справа № 462/8943/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
Залізничний районний суд
міста Львова

у складі:

головуючого-судді Ліуша
А.І.

при секретарі
Максименко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Укрсиббанк"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

представник позивача звернувся до суду
з позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки, покликаючись на те, що
26 вересня 2006 року відповідно до
укладеного договору №0 між
позивачем та ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_1
отримала кредит у розмірі 15000,00 дол. США
під 11,30% річних, з датою остаточного
погашення 29 вересня 2016 року. 29 липня 2008
року між банком та ОСОБА_1 укладено
договір №1, згідно якого вона
отримала кредит у розмірі 49900,00 дол. США
під 14,50% річних, з датою остаточного
погашення 27 липня 2018 року. З метою
забезпечення виконання зобов'язань,
встановлених кредитними договорами,
між банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки від 26
вересня 2006 року та договір іпотеки від
29 липня 2008 року, відповідно до яких в
заставу передано квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 49,2 кв.м. Всупереч умов
кредитних договорів позичальник свої
зобов'язання перед банком щодо
повернення кредиту та відсотків не
виконує. 10 березня 2011 року Залізничним
районним судом м. Львова ухвалено
рішення про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 545581,96 грн. як боргу за кредитними
договорами №0 від 26 вересня 2006
року та №1 від 29 липня 2008 року.
Проте дане судове рішення на даний час
не виконано, а борг позичальника у
зв'язку з відсутністю проплат
збільшився. Просить звернути стягнення
на предмет іпотеки за договорами
іпотеки від 26 вересня 2006 року та 29 липня
2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
праві приватної власності, для
задоволення вимог ПАТ «Укрсиббанк» в
розмірі 104561,33 дол. США, що виникли на
підставі кредитних договорів №0
від 26 вересня 2006 року та №1 від 29
липня 2008 року та встановити спосіб
реалізації іпотечного нерухомого
майна шляхом проведення прилюдних
торгів предмета іпотеки.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, давши
аналогічні пояснення, просить позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та представник у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечили та пояснили, що на
даний момент можна звернути стягнення
лише на 2/3 іпотечного майна, так як один
із поручителів за кредитним договором
ОСОБА_3 визнана судом безвісно
відсутньою і є судові рішення щодо
відмови позивачу у встановленні опіки
над майном цієї особи та закінчено
виконавче провадження щодо стягнення
боргу з ОСОБА_3 за виконавчим листом.
Просить визнати неможливим розгляд
справи в частині задоволення стягнення
на частку майна безвісно відсутньої
особи ОСОБА_3

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, хоча належно
були повідомлені про час та місце
слухання справи, наслідки неявки, а
тому згідно ст.169 ЦПК України, суд
вважає, що справу можна слухати у їх
відсутності, оскільки в матеріалах
справи є достатньо належних доказів
про права, обов'язки та взаємовідносини
сторін.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши інші матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року
відповідно до укладеного договору
№0 відповідач ОСОБА_1 отримала
кредит у розмірі 15000,00 дол. США під 11,30%
річних, з датою остаточного погашення 29
вересня 2016 року. /а.с. 38/

29 липня 2008 року відповідно до укладено
договір №1, ОСОБА_1 отримала
кредит у розмірі 49900,00 дол. США під 14,50%
річних, з датою остаточного погашення 27
липня 2018 року. /а.с. 51/

У встановлені договором строки
відповідач ОСОБА_1 не виконує умови
кредитних договорів №0 від 26
вересня 2006 року та №1 від 29 липня
2008 року щодо повернення заборгованості
за кредитом та відсотків за
користування кредитними коштами.

10 березня 2011 року Залізничним районним
судом м. Львова ухвалено рішення про
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 545581,96
грн. як боргу за кредитними договорами
№0 від 26 вересня 2006 року та
№1 від 29 липня 2008 року. /а.с. 75-77/

Відповідно до договору іпотеки від 26
вересня 2006 року та договору іпотеки від
29 липня 2008 року, посвідченим приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, укладеним
між позивачем ПАТ "Укрсиббанк" та
відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
встановлено, що відповідачі передають
позивачеві в іпотеку нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,2
кв.м. /а.с. 65-74/

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

07 червня 2011 року Головним державним
виконавцем Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції були винесені постанови ВП
№26778607, ВП №26778656, ВП №26778685 про арешт
майна боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та оголошення заборони на його
відчуження. /а.с. 101-103/

