У Х В А Л А

іменем України

25.11.2014

Франківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.

при секретарі Сушковій В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів і неустойки ( на
підставі Договору на утримання дітей) ,
-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів і неустойки ( на
підставі Договору на утримання дітей).

Як встановлено в судовому засіданні,
між позивачкою – ОСОБА_1 та
відповідачем – ОСОБА_2 22.11.2004 року
укладено договір на утримання дітей.
Відповідно до п.1 Договору, відповідач
взяв на себе обов’язок утримувати свою
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сплачувати аліменти в
розмірі 2 700 грн., що в еквіваленті на
день укладення цього Договору
становить 500 доларі США.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 подала клопотання,
в якому просить передати справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів і неустойки ( на підставі
Договору на утримання дітей) на
розгляд до Пустомитівського районного
суду м.Львова. Дане клопотання мотивує
тим, що позивачка – ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом не про стягнення
аліментів, а за захистом права,
встановленого договором. Зокрема
позивачка у своїй позовній заяві
покликається, як на підставу для
задоволення її вимог – на ст.627 ЦК
України ( Свобода договору ), 526 ЦК
України (Загальні умови виконання
зобов’язання), також, як на підставу
нарахування пені, позивачка
покликається на ст. 549 ЦК України
(Поняття неустойки), а не на ст.196 СК
України (Відповідальність за
прострочення сплати аліментів).
Водночас ОСОБА_1 просить стягнути
аліменти за три роки, що передували її
зверненню до суду, покликаючись на
загальновстановлену Цивільним
кодексом тривалість позовної давності.
Відповідно до ст. 194 Сімейного кодексу
стягнення аліментів за минулий час та
заборгованості за аліменти можливе не
більш як за три роки, що передували
пред’явленню виконавчого листа до
виконання. На думку представника
відповідача зазначена стаття не може
бути застосована до даних
правовідносин, оскільки виконавчий
лист не видавався, а право вимоги
виникло не на підставі рішення суду, а
на підставі Договору. Судовий спосіб
виконання обов’язку утримувати
дитину, а саме стягнення аліментів на
підставі рішення суду, є можливим у
разі відсутності домовленості
(договору) між батьками про сплату
аліментів, а отже заявлений позивачкою
ОСОБА_1 позов не є позовом про стягнення
аліментів, відтак не можуть бути
застосовані правила альтернативної
підсудності, передбачені ст. 110 ЦПК
України, а тому на підставі викладеного
представник відповідача просить
передати справу на розгляд до
Пустомитівського районного суду
Львівської області.

Представник позивачки заперечив проти
задоволення клопотання, мотивуючи тим,
що позов стосується аліментних
зобов’язань.

Заслухавши клопотання представника
відповідача, думку представника
позивача, проаналізувавши матеріали
справи, суд приходить до переконання,
що клопотання представника
відповідача не підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України,
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Згідно з ч.1 ст.110 ЦПК, позови про
стягнення аліментів можуть
пред’являтися за зареєстрованим
місцем проживання чи перебування
позивача. А отже, законодавством
передбачена альтернативна підсудність
справ, що стосуються стягнення
аліментів . Статтею 189 Сімейного
Кодексу України передбачено, що батьки
мають право укласти договір про сплату
аліментів на дитину, у якому визначити
розмір та строки виплати. Умови
договору не можуть порушувати прав
дитини, які встановