Справа № 573/1402/14-ц
Номер провадження 2/573/342/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

13 листопада 2014 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М. С.

при секретарі:
Терещенко О. В.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

відповідача :
ОСОБА_2,

представника відповідача :
ОСОБА_3,

представника відповідача - відділу ДЗК
: Бойко
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, відділу Державного земельного
кадастру у Білопільському районі, про
повернення захопленої земельної
ділянки, знесення огорожі та вбиральні,
встановлення меж земельних ділянок

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу Державного
земельного кадастру у Білопільському
районі, про повернення захопленої
земельної ділянки розміром 13 кв.м,
знесення огорожі та вбиральні,
встановлення меж між земельними
ділянками, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії повного тексту рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України
виготовлення повного тексту рішення
суду відкладається на строк не більше
як п»ять днів із дня закінчення
розгляду справи.

Суддя :

Справа № 573/1402/14-ц

Номер провадження 2/573/342/14

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

13 листопада 2014 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М. С.

при секретарі:
Терещенко О. В.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

відповідача :
ОСОБА_2,

представника відповідача :
ОСОБА_3,

представника відповідача - відділу ДЗК
: Бойко
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, відділу Державного земельного
кадастру у Білопільському районі, про
повернення захопленої земельної
ділянки, знесення огорожі та вбиральні,
встановлення меж земельних ділянок

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення
захопленої земельної ділянки, знесення
огорожі та вбиральні, встановлення меж
земельних ділянок. Свої вимоги
мотивував тим, що на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом він є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями та земельної
ділянки по АДРЕСА_1 Білопільського
району Сумської області. Відповідачка
ОСОБА_2, яка проживає по сусідству за
адресою: АДРЕСА_2, Білопільського
району Сумської області встановила
огорожу на протязі всієї земельної
ділянки, порушила межові знаки та
збудувала на його земельній ділянці
вбиральню. Своїми діями відповідачка
захопила 13 кв. м земельної ділянки, яка
належить на праві приватної власності
позивачу, що підтверджується висновком
ПрАТ «Сумський Промпроект» та планом
земельних ділянок. Позивач звертався
до Жовтневої селищної ради та відділу
Державного земельного кадастру у
Білопільському районі з питанням про
встановлення меж земельних ділянок,
але у вчиненні дій йому було
відмовлено. Посилаючись на викладені
вище обставини, а також на те, що
відповідачка у добровільному порядку
знести вбиральню та огорожу на
захопленій нею земельній ділянці
відмовилась, позивач звернувся до суду
з позовом, в якому просив винести
рішення, яким повернути йому захоплену
земельну ділянку розміром 13 кв. м,
знести огорожу та вбиральню, а також
зобов'язати відділ Державного
земельного кадастру у Білопільському
районі встановити межі між його
земельною ділянкою та земельною
ділянкою відповідачки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав повністю та
пояснив, що будинок із земельною
ділянкою в АДРЕСА_1 він отримав у спадок
після ОСОБА_5, яка померла у 2005 році. У
будинку АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2, із
якою протягом декількох років не
вдається добровільно вирішити питання
щодо спільної межі між їх земельними
ділянками. В зв»язку із цим він у 2010
році звернувся до ПрАТ «Сумський
Промпроект» із заявою щодо винесення
меж земельної ділянки на місцевості.
Представники землевпорядної
організації виготовили план земельних
ділянок, але межовими знаками на місці
не закріпили. Із плану вбачається, що
ОСОБА_2 частково захопила його земельну
ділянку розміром 13 кв. м. Крім того, на
його земельній ділянці знаходиться
вбиральня відповідачки, яку вона
відмовляється знести. Просить винести
рішення яким повернути йому захоплену
земельну ділянку, знести огорожу та
вбиральню та зобов»язати
Білопільський відділ ДЗК встановити
межу між спірними земельними
ділянками.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала,
надавши суду заперечення щодо позовних
вимог. В судовому вона пояснила, що
власником будинку АДРЕСА_2
Білопільського району Сумської
області була її мати ОСОБА_6 Даний
будинок був побудований ще у 80-х роках
минулого століття разом із
господарськими будівлями та
вбиральнею. За життя мати отримала
Державний акт на право приватної
власності на землю серії СМ № 3122,
площею 0,292 га по АДРЕСА_2 Білопільського
району Сумської області для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства, який отримала 16 березня
1998 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати
позивачки померла. На підставі
свідоцтва про право на спадщину вона
отримала Державні акти на право
власності на земельну ділянку площею
0,1418 га для ведення особистого
селянського господарства та 0,1500 га -
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарчих будівель
та споруд. Попереднім власником
сусідньої земельної ділянки, яку
успадкував позивач ОСОБА_1 була ОСОБА_5
За життя попередніх власників ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 межа між дворовими частинами
земельних ділянок була частково
визначена дерев'яним парканом та
умовною лінією, яка з'єднувала ці
паркани і проходила вздовж житлового
будинку на відстані 1 м від стіни
будинку. Після отримання у власність
сусідньої земельної ділянки позивач
ОСОБА_1 поставив дерев»яний паркан до
кута її житлового будинку на її ділянці
та загородив прохід з іншого кута
будинку, чим перекрив прохід вздовж
стіни будинку і доступ до нього для
обслуговування. Крім цього, позивач
постійно підкопував зі своєї земельної
ділянки обніжок, тим самим знищив межу,
яка розділяє городи.

Представник відповідачки ОСОБА_3 проти
задоволення позовних вимог заперечив,
мотивуючи тим, що заявлений позов є
безпідставним та належним чином не
обґрунтований. Як було встановлено під
час судового розгляду справи, спільна
межа між домоволодіннями АДРЕСА_3
Білопільського району Сумської
області існувала ще з 80-х років
минулого століття при попередніх
власниках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після
переоформлення права власності на дані
земельні ділянки на ОСОБА_1 та ОСОБА_2
дана межа не змінювалася, і залишається
такою на даний час, як і вбиральня, яка
вже існувала при встановленні та
закріпленні меж 1997 році під час
виготовлення первинної технічної
документації на дані земельні ділянки.
Даний факт не заперечували у судовому
засіданні як сам позивач, так і
відповідачка. Отже, та обставина, що
відповідачка ОСОБА_2 самовільно
захопила частину земельної ділянки
позивача, порушила межові знаки,
встановила огорожу, збудувала
вбиральню, не відповідає дійсності,
оскільки спростовується показами
самого позивача у судовому засіданні.
Щодо висновку ПрАТ «Сумський
Промпроект» на який посилається
позивач, при зверненні із позовом до
суду за №18/831 від 02.07.2014 року, то надана
відповідь не може вважатись висновком,
який підтверджує захоплення
відповідачкою земельної ділянки
ОСОБА_1, оскільки лист, як юридичний
документ, може мати лише інформаційний
характер і не може встановлювати
будь-яких обставин. Так, в даному листі
не вказано жодних даних, розрахунків
алгоритму або порядку виконання робіт
з перевірки існуючих меж земельних
ділянок, а тому не зрозуміло, з яких
підстав дана організація прийшла до
висновку про порушення відповідачкою
земельного законодавства шляхом
захоплення земельної ділянки. В
матеріалах справи відсутні будь-які
дані щодо професійної кваліфікації
особи-працівника ПрАТ «Сумський
Ппромпроект», що виконував роботу з
перевірки існуючих меж, як і
компетентності підприємства щодо
вирішення даних питань (ліцензія
судового експерта, витяг зі статуту із
зазначенням виду господарської
діяльності, який би давав право на
виконання таких робіт тощо).

Представник третьої особи - відділу
Державного земельного кадастру у
Білопільському районі Бойко Ю. М. у
судовому засіданні пояснив, що відділ
Державного земельного кадастру у
Білопільському районі не є належним
відповідачем у даній справі. Так,
первинна технічна документація та
державні акти на право приватної
власності на земельні ділянки АДРЕСА_3
Білопільського району Сумської
області виготовлялися проектною
організацією «Сумський Промпроект» у
1997 - 1998 роках на попередніх власників. У
2005 році відповідачка звернулася до
Білопільського районного відділу ДЗК
із заявою щодо виконання робіт по
переоформленню державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_2 Білопільського
району Сумської області із померлої
ОСОБА_6 на себе, відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
30.09.2005 року. Спеціалісти
Білопільського райвідділу ДЗК
виготовили технічну документацію із
землеустрою, після чого відповідачці
були видані державний акт серії ЯБ
№ 339882 від 07.12.2005 року на земельну
ділянку кадастровий номер
:00:003:0185 площею 0,15 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку
та державний акт серії ЯБ № 339881 від
07.12.2005 року на земельну ділянку
кадастровий номер :00:003:0186
площею 0,1418 га. У 2009 році позивач ОСОБА_1
також переоформляв державний акт після
смерті ОСОБА_5 на себе, який
виготовлявся проектною організацією
«Сумський Промпроект» .

Щодо плану винесення земельної ділянки
АДРЕСА_1 Сумської області, який
виготовив ПрАТ «Сумський Промпроект»,
то на запит суду Білопільським
відділом ДЗК було проведено порівняння
координатних точок земельних ділянок
за адресою : АДРЕСА_3 Білопільського
району Сумської області згідно
розробленого плану ПрАТ «Сумський
Промпроект» у 2010 році та технічної
документації із землеустрою
розробленою у 1998 році цією ж
організацією. В результаті порівняння
було встановлено, що координати точок
цих земельних ділянок мають невелику
розбіжність у декілька сантиметрів.

Заслухавши позивача ОСОБА_1,
відповідачку ОСОБА_2 та її представника
за довіреністю ОСОБА_3, представника
відділу ДЗК у Білопільському районі
Бойка Ю. М., повно, всебічно і об'єктивно
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності з точки зору
належності, допустимості, достатності
і взаємозв'язку, суд приходить до
наступних висновків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного
Кодексу України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати способи використання
земельних ділянок відповідно до їх
цільового призначення, при яких
власникам, землекористувачам сусідніх
земельних ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Способи захисту прав на земельну
ділянку визначені ст. 152 ЗК України, що
дозволяє власнику земельної ділянки
або землекористувачу вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 212 ЗК України самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 07 жовтня 2005 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 1152,
спадкоємцем майна ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року є позивач ОСОБА_1.
Спадкове майно складається з житлового
будинку АДРЕСА_3 Білопільського району
Сумської області. До житлового будинку
з прибудовами літера А-1, ракушняк,
обкладений цеглою, житловою площею 36,5
кв.м., загальною площею 50,9 кв. м.
відносяться: літня кухня Б, сарай В,
погріб П, вартість спадкового майна
складає 11 553 грн. (а. с. 13).

Також, ОСОБА_1 є спадкоємцем земельної
ділянки загальною площею 0,212 га,
розташованої на території Жовтневої
селищної ради Білопільського району
Сумської області, яка належала
спадкодавцю ОСОБА_5 Земельна ділянка
надана для обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
підсобного господарства, вартістю 27 884
грн. 27 коп., що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 03 квітня 2008 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 702 (а. с.
10).

Відповідно до Державного акту на право
власності на землю серії ЯЗ № 359849,
виданого Жовтневою селищною радою 04
лютого 2009 року на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 03
квітня 2008 року, власником земельної
ділянки площею 0,1500 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 Сумської області для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
зареєстрованої в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю за №
69, є ОСОБА_1 (а. с. 14).

Відповідно до Державного акту на право
власності на землю серії ЯЗ № 359850,
виданого Жовтневою селищною радою 04
лютого 2009 року на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 03
квітня 2008 року, власником земельної
ділянки площею 0,0615 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 Сумської області для
ведення особистого селянського
господарства, зареєстрованої в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право приватної власності на землю за
№ 70, є позивач по справі - ОСОБА_1
(а. с. 15).

