У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі судді -
доповідача Джуги С.Д.

суддів: Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
14 серпня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - орган
опіки та піклування Ужгородської
райдержадміністрації про усунення
перешкод в спілкуванні з дитиною та
визначення порядку зустрічей з
дитиною, зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Ужгородської
райдержадміністрації про заборону
зустрічі і спілкування з дитиною ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14 серпня 2014 року, яким уточнену
позовну заяву ОСОБА_3 задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_1 усунути
перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з
дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено
ОСОБА_2 побачення та спілкування з
дитиною - донькою ОСОБА_5 в наступні
дні: кожна неділя місяця (з 15 - 00 год. до
19 -00 год. ); 2-ий та 4-ий понеділок місяця
(з 16 - 00 год. до 19 -00 год. ) у присутності
матері дитини - ОСОБА_1, в решті
позовних вимог - відмовлено. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1-
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у позові ОСОБА_2
відмовити, та задовольнити зустрічний
позов ОСОБА_1. В скарзі зазначає, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального і процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Позивачем за первісним позовом та
відповідачем за зустрічним позовом
ОСОБА_2 рішення суду не оскаржено.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1, її
представник подану апеляцію
підтримали, просять її задовольнити.

ОСОБА_2, його представник, подану
апеляцію заперечили, просять її
відхилити.

Представник органу опіки та піклування
в судовому засіданні заперечив подану
апеляційну скаргу, просить її
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, їх представників, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених позовних вимог
та доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що з
24.10.2009р. сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між
сторонами розірвано згідно рішення
Ужгородького міськрайонного суду від
16.11.2012 (а.с.6-7, 54-56.). Дитина сторін
проживає разом з матір'ю.

Між сторонами по справі наявний спір
щодо участі їх у спілкуванні з дитиною
та її вихованні.

Мати дитини - ОСОБА_1 створює позивачу
за первісним позовом - ОСОБА_2 перешкоди
у спілкуванні з дитиною.

За заявою ОСОБА_2 щодо визначення
способів участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною комісією з
питань захисту прав дитини
Ужгородської райдержадміністрації
від 18.04.2013 року було встановлено
порядок його участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною шляхом зустрічей
з дитиною щосуботи з 15-00 години до 18-00
години включно в присутності матері. (
а.с.5 ).

Однак, мати дитини - ОСОБА_1 не
дотримується вказаного порядку, не
надає можливості і перешкоджає батьку
дитини ОСОБА_2 спілкуватися з дитиною
та приймати участь у її вихованні.
Наведені обставини підтверджуються
висновками Ужгородського РВ УМВС
України в Закарпатській області від
25.05.2013р.та 12.06.2013р. за наслідками
перевірки, проведеними за зверненнями
ОСОБА_2 щодо створення йому перешкод у
спілкуванні з дитиною( а.с. 16-19).

За вказаних обставин, з урахуванням
вимог ч.1 ст.141, ч.1ст.153, ч.ч.1,2ст.155,ч.3 ст.157,
ст.159 СК України, та з урахуванням
інтересів дитини, її віку, пояснень
представника органу опіки та
піклування, який ствердив про
недопустимість позбавлення прав
батька на виховання дитини, дійшов
вірних висновків про зобов'язання
матері дитини ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2
перешкоди у спілкуванні з дитиною -
донькою ОСОБА_5 та визначення ОСОБА_2
побачення та спілкування з дитиною :
кожна неділя місяця (з 15 - 00 год. до 19 -00
год. ); 2-ий та 4-ий понеділок місяця (з 16 -
00 год. до 19 -00 год. ) у присутності матері
дитини - ОСОБА_1

Такі висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи,
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Щодо заявленого зустрічного позову про
заборону зустрічі і спілкування з
дитиною, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив у його задоволенні виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватись з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

Згідно ст.ст. 10,11,60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи
заперечень.Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи заявлений зустрічний
позов, позивачка посилалася на те, що
відповідач ОСОБА_2 своєю поведінкою та
неадекватними діями перешкоджає
нормальному розвитку дитини, він
неодноразово судимий, не сплачує
аліментів на утримання дитини.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
позивачем за зустрічним позовом не
подано жодних доказів і не доведено, що
відповідач ОСОБА_2, як батько дитини,
вчиняє будь - які дії, які суперечать
інтересам дитини, зокрема здійснює
фізичне або психічне насильство щодо
дитини, здійснює недопустимі методи
виховання, порушує права дитини на
фізичний, інтелектуальний, моральний,
культурний, духовний і соціальний
розвиток. Такі висновки суду нічим не
спростовані.

Зі змісту вироків, за які був
засуджений ОСОБА_2, зокрема вироку
Ужгородського міськрайонного суду
від 06.03.2013 року за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК
України та вироку Ужгородського
міськрайонного суду від 20.09.2013 року за
ч.1 та ч.2 ст.125 КК України, та обставин, за
яких були вчинені дані злочини,
вбачається, що вони були вчиненні на
грунті суперечок і конфліктів між
сторонами щодо у часті у спілкуванні і
виховані дитини. (а.с.42-46,57-60), а тому
судимість ОСОБА_2 в даному випадку не
може бути підставою для його повного
позбавлення участі у спілкуванні і
вихованні дитини.

Посилання апелянта на наявність у
дитини психологічних травм після
спілкування з батьком не заслуговує на
увагу, оскільки дані обставини жодними
доказами не підтверджені. Несплата
ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини
також не може бути підставою для
заборони йому зустрічі і спілкування
з дитиною.

Суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи та вирішив
спір з дотриманням норм матеріального
та процесуального права.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає. Доводи апеляції
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст.ст.303, 308, 311, 312, 315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14 серпня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді - доповідач:

Судді: