Справа № 654/5506/13-ц
Провадження №2/654/171/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

при секретарі Бакай В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Гола Пристань
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна членів однієї сім'ї, та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання майна особистою приватною
власністю , -

в с т
а н о в и в:

в грудні 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про поділ майна членів однієї сім'ї,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона з
кінця 2004 року по вересень 2013 року
проживала з відповідачем однією сім'єю
як чоловік та дружина без реєстрації
шлюбу. За час спільного проживання вони
придбали за спільні кошти майно, яке в
добровільному порядку відповідач не
бажає ділити. Вважає набуте підчас
спільного проживання майно спільною
сумісною власністю подружжя, до якого
належить: трактор Т-25 державний номер
НОМЕР_1 з плугом вартістю 6000 грн.,
зрошувач вартістю 6000 грн., фреза
вартістю 7000 грн., тракторний акумулятор
вартістю 1500 грн., легковий автомобіль
ВАЗ-2108 державний номер НОМЕР_2 вартістю
8000 грн., легковий автомобіль «Лада
Калина 11183-30» державний номер НОМЕР_3
вартістю 48000 грн., телевізор LG вартістю
2050 грн. з DVD плеєром вартістю 300 грн,
супутникова антена вартістю 1000 грн.,
холодильник «Swiser» вартістю 2650 грн.,
газова плита вартістю 380 грн., бензопила
вартістю 1500 грн., електродриль вартістю
500 грн., ваги механічні вартістю 250 грн.,
ваги електронні вартістю 200 грн., м'який
куточок вартістю 1500 грн., куточок для
кухні вартістю 900 грн. Крім того,
здійснили переобладнання в будинку:
замінили сантехніку (труби, фільтри для
води) на 1000 грн., встановили гідрофон -
1000 грн., стабілізатор електроструму -
400грн., обладнали ванну кімнату (бойлер,
плитка, умивальник) - 5000 грн., замінили
вхідні двері - 1000 грн., провели телефон,
Інтернет - 800 грн., для господарства
купили: шланг для поливу «спрій» 200 м
вартістю 1100 грн. та «крапля» 2 км
вартістю 550 грн., дуги металеві - 300 грн.,
плівку 200 м - 800 грн., агроволокно - 1000
грн., ящики із пластмаси 100 шт. - 300 грн.,
зрошувач для саду «Туман» - 100 грн. Крім
того, побудували господарські споруди:
свинарник та гараж для
сільгосптехніки, лише на будівельні
матеріали для яких було витрачено 4000
грн., замінили двері в літній кухні
вартістю 200 грн., придбали саджанці
винограду та яблунь - 350 грн., пробили
помпу для поливу земельної ділянки в
степу - 2500 грн. та відремонтували помпу
біля житлового будинку АДРЕСА_1 - 350 грн.
після розлучення у відповідача
залишилась живність: свиноматка
вартістю 3000 грн. із поросятами вартістю
3500 грн. та собака вартістю 500 грн.,
врожай картоплі на 1500 грн. Крім того,
спільні з відповідачем гроші в сумі 20000
грн. вони позичили вину відповідача
ОСОБА_2 на придбання трактора.

Відповідно до положень Сімейного та
Цивільного кодексів, просить поділити
зазначене майно, визнати за нею 1/2
частку у спільному майні, виділивши їй
трактор Т-25 державний номер НОМЕР_1 з
плугом вартістю 6000 грн., фрезу вартістю
7000 грн., легковий автомобіль «Лада
Калина 11183-30» державний номер НОМЕР_3
вартістю 48000 грн.. Стягнути з
відповідача на її користь грошову
компенсацію у сумі 7490 грн.

В березні 2014 року відповідач ОСОБА_2
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання майна
особистою приватною власністю,
мотивуючи свої вимоги тим, що він має у
приватній власності земельні ділянки
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
присадибну земельну ділянку, на яких
здійснює діяльність по вирощуванню
сільськогосподарської продукції. В 2004
році він вирощував соняшник, зібраний
врожай в березні 2005 року реалізував. На
виручені кошти придбав трактор Т-25
державний номер НОМЕР_1 за 6000 грн., який
зареєстрував у грудні 2005 року. З ОСОБА_1
почали сумісне проживання з грудня 2004
року і на час придбання трактора ще не
мали спільних грошей. Тому вважає, що на
придбання трактора Т-25 він витратив
особисті кошти, тому просить визнати
даний транспортний засіб його
особистою приватною власністю.

Первинний та зустрічний позови
об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивачка в
первинному позові ОСОБА_1 підтримала
позов, просила його задовольнити з
підстав зазначених в позові,
зустрічний позов не визнала, пояснила,
що трактор Т-25 вони з ОСОБА_2 придбали
після реалізації спільно вирощеного
врожаю молодої картоплі в літку 2005
року, тому вважає це майно придбаним в
період спільного проживання за спільні
гроші. Просила в задоволені
зустрічного позову відмовити. Додала,
що пральну машину вона дійсно забрала
після припинення відносин з ОСОБА_2, але
вважає, що це майно вона придбала за
власні кошти отримані в якості премії.
Комп'ютер вона також забрала, оскільки
він належить сину, який купив його за
гроші, що заробив підробляючи влітку. А
зазначеного відповідачем в
запереченнях майна - кухонний комбайн
та міксер, взагалі ніколи не було.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_4
підтримала первинний позов, просила
його задовольнити з підстав зазначених
в позові, зустрічний позов не визнала,
заперечувала проти його задоволення.

Відповідач в первинному позові ОСОБА_2
визнав первинний позов частково, в
своїх запереченнях пояснив, що він
спільно проживав з ОСОБА_1 з грудня 2004
року однією сім'єю без реєстрації
шлюбу. Під час спільного проживання
вони спільно займалися
сільськогосподарською діяльністю,
вирощували свиней, вирощували ранні
овочі. За період сумісного проживання
ними дійсно було придбане певне майно,
проте він не погоджується з переліком
майна, зазначеного в позові як
спільного, та його вартості, має свій
варіант поділу спільного майна. Так,
відповідач пропонує поділити майно та
виділити йому автомобіль ВАЗ 111830-110-30
державний номер НОМЕР_3 вартістю 40000
грн., тракторний акумулятор вартістю 1194
грн., гідрофон вартістю 280 грн.,
стабілізатор напруги вартістю 360 грн.,
всього на загальну суму 41834 грн.
Позивачці виділити: телевізор вартістю
2050 грн., DVD плеєр вартістю 411 грн.,
супутникову антену вартістю 1000 грн.,
холодильник «Swiser» вартістю 2650 грн.,
газову плиту вартістю 380 грн., бензопилу
вартістю 1500 грн., ваги механічні
вартістю 250 грн., ваги електронні
вартістю 200 грн., м'який куточок
вартістю 1500 грн., куточок для кухні
вартістю 900 грн., зрошувач «Туман»
вартістю 100 грн. Крім того, просить
врахувати при поділі, що позивачка
після розриву відносин вивезла спільне
майно: пральну машинку вартістю 5500 грн.,
комп'ютер вартістю 4500 грн., кухонний
комбайн вартістю 800 грн., хлібопіч
вартістю 400 грн., міксер вартістю 150 грн.,
електропіч вартістю 350 грн.. Крім того, в
своїх поясненнях відповідач зазначив,
що певне майно не вважає спільним. Так,
ремонтні роботи в ванній кімнаті робив
його пасинок ОСОБА_5, який за свої кошти
купував матеріали та подарував все це
йому на день народження. Крім того,
зазначене позивачкою майно - шланги,
дуги, крапля, агроволокно, плівка,
ящики, дійсно купували разом, але на
даний час зазначене майно не придатне
до використання, через свою
специфічність, електродриль згоріла.
Свинарник та гараж він будував з
матеріалів, які були в нього на
подвір'ї, допомогав сусід, спільні
кошти не вкладали. Щодо садженців
винограда та яблук пояснив, що дійсно
купували садженці винограда, але коли,
і яка їх вартість не пам'ятає. Помпу на
земельній ділянці не пробивали і на це
сумісні гроші не витрачали. Крім того,
зазначив, що свиноматка дійсно
залишалася після уходу ОСОБА_1, але яка
її вага та вартість не знає, поросят вже
не було. Щодо факту передачі в борг його
сину 20000 грн. спільних коштів пояснив,
що такого факту не було. Крім того,
зазначений в позові як спільне майно
автомобіль ВАЗ-2108 державний номер
НОМЕР_2 не є його власністю, оскільки
зареєстрований на ОСОБА_6 у зв'язку з
цим, просить частково задовольнити
позов та виділити йому вказане в його
запереченнях майно. Зустрічний позов
підтримав, просив його задовольнити з
підстав зазначених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_7
первинний позов визнав частково,
зустрічний позов підтримав повністю,
просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, показання свідків,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що первинний
позов підлягає частковому задоволенню,
а зустрічний позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу
з грудня 2004 р. по вересень 2013 року
спільно проживали однією сім'єю, як
чоловік та дружина без реєстрації
шлюбу. Про даний факт в судовому
засіданні пояснювали сторони
зазначаючи, що вони спільно проживали в
будинку відповідача з грудня 2004 року,
вели спільне господарство та спільний
бюджет, виховували сина позивачки,
витрачали зароблені кошти від спільної
праці на потреби родини, придбавали
майно для родини та для
сільськогосподарської діяльності,
користувалися правами та обов'язками
чоловіка та дружини.

Даний факт підтверджували допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,, ОСОБА_5,
ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_13

Крім того, даний факт підтверджується
довідкою Чулаківської сільської ради
від 04.11.2013 року про те, що ОСОБА_1, дійсно
проживала без реєстрації місця
проживання з 01.12.2004 року по 01.10.2013 року в
АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю, вели
спільне господарство. (а.с.4).

Відповідно до довідки Чулаківської
сільської ради від 29.01.2014 року ОСОБА_2
року дійсно зареєстрований та проживає
в АДРЕСА_1 (а.с.36).

Відповідно до наданих сторонами рішень
судів про розірвання шлюбів вони не
перебували в шлюбі між собою та в
будь-якому іншому шлюбі.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Судом встановлено, що за час спільного
проживання сторонами було придбане
рухоме майно, на загальну суму 96129,56
грн.:

- зрошувач вартістю 6000 грн. та фреза
вартістю 7000 грн. відповідно до
накладної № 256 від 16.07.2010 року (а.с.110);

- автомобіль «ВАЗ 11183-110-30 1.61 8V 5МТ»
реєстраційний номер НОМЕР_3, відповідно
до свідоцтва про реєстрацію ТЗ від
10.12.2008 року (а.с.47). Відповідно до
висновку судової авто-товарознавчої
експертизи колісного транспорту щодо
оцінки автомобіля від 12.05.2014 року,
проведеної за ухвалою суду, вартість
автомобіля визначена - 55693,56
грн.(а.с.75-95);

- тракторний акумулятор вартістю 1194
грн., відповідно до чеку від 03.06.2013 року
та гарантійного талону на ім'я ОСОБА_2(
а.с.43);

-стабілізатор вартістю 360 грн.,
відповідно до товарного чеку від 28.10.2011
та гарантійного талону на ім'я ОСОБА_2
(а.с.44);

- телевізор LG вартістю 2050 грн.;

- DVD програвач вартістю 309 грн.,
відповідно до чеку від 10.09.2007 року
(а.с.46);

- супутникова антена вартістю 1000 грн.;

- холодильник «Swiser» вартістю 2650 грн.,

- газова плитка вартістю 380 грн.;

- бензопила вартістю 1500 грн.;

- електродриль вартістю 500 грн.;

- ваги механічні вартістю 250 грн.;

- ваги електронні вартістю 200 грн.;

- меблі: м'який куток вартістю 1500 грн. та
куточок для кухні вартістю 900 грн.;

- зрошувач «Туман» вартістю 100 грн.;

- вхідні двері вартістю 780 грн.;

- комп'ютер вартістю 4500 грн.;

- пральна машина вартістю LG F 1056 MD
вартістю 3263 грн., відповідно до
квитанції від 26.07.2011 року (а.с.64)

-трактор Т-25 державний номер НОМЕР_1
вартістю 6000 грн.

Придбання даного майна сторонами в
період спільного проживання та їх
вартість підтверджується наданими
сторонами чеками, накладними,
свідоцтвами про реєстрацію, щодо
вартості - телевізора LG , DVD програвача,
супутникової антени, холодильника
«Swiser», газової плитки,
бензопили,електродрилі, ваги механічні
та електронні, меблів, зрошувача
«Туман», вхідних дверей, комп'ютера -
поясненнями самих сторін, які не
заперечували факт придбання майна та
його вартість.

Стосовно Трактора Т-25 суд вважає дане
майно спільною сумісною власністю
сторін виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором, який підлягає державній
реєстрації, виникає з моменту такої
реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони проживали однією сім'єю з
грудня 2004 року та спільно вели
господарство, вирощували
сільгосппродукцію та реалізовували її.
За спільні кошти влітку 2005 року
придбали трактор Т-25 за 6000 грн. у
ОСОБА_14, а зареєстрували трактор у
грудні 2005 року.

Факт придбання трактору сторонами в
період спільного проживання влітку 2005
року за спільні кошти в судовому
засіданні підтвердили свідки ОСОБА_1,
ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_10, факт
реєстрації трактору 09.12.2005 року
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію машини (а.с.52).