Зокрема, з технічного паспорту
вбачається, що власником будинку
АДРЕСА_3 Білопільського району
Сумської області є ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого Улянівською державною
нотаріальною конторою 07 жовтня 2005 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 1152 (а. с.
6-9).

Згідно акту обстеження комісією з
питань агропромислового комплексу
земельних відносин, охорони
навколишнього природного середовища
Жовтневої селищної ради від 01
листопада 2006 року вбачається, що
комісією розглянуто спірне питання
згідно заяви ОСОБА_2 щодо межі з сусідом
ОСОБА_1, які мають державні акти на ці
земельні ділянки. Комісія уточнила
розміщення меж на ділянках і дійшла
висновку, що ОСОБА_2 знищить в себе на
ділянці біля межі з садибою ОСОБА_1
порослі сливи та вишні, щоб не було
затінку на його ділянці та зробить
водозбірні відводи з даху свого
будинку. Сусіди ОСОБА_2 та ОСОБА_1
претензій один до одного не мають, з
рішенням комісії згодні (а. с. 11).

У відповідності до листа від 07 червня
2014 року № 642, голова Жовтневої селищної
ради повідомляє ОСОБА_1 про те, що
селищна рада не має права уточнювати і
встановлювати межі присадибних
ділянок, на які виготовлені Державні
акти, а громадяни по спірних питаннях
повинні звертатись до організації, що
виготовляла Державні акти на вказані
земельні ділянки (а. с. 12).

Зі змісту листа ПрАТ «Сумський
Промпроект» за № 18/831 від 02 липня 2014
року адресованого ОСОБА_1 та його
адвокату ОСОБА_7 вбачається, що спір
щодо землекористування між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 вже вирішувався у
Білопільському районному суді в кінці
2011 року. Щодо плану земельних ділянок
товариство повідомляє наступне:

- на ділянці від т.130 (стик двох
земельних ділянок по вулиці) до т. 18 - т.
381а (довжина 43,5м) і назад - т. 381а - т.379 -
т.378 - т.130 (довжина 43,0 м) максимальне
відхилення від межі становить 1,18 м,
площа захоплення становить 0,0025 га
(оранжевий колір), тобто : ОСОБА_2
(АДРЕСА_2) захопила ділянку ОСОБА_1
(АДРЕСА_1) на 25 кв. м.;

- на ділянці від т. 381а - т. 381 - т. 2 (довжина
35,2 м) і назад - т. 2 - т. 381а, ОСОБА_1
(АДРЕСА_1) заліз на земельну ділянку
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), площею 12 кв. м,
максимальне відхилення 0,74 м (червоний
колір) (а. с. 16-17).

Крім того, судом встановлено, що
спадкоємцем зазначеного у заповіті
майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року є її донька ОСОБА_2. Спадкове майно
складається з земельної ділянки площею
2,92 га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території Жовтневої
селищної ради Білопільського району
Сумської області, вартістю 32 025 грн.,
житлового будинку АДРЕСА_2
Білопільського району Сумської
області, вартістю спадкового майна 36
182 грн., а також земельної ділянки
площею 0,292 га, для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства, розташованої
на території Жовтневої селищної ради
Білопільського району Сумської
області, вартістю 43 111 грн., що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 30 вересня
2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №
1089 (а. с. 108 зворотній бік ).

Згідно наявної в матеріалах справи
копії Державного акту серії ЯБ № 339882,
виданого Жовтневою селищною радою 07
грудня 2005 року на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
30 вересня 2005 року за № 1089,
зареєстрованого у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 1868, власником
земельної ділянки площею 0,1500 га для
обслуговування жилого будинку,
господарчих будівель і споруд за
адресою: смт. Жовтневе, АДРЕСА_2
Білопільського району Сумської
області, є ОСОБА_2 (а. с. 125 ).

Як зазначено у Державному акті серії ЯБ
№ 339881, виданого Жовтневою селищною
радою 07 грудня 2005 року на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 30 вересня 2005 року за № 1089,
зареєстрованого у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 1867, власником
земельної ділянки площею 0,1418 га для
ведення особистого селянського
господарства за адресою: смт. Жовтневе,
АДРЕСА_2 Білопільського району
Сумської області, є ОСОБА_2 (а. с. 124).

Зі змісту технічного паспорту на жилий
будинок АДРЕСА_2 Білопільського району
Сумської області вбачається, що
власником вказаного домоволодіння є
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого Уляновською
державною нотаріальною конторою 30
вересня 2005 року (а. с. 33-34 ).

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог позивача, відповідачка
ОСОБА_2 зазначила, що ні її мати ОСОБА_6
не захоплювала частину земельної
ділянку у ОСОБА_5, ні вона не
захоплювала частину земельної ділянки
позивача, оскільки огорожа між
суміжними земельними ділянками
АДРЕСА_3 Білопільського району була
збудована ще її батьками, до
виготовлення у 1998 році первинних
державних актів на право власності на
земельні ділянки та встановлення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) і складання плану
земельної ділянки у 1997 році, та з того
часу жодного разу не переносилась.

Так, судом встановлено, що земельні
ділянки АДРЕСА_3 Білопільського району
Сумської області розділяє межа у
вигляді огорожі, встановленої ще
попередніми власниками ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 Дана межа досить тривалий час
(понад сорок років) із місця не
переміщувалася, що не заперечували
сторонни під час судового розгляду
справи, а отже даний факт відповідно до
ст. 61 ЦПК доказуванню на підлягає.

У 1997 році при виготовленні первинної
технічної документації на земельні
ділянки АДРЕСА_3 Білопільського району
Сумської області в присутності
начальника Білопільського районного
відділу земельних ресурсів,
представників Жовтневої селищної ради,
ВАТ «Сумський Промпроект»,
землевласників ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
відбулося погодження (встановлення)
існуючих меж земельних ділянок
АДРЕСА_3, переданих у приватну
власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Суміжними
землевласниками ( землекористувачами)
ніяких претензій при встановленні
існуючих меж не заявлено, про що
свідчать підписи як ОСОБА_5, так і
ОСОБА_6 у актах погодження (
встановлення ) меж земельних ділянок в
натурі від 15 грудня 1997 року ( а.с. 131, 132 ).

Так, пунктом 1.13 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 4 травня 1999 року
№ 43 ( чинна на час існування
правовідносин), складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою при
передачі земельної ділянки, що була
раніше надана громадянам у постійне
користування або при переоформленні
правоустановчих документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою в
установленому порядку відповідною
технічною документацією.

Згідно із пунктом 2.3 зазначеної
Інструкції план земельної ділянки
складається з визначенням на ньому її
меж і розмірів, описом меж суміжних
власників землі і землекористувачів.
На плані показуються: межі всіх
черезсмужних ділянок, що передаються
(надаються) у власність або
користування в межах відповідної Ради
народних депутатів; лінійні проміри по
межі земельної ділянки; всі поворотні
точки меж земельної ділянки; всі точки,
закріплені в натурі (на місцевості)
довгостроковими межовими знаками; На
плані зовнішніх меж земель власників і
користувачів показуються вкраплені
земельні ділянки сторонніх власників
землі і землекористувачів та додається
їх список. План земельної ділянки
складається у масштабі, який
забезпечує чітке зображення всіх
елементів і написів.

Тобто, складанню і видачі державного
акта на право власності на земельну
ділянку обов'язково передує
встановлення (відновлення,
перенесення) меж земельної ділянки в
натуру, на місцевості, державні акти як
позивача, так і відповідача містять
картографічний план земельної ділянки
із зазначенням її зовнішніх меж та
поворотних точок.

Позивач ОСОБА_1 успадкував земельну
ділянку АДРЕСА_1 вже із оформленою
технічною документацією і мав
можливість у 2009 році при
переоформленні технічної документації
на землю на своє ім»я, ставити питання
щодо винесення меж земельної ділянки
НОМЕР_1 в натурі ( на місцевості) але
погодився з існуючими фактичними
межами, з актом встановлення,
погодження та закріплення зовнішніх
меж земельної ділянки в натурі від 17
травня 2008 року ( а.с. 122), та з технічними
вимірами земельних ділянок, на
підтвердження чого судом була
оглянута технічна документація із
землеустрою щодо оформлення
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку за
адресою : смт. Жовтневе, АДРЕСА_1,
Білопільського району Сумської
області, яка виконана за заявою
ОСОБА_1 від 07 травня 2008 року на ім'я
голови правління ВАТ «Сумський
Промпроект» Петренка В. І. ( а. с. 113-124).

Вимоги позову мотивовані тим, що
відповідачка порушує права
землевласника ОСОБА_1 шляхом
самовільного зайняття частини
земельної ділянки та зведення на ній
огорожі та вбиральні.

Проте, позивач, заявивши вимоги про
повернення захопленої частини
земельної ділянки розміром 13 кв.м.,
знесення огорожі та вбиральні та
зобов»язання Білопільського відділу
ДЗК встановити спільну межу не надав
суду належних та допустимих доказів
наявності факту самовільного зайняття
відповідачкою земельної ділянки та
порушення нею його прав як власника
суміжної земельної ділянки.

Так, матеріали справи не містять жодних
належних та допустимих доказів на
підтвердження будівництва огорожі та
вбиральні відповідачкою ОСОБА_2 саме на
земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1

Посилання позивача на план винесення
земельних ділянок, виконаний у 2010 році
ПрАТ «Сумський Промпроект» як на доказ
порушення відповідачкою меж належної
йому земельної ділянки, свідчать лише
про розмір та межі земельної ділянки,
яка належить позивачу на праві
власності, а не про те, що частину цієї
ділянки самовільно зайняла
відповідачка.

Позивачем не доведено, що розмір його
земельної ділянки зменшено внаслідок
неправомірних дій відповідачки або, що
спірна огорожа та вбиральня
знаходиться на його території.

Враховуючи вищевикладені
обставини, в судовому засіданні
сторонам в порядку ст. 10. ЦПК України,
було роз»яснено право заявити
клопотання про призначення у справі
землевпорядної експертизи щодо
встановлення фактичних меж земельних
ділянок позивача та відповідачки,
факту порушення межі з боку
відповідачки, визначення розміру
земельної ділянки, яка була самовільно
нею захоплена, та наявність на ній
будь-яких будівель, огорож або інших
об'єктів, оскільки для доведення
вказаних обставин необхідні
спеціальні знання в галузі
землеустрою, але зі сторони позивача
клопотання про проведення експертизи
не надходило.

Таким чином, доводи позивача щодо
створення відповідачкою перешкод в
користуванні належною йому земельною
ділянкою ґрунтуються на припущеннях,
що відповідно до положень ч.3 ст. 10 та ч.1
ст. 60 ЦПК України є недопустимим.

За таких обставин, коли судом
встановлено, що державні акти позивача
ОСОБА_1 були виготовлені після
встановлення ( погодження) на
місцевості та закріплення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості), складання кадастрового
плану земельних ділянок, погодження їх
із суміжними землекористувачами, у
тому числі і відповідачкою ОСОБА_2,
враховуючи, що огорожа між суміжними
земельними ділянками була встановлена
попередніми власниками ще до отримання
як відповідачкою, так і як позивачем
державних актів на право власності на
земельні ділянки та з того часу не
переносилась, обставин захоплення
відповідачкою ОСОБА_2 земельної
ділянки розміром 13 кв. м. позивача
ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи
не встановлено.

Крім того, одним із способів захисту
свого права позивач обрав відновлення
меж земельних ділянок . Такі вимоги не
можуть бути задоволенні з наступних
підстав.

Згідно ст. 106 та ст. 107 Земельного
кодексу України від 25 жовтня 2001 року
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Порядок встановлення та відновлення
меж земельних ділянок визначений
Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок у
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками ( далі -
Інструкція), затвердженою Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376 зі змінами та доповненнями
(зареєстровано у Міністерстві юстиції
України 16 червня 2010 року за № 391/17686).

Відповідно до Інструкції, комплекс
робіт по встановленню меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
включає: підготовчі роботи,
топографо-геодезичні, картографічні
роботи й роботи по землеустрою,
камеральні роботи, складання й
оформлення матеріалів технічної
документації по землеустрою відносно
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), а також
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і закріплення їх
межовими знаками.
Топографо-геодезичні, картографічні
роботи й роботи по землеустрою
виконуються, а результати цих робіт
оформляються згідно із Законами
України «Про землеустрій», «Про
топографо-геодезичну й картографічну
діяльність», Інструкції по
топографічній зйомці в масштабах 1:5000,
1:2000, 1:1000 і 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), яка
затверджена наказом
Укргеодезкартографії від 09.04.1998 №56.
Межі земельної ділянки в натурі (на
місцевості) закріплюються межовими
знаками конкретно встановлених видів.

Кожен межовий знак має номер, який не
повторюється на усій території України
й складається з десяти символів: перші
три - арабські цифри; четвертий - буква
українського алфавіту; останні шість -
арабські цифри. Вибір виду межового
знака здійснюється власником
(користувачем) земельної ділянки з
урахуванням місцевих кліматичних і
фізико-геологічних умов.

Глибина закладки межового знаку при
закріпленні меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) на грунті
визначається виконавцем із
урахуванням місцевих кліматичних і
фізико-геологічних умов і складає від
0,5 до 0,8 м. Межові знаки встановлюються
в поворотних точках меж земельної
ділянки, але не рідше ніж через 200 м.
Мінімальна відстань між межовими
знаками в поворотних точках меж
земельної ділянки не має бути меншою за
1 м. Встановлення межових знаків
здійснюється так, щоб забезпечити
можливість їх зберігання й створити
якомога менше перешкод для руху
пішоходів і транспортних засобів. У
місцях, де установка межових знаків
може створювати незручність у
використанні земель
сільськогосподарського призначення,
межові знаки закладаються на глибину
не менше 0,65 м від поверхні землі
(грунту). Межі земельних ділянок, які
виділяються власникам земельних
частин (паїв) в натурі (на місцевості) і
які використовуватимуться їх
власниками самостійно, закріплюються
межовими знаками кожна окремо. Якщо ж
їх власники або інші особи
використовуватимуть ділянки єдиним
масивом, вони закріплюються межовими
знаками по окружній межі єдиного
масиву.

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) може здійснюватися за
відсутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок у разі їх
нез'явлення, якщо вони були належним
чином повідомлені про час та місце
проведення робіт, що відзначається в
акті приймання-передачі межових знаків
на зберігання.

Межі інших земельних ділянок,
украплених в земельну ділянку,
встановлюються й закріплюються
межовими знаками в тому ж порядку, як і
зовнішні межі такої земельної ділянки.
Передача межових знаків на зберігання
власникові (користувачеві) земельної
ділянки здійснюється по акту
приймання-передачі межових знаків на
зберігання. Витрати по встановленню
суміжних меж несуть власники земельних
ділянок в рівних частинах, якщо інше не
встановлене угодою між ними.

Відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється при
повній або частковій втраті в натурі
(на місцевості) межових знаків, при їх
ушкодженні, яке робить неможливим
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних суперечок між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок. Власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж, а
також відновлення межових знаків, якщо
вони зникли, перемістилися або стали
невиразними. Відновлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
здійснюється на підставі раніше
розробленої і затвердженої відповідно
до статті 186 Земельного кодексу України
документації по землеустрою. У разі
відсутності такої документації
розробляється технічна документація
по землеустрою й установці меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У разі неможливості
виявлення реальних меж їх установка
здійснюється по фактичному
використанню земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
встановити неможливо, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки. Якщо такий
спосіб визначення меж не узгоджується
з виявленими обставинами, зокрема зі
встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з
урахуванням цих обставин.

