АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/7803/12 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мороз В.П. Доповідач - Петешенкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

17 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач звернулась до
суду з вищевказаним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що 05 квітня 2013
року внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка відбулася в м.
Зеленодольську Апостолівського району
Дніпропетровської області по вул. К.
Маркса, належний йому автомобіль «Opel
Vectra», державний номер НОМЕР_1, отримав
технічні пошкодження. Постановою
Дзержинскього районного суду м.
Кривого Рогу від 04 червня 2013 року
винним у вказаному ДТП визнано ОСОБА_2 В
страховій компанії йому роз'яснили, що
підлягає відшкодуванню вартість
ремонту автомобіля без відшкодування
додаткових витрат та відшкодування
моральної шкоди. На сьогоднішній день
він відремонтував автомобіль, однак
ним було витрачено власні кошти 1408,68
грн. у тому числі 600 грн. на перебування
автомобіля на охоронюваній парковій,
74,44 грн. на проїзд до відповідача та
суду, придбання автозапчастин на
ремонт, 134,24 грн. на відправлення
поштової кореспонденції, 600 грн. на
оплату послуг адвоката. Вважає, що йому
спричинено моральну шкоду, яка
полягає в отриманні ним стресу у
зв'язку з пошкодженням належного йому
майна. Через постійні хвилювання він
втратив здоровий сон, через
знервованість часто відбувались
сварки в сім'ї. Разом з тим, під час
зазначених подій він перебував у
відпустці, в період якої планував
від'їздити на відпочинок для
оздоровлення, але втратив таку
можливість через дані обставини, так як
його автомобіль не міг
експлуатуватись, та він повинен був
займатись його ремонтом і вирішенням
проблем, щодо фінансування вказаного
ремонту. Крім того, на тривалий час
після ДТП він та його близькі мусили
пересісти на громадський транспорт,
що викликало суттєві незручності у
пересуванні. Багато справ,
запланованих раніше, що потребували
пересування автотранспортом, йому
доводилось відкладати, а від деяких з
них він взагалі змушений був
відмовитись, що спричинило проблеми з
роботою. Зазначає, що завдана йому
моральна шкода складає 8 000 грн., тому
просив стягнути з відповідача завдану
матеріальну шкоду у розмірі 1 408,68 грн.
та моральну шкоду у розмірі 8000 грн.

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені частково (а.с. 72-74).

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вищезазначеним
рішенням суду відповідач ОСОБА_2
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просив скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню в частині стягнення
матеріальної шкоди з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, 05 квітня 2013 року в
м. Зеленодольськ відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4 та «Opel Vectra», державний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 в
результаті, якої зазначені автомобілі
отримали технічні пошкодження.
Постановою Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу відповідача ОСОБА_2
визнано винним та накладено
адміністративне стягнення за ст.124
КУпАП у вигляді штрафу 340 грн. (а.с. 7,8,15)

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення, також при визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Таким чином наявні всі підстави для
відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди,
підтвердженої матеріалами справи
згідно з положеннями ст. 23 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Проте погодитися з висновками суду
стосовно відшкодування матеріальної
шкоди, колегія суддів не може з огляду
на наступне.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
чи юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів
тому, що створює підвищену небезпеку
для особи, яка цю діяльність здійснює,
та інших осіб. ч.2 цієї статті
передбачає, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренда і т.і.)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використовування, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Однак, позивачем не надано висновку
щодо розміру матеріального збитку з
урахуванням зносу автомобіля
виконаного спеціалістом, разом з тим не
надано доказів про відшкодування
матеріальної шкоди відповідно до вимог
ст. 9 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Тобто відомості про завдану позивачу
матеріальну шкоду (реальні збитки) у
розумінні положень ст.ст. 22, 1166 ЦК
України матеріали справи не містять.

За таких обставин суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку про
необхідність відшкодування витрат у
розмірі 208, 68 грн., які складаються з
особистих коштів витрачених позивачем
на поїздки до м. Кривого Рогу з метою
придбання запчастин на автомобіль на
суму 74,44 грн. та поштові витрати на суму
134,24 грн.

Інші доводи зазначені в
апеляційних скаргах спростовуються
матеріалами справи та не можуть бути
предметом розгляду, оскільки є
необґрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, судом
першої інстанції неповно встановленні
обставини, що мають істотне значення
для правильного вирішення справи та
неправильно застосовані норми
матеріального права, що є підставою для
часткового задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду в
частині стягнення матеріальної шкоди у
розмірі 208, 68 грн.

В іншій частині рішення
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року - скасувати в частині
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
208, 68 грн. та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в
задоволенні позовних вимог про
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
208, 68 грн.- відмовити.

В іншій частині рішення
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року - залишити без змін

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді:
М.Ю. Петешенкова

О.Г. Дерев’янко

Л.А. Черненкова