Суд критично ставить до пояснень
відповідача та показань свідків
ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_13 щодо
придбання трактора ОСОБА_2, в березні 2005
року за гроші отримані від реалізації
врожаю насіння соняшника 2004 року,
вважає їх неправдивими, та не приймає
їх до уваги. Факт реєстрації трактора в
грудні 2005 року ніким не спростовувався.

Таким чином, суд вважає, оскільки
відповідачем (позивачем за зустрічним
позовом) не надано належних та
допустимих доказів, на підставі яких
суд може встановити факт придбання
трактора за особисті кошти ОСОБА_2, його
позовні вимоги про визнання даного
майна особистою приватною власністю
безпідставні та задоволенню не
підлягають.

Крім того, суд критично ставиться до
заперечень відповідача щодо наявності
фрези та зрошувача та приналежності
даного майна сину відповідача,
оскільки дані доводи не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та
спростовуються дослідженими в суді
доказами, а саме накладною № 256 від
16.07.2010 року щодо придбання фрези
вартістю 7000 грн., та зрошувача вартістю
6000 грн. (а.с.110), показаннями позивачки,
допитаної в якості свідка ОСОБА_1,
свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які
підтвердили, що сторони купували фрезу
та зрошувач та користувалися ними.

Виходячи з приписів ст. 74 та ст. 60 СК
України майно, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2
за час їх спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності.

Згідно статті 70 С К України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення. За
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка,
за умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

За статтею 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Відповідно до п.п.23,24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спір між подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
зясувати джерело і час його придбання.
До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
забовязаннями, що виникли в інтересах
сімї (ч.4 ст.65 СК України).

При поділі майна, що є спільною
сумісною власністю суд виходить із
рівності часток майна сторін та
враховує наявне майно на час розгляду
справи та побажання сторін викладені в
позові та запереченнях щодо виділу у
власність певного майна. З урахуванням
загальної вартості спільного майна в
сумі 96129,56 грн., суд виділяє у власність
позивачці автомобіль ВАЗ11183-110-30 1.61 8V
5МТ» реєстраційний номер НОМЕР_3
вартістю 55693,56 грн., з урахуванням того,
що позивачка самостійно забрала
пральну машину та комп'ютер після
припинення відносин з відповідачем,
зазначене майно суд виділяє їй у
власність, всього майна на загальну
суму 63456,56 гривень. Також при поділі
майна суд враховує рід занять
відповідача, а саме
сільськогосподарська діяльність, тому
вважає що доцільно виділити йому у
власність трактор, фрезу та зрошувач, а
також тракторний акумулятор,
бензопилу, електродриль, ваги, побутову
техніку - телевізор, DVD програвач,
супутникову антену, холодильник,
газову плиту та меблі, які купувалися
та встановлювалися сторонами в будинку
відповідача, де вони і знаходяться на
загальну суму 32763 грн. З урахуванням
того, що позивачу виділено майна на
більшу суму, з неї необхідно стягнути
на користь відповідача грошову
компенсацію.

Стосовно решти майна, зазначеного
позивачкою в позові, суд приходить до
висновку, що воно не підлягає поділу,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна
сторона забов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст..61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Так, суд вважає, що автомобіль ВАЗ 2108,
реєстраційний номер НОМЕР_2 не є
спільною сумісною власністю сторін,
оскільки власником даного автомобіля є
ОСОБА_6, відповідно до свідоцтва про
реєстрацію ТЗ від 23.09.1997 р. (а.с.47).

Стосовно позовної вимоги щодо
обладнання ванної кімнати (бойлер,
плитка, умивальник) вартістю 5000 грн., то
суд також вважає, що в цій частині
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки відповідно до
наданих відповідачем копій накладних
та чеків (а.с.42) плитку, клей,
умивальник, п'єдестал, змішувач, сифон,
заглушка тощо купував ОСОБА_5, пасинок
відповідача, який робив ремонт в
ванній кімнаті. В судовому засіданні
будучи допитаний в якості свідка
ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_11
підтвердили цей факт. Доказів
придбання та вартості бойлера
позивачем не надано.

Суд критично ставиться до наданих
сторонами товарних чеків від 29.07.2011
року щодо придбання гідрофору JET 100 за
ціною 280 грн. (а.с.45) та від 19.03.2014 року
щодо придбання такого ж гідрофору JET 100
за ціною вже 800 грн. (а.с. 64 (об.)), на
підтвердження факту придбання
гідрофора та його вартості, оскільки
вони не містять інформацію щодо
покупця даного, майна, датовані різними
числами, в них міститься інформація
щодо ціни майна, яка суттєво
відрізняється одна від одної. Позовні
вимоги щодо гідрофору задоволенню не
підлягають.

Стосовно майна, зазначеного позивачем
як спільно набутого та такого, що
підлягає поділу, а саме шланги, дуги,
крапля, агроволокно, плівка, ящики, то
суд не враховує його до загального
майна сторін, що підлягає поділу,
оскільки виходячи з пояснень
відповідача зазначене майно було
придбане декілька років тому для
використання при вирощувані
сільгосппродукції, має певний термін
використання і на даний час не
придатне до використання через свою
специфічність, а позивачка не довела
протилежне та не довела вартість
зазначеного майна. Суд не приймає як
належні та допустимі докази товарний
чек від 15.03.2006 року щодо придбання дуг,
плівки, селітри на загальну суму 2120,
оскільки даний чек не містить
інформації про покупця (а.с.111), та
довідки про придбання позивачкою
спрій, оскільки довідка не містить
інформацію про дату придбання товару
(а.с.112).

Крім того, позивачкою не надано
належних та допустимих доказів, на
підставі яких суд може встановити факт
придбання та наявності на час розгляду
справи саджанців винограду та яблунь,
свиноматки, поросят, собаки, врожаю
картоплі, помпи, не надано доказів про
їх вартість, не надано доказів
придбання будівельних матеріалів для
побудови свинарнику та гаражу, тому суд
вважає, що позовні вимоги щодо
зазначеного майна не підлягають
задоволенню.

З підстав недоведеності факту передачі
сторонами в борг сину відповідача
сумісних грошей в сумі 20000 грн., суд
вважає вимоги позивачки в цій частині
такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57, 60, 70, 71 СК України, ст. ст. 364 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст.10, 11,
57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Первинний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна членів однієї сім'ї -
задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно: трактор Т-25
державний номер НОМЕР_1 вартістю 6000
грн.; зрошувач вартістю 6000 грн.; фрезу
вартістю 7000 грн.; автомобіль «ВАЗ
11183-110-30 1.61 8V 5МТ» реєстраційний номер
НОМЕР_3 вартістю 55693,56 грн.; тракторний
акумулятор вартістю 1194 грн.;
стабілізатор вартістю 360 грн.;
телевізор LG вартістю 2050 грн.; DVD
програвач вартістю 309 грн.; супутникова
антена вартістю 1000 грн.; холодильник
«Swiser» вартістю 2650 грн., газова плитка
вартістю 380 грн.; бензопила вартістю 1500
грн.; електродриль вартістю 500 грн.; ваги
механічні вартістю 250 грн.; ваги
електронні вартістю 200 грн.; меблі:
м'який куток вартістю 1500 грн. та куточок
для кухні вартістю 900 грн.; зрошувач
«Туман» вартістю 100 грн.; вхідні двері
вартістю 780 грн.; комп'ютер вартістю 4500
грн.; пральна машина вартістю LG F 1056 MD
вартістю 3263 грн., на загальну суму 96129,56
грн.

Виділити ОСОБА_1 на праві особистої
приватної власності таке майно:
автомобіль «ВАЗ 11183-110-30 1.61 8V 5МТ»
реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю
55693,56 грн., комп'ютер вартістю 4500 грн.;
пральну машинуLG F 1056 MD вартістю 3263 грн.
всього майна на суму 63456,56 гривень.

Виділити ОСОБА_2 на праві особистої
приватної власності таке майно:
трактор Т-25 державний номер НОМЕР_1
вартістю 6000 грн.; зрошувач вартістю 6000
грн.; фрезу вартістю 7000 грн.; тракторний
акумулятор вартістю 1194 грн.;
стабілізатор вартістю 360 грн.;
телевізор LG вартістю 2050 грн.; DVD
програвач вартістю 309 грн.; супутникову
антену вартістю 1000 грн.; холодильник
«Swiser» вартістю 2650 грн., газову плитку
вартістю 380 грн.; бензопилу вартістю 1500
грн.; електродриль вартістю 500 грн.; ваги
механічні вартістю 250 грн.; ваги
електронні вартістю 200 грн.; меблі:
м'який куток вартістю 1500 грн. та куточок
для кухні вартістю 900 грн.; зрошувач
«Туман» вартістю 100 грн.; вхідні двері
вартістю 780 грн.; всього майна на суму
32673 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
15491,78 гривень в якості компенсації його
частки у майні, виділеному ОСОБА_1 на
праві особистої приватної власності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 634,56
грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання майна особистою
приватною власністю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
через Голопристанський районний суд
шляхом подачі апеляції протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя
І. В.
Третьякова