Провадження № 6/522/411/14
У Х В А Л А

Іменем України

« 30» жовтня 2014 року

Суддя Приморського районного суду
міста ОСОБА_1 Погрібний розглянувши
подання заступника начальника Другого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_3, погоджене начальником
відділу ОСОБА_4, –

в с т а н о в и в :

Державний виконавець – заступник
начальника Другого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1,
посилаючись на наступне.

У провадженні цього державного
виконавця Другого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відкрито зведене виконавче
провадження з виконання наказу №
916/1615/14, виданого 01 липня 2014
Господарським судом Одеської області
про стягнення з ТОВ «Алвона» на користь
ПАТ АБ «Порто-Франко» грошових коштів в
сумі 229 570,60 грн., наказу № 916/2849/13,
виданого 24.03.2014 Господарським судом
Одеської області про стягнення на
користь ФОП ОСОБА_5 грошових коштів в
сумі 61 381,79 гривень, та виконавчого
напису № 216, вчиненого 14 березня 2014 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу про
стягнення на користь ПАТ «ХДІ
страхування» боргу в сумі 622 700,0
гривень.

Втім, вказані рішення суду та інший
виконавчий документ у строк, наданий на
добровільне його виконання, на час
звернення до суду не виконане, у
зв’язку із чим, на підставі ст. 377-1 ЦПК
України, ст.ст. 11,36 Закону України «Про
виконавче провадження» заявник
звернувся із зазначеним поданням,
погодженим у встановленому порядку.

Розглянувши подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон,
надані матеріали, суд дійшов висновку,
що в задоволенні подання має бути
відмовлено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Законом України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду і в’їзду в Україну
громадян України» регулюється порядок
здійснення права громадян на виїзд і
в’їзд на територію України, порядок
оформлення для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв’язання спорів у цій сфері.

Правилом пункту 2 ст. 6 цього Закону
передбачено в якості підстави для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов’язань, втім виключно до моменту
виконання зобов’язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов’язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
вирішення питання про тимчасове
обмеження боржника фізичної особи або
керівника боржника юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином, системний аналіз
вищенаведених норм свідчить про те, що
до суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника має
звертатись лише державний виконавець
лише у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань під час
примусового виконання рішення суду або
іншого виконавчого документу.

Втім, подання державного виконавця та
додані на його обґрунтування документи
не можуть свідчити про те, що ОСОБА_3
відомо про відкриття виконавчого
провадження та про те, що на нього
покладено обов’язки державним
виконавцем зі сплати зазначених
коштів.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3
на час розгляду та ухвалення рішення по
суті цього подання не є керівником або
іншою посадовою особою ТОВ «Алвона», а
тому не може бути обмежений у виїзді за
межі України в рамках цього
виконавчого провадження, боржником по
якому є ТОВ «Алвона».

Вказані обставини підтверджується
інформацією з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, отриманої за запитом
від ДП «Інформаційно-ресурсний центр».

Додатково за цим запитом отримано
відомості, що юридичної особи –
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АЛВОНА» (код 2504569) –
зареєстрованим у Державіній
реєстраційній служби України не
значиться.

Додатково судом враховано, що
державним виконавцем не вчинено
належних та достатніх дій, що мали бути
спрямовані на встановлення
уповноважених осіб й пошук боржника за
вказаним виконавчим провадженням.

У зв’язку із зазначеним суд дійшов
висновку про неналежне обґрунтування
заяви та безпідставність вимог
державного виконавця, з огляду на що
дійшов висновку про необхідність
відмови у її задоволенні.

Керуючись ст. 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України, п.18 ч.3
ст.11 Закону України «Про виконавче
провадження», СУД –

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця – заступника начальника
Другого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_3, погодженого начальником
названого відділу ОСОБА_4, – відмовити
в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ:

С.О.
Погрібний

30.10.2014