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 05 серпня 2011 року ОСОБА_3
визнано безвісно відсутньою. /а.с. 104/

19 вересня 2012 року Головним державним
виконавцем Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження
щодо ОСОБА_3 та 03 грудня 2013 року
державним виконавцем Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції була винесена постанова про
зняття арешту на майно боржника ОСОБА_3
/а.с. 105, 106/

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 07 серпня 2012 року визначено,
що ОСОБА_2 належить 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1. /109/

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 10 серпня 2012 року визначено,
що ОСОБА_1 належить 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1. /110/

Додатковим рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 01 серпня 2013
року у визнанні опікунами над майном
безвісно відсутньої ОСОБА_3 її батьків
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з прийняття виконання
ними цивільних обов'язків на її
користь, погашення за рахунок її майна
боргів, управління цим майном і її
інтересах, зокрема, щодо виконання її
обов'язків як іпотекодавця та
майнового поручителя за іпотечним
договором від 26 вересня 2006 року та
договором іпотеки від 29 липня 2008року,
укладеного з ПАТ "Укрсиббанк"
відмовлено за безпідставністю вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК
України після набрання рішенням суду
законної сили сторони та треті особи із
самостійними вимогами, а також їх
правонаступники не можуть знову
заявляти в суді ту саму позовну вимогу
з тих самих підстав, а також оспорювати
в іншому процесі встановлені судом
факти і правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
у задоволенні позову ПАТ "Укрсиббанк"
слід відмовити за його
безпідставністю, оскільки вимоги
позивача по кредитних договорах
№0 від 26 вересня 2006 року та
№1 від 29 липня 2008 року вже
задоволені рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 10 березня
2011 року, яким стягнено з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 545581,96 грн. як боргу за кредитними
договорами №0 від 26 вересня 2006
року та №1 від 29 липня 2008 року, а
відповідно до ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення
та представником позивача зазначено
лише заборгованість станом на 04
листопада 2013 року без зазначення
періоду виникнення заборгованості та
посилання на конкретну дату з якої
позивачем обраховано виниклу
заборгованість відповідачів. Окрім
того, в ході розгляду справи
представник позивача не зміг пояснити
чи враховано при обчисленні
заборгованості рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 10 березня
2011 року з даного предмету спору, що
безпосередньо впливає на визначення
співрозмірності виниклої
заборгованості та способу її погашення
а саме: зверненян стягнення на нерухоме
майно відповідачів.

Окрім того, суд вважає за необхідне
роз'яснити, що відповідно до ст. 14 ЦПК

України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Що стосується позовної вимоги позивача
ПАТ «Укрсиббанк» щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки за
договорами іпотеки від 26 вересня 2006
року та 29 липня 2008 року з ОСОБА_3, у її
задоволенні слід відмовити, оскільки
ОСОБА_3 визнана безвісно відсутньою, а 19
вересня 2012 року Головним державним
виконавцем Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження
щодо ОСОБА_3 та 03 грудня 2013 року
державним виконавцем Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції була винесена постанова про
зняття арешту з майна боржника ОСОБА_3,
а тому ОСОБА_3 припинила бути стороною
виконавчого провадження, боржником за
кредитним договором у зв'язку із
закриттям виконавчого провадження, та
на переконання суду є неналежним
відповідачем у даних правовідносинах.

Також суд звертає увагу на те, що
ухвалами Залізничного районного суду
м. Львова від 07 серпня 2012 року та 10
серпня 2012 року визначено, що ОСОБА_2
належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 належить 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1 та на, даний час, відбувається
процедура звернення стягнення на
вказане нерухоме майно, що також
підтвердили і сторони у судовому
засіданні, а тому виходячи із засад
розумності та справедливості суд
вважає, що повторне звернення
стягнення на вказане майно є
недопустимим, що не позбавляє
можливості позивача звернутись за
захистом своїх прав шляхом стягнення
заборгованості, яка виникла після
ухвалення вищенаведеного рішення суду.

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи, які не
викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги не знайшли своє
ствердження в судовому засіданні, а
тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, ст.ст. 16, 525, 526, 530, 536, 590, 611,
612, 1050, 1054 ЦК України, Законом України
№1255- IV від 18 листопада 2003 року "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" із наступними
змінами, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Укрсиббанк"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя /підпис/
А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя:

А.І.Ліуш