Тобто, діючим законодавством детально
встановлений порядок встановлення
(відновлення) фактичних меж земельних
ділянок.

Так, судом встановлено, що у 2010
році позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «
Сумський Промпроект» із заявою про
винесення меж земельної ділянки
АДРЕСА_1 Білопільського району
Сумської області в натурі( на
місцевості). В результаті
інструментальних вимірів були
винесені в натурі межі земельних
ділянок АДРЕСА_3 станом на 1998 рік, коли
видавалися первинні державні акти на
землю, і визначені межі, які існували
станом на 01.11.2010 року.

Після оброблення матеріалів польових
вимірів були складені плани земельних
ділянок з нанесенням меж їх відхилення,
які вручені сторонам. Оскільки
власники земельних ділянок НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 не дійшли спільної згоди щодо
встановлення меж, закріплення меж
земельних ділянок в натурі ( на
місцевості) межовими знаками проведено
на було. ( а.с. 150-151).

Як вбачається із відповіді ПрАТ «
Сумський Промпроект» наданої суду,
вказані роботи виконувались
працівниками відповідно до
вищезазначеної Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376.

Виходячи з вищенаведеного, наявний в
справі план виносу земельних ділянок
НОМЕР_2, АДРЕСА_2 Білопільського району
Сумської області, виконаний ПрАТ
«Сумський Промпроект» яка доказ
наданий ОСОБА_1, що підтверджує факт
захоплення частини земельної ділянки
АДРЕСА_1, суд оцінює критично, оскільки
до плану виносу не долучено
відповідних документів, які свідчать
про використання спеціалістом в
своєму дослідженнях даних
правовстановлюючих документів сторін
на землю станом на 2010 рік, а не на 1998 рік,
як вказано у листі ( оскільки у 2005 році
ОСОБА_2 переоформляла на себе технічну
документацію після ОСОБА_6, а у 2009
ОСОБА_1 переоформляв відповідну
документацію після ОСОБА_5.),
спеціалістом не закладено вихідних
даних стосовно розташування спірної
земельної ділянки в системі державної
геодезичної мережі, що вбачається з
відсутності в матеріалах справи
виписки з Поземельної книги.

До висновку не долучено
спеціалізовану програму обробки
результатів обмірів земельної ділянки
електронним тахеометром, який
спеціаліст використовував в своїй
роботі із зазначення відомостей про
дату його останньої державної повірки
і в листі відсутні відомості про
програмне забезпечення, яке
використовувалось спеціалістом при
застосуванні вказаного інструменту та
чи є воно ліцензованим, що не дає суду
підстави оцінити даний доказ як
належний.

До суду викликалися представники ПрАТ
«Сумський Промпроект» на підтримання
даного висновку , але не з»явилися
мотивуючи неявку до суду щільним
робочим графіком ( а.с. 171)

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60, 61,
131, 212 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі; кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень;
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях; обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу
Державного земельного кадастру у
Білопільському районі, про повернення
захопленої земельної ділянки, знесення
огорожі та вбиральні, встановлення меж
земельних ділянок.

На підставі викладеного, керуючись ст..
ст. 103, 106, 107, 152 Земельного Кодексу
України, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 131, 212-215 ЦПК
України, Постановою Пленуму Верховного
суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року № 7, Законом
України «Про землеустрій», Інструкцією
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів 18.05.2010 № 376, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу Державного
земельного кадастру у Білопільському
районі, про повернення захопленої
земельної ділянки розміром 13 кв.м,
знесення огорожі та вбиральні,
встановлення меж між земельними
ділянками, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено
і підписано 19 листопада 2014 року о 17:00
год.

Суддя :