
позичальником чергових страхових
платежів відповідно до договору
страхування, суду не представлено.

Враховуючи, що договори страхування
переукладаються щороку, у разі
проведення сплати чергового
страхового платежу банком за клієнта
за рахунок кредитних коштів на суму
використаних кредитних коштів
збільшується тіло отриманого кредиту.

Доводи апеляційної скарги зазначеного
не спростовують.

Судом першої інстанції встановлені всі
обставини по справі, досліджені
представлені сторонами докази,
застосовані відповідні норми
матеріального права.

Під час апеляційного розгляду
представником апелянта заявлено
клопотання про застосування положень
Закону України «Про мараторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

7 червня 2014 року набрав чинності
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», згідно з яким
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м
для житлового будинку.

За наявності загальних правових
підстав для примусового стягнення на
належне відповідачам майно таке
стягнення підлягає зупиненню в
порядку, визначеному ст. 217 ЦПК України,
на час дії Закону, за наявності
наступних обставин: іпотечне майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, та за умови, що таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.м
для квартири та 250 кв.м для житлового
будинку.

Встановлено, що ОСОБА_4 є майновим
поручителем за споживчим кредитом
ОСОБА_2 наданим в іноземній валюті,
іпотечним майном є житловий будинок
загальною площею 74,10кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
іншого нерухомого житлового майна у
власності не має. Враховуючи положення
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», іпотечне майно під
час дії вищезазначеного закону не може
бути примусово відчужене.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, відповідно до положень ст.217
ЦПК України, в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки підлягає
зверненню до виконання після
закінчення дії мораторію
встановленого Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 3
червня 2014 року, № 1304-VII .

Керуючись ст.ст. 307, 308, 217 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 04 червня 2014
року залишити без змін.

Рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 04 червня 2014
року в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки підлягає зверненню до
виконання після закінчення дії
мораторію встановленого Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 3 червня 2014 року, № 1304-VII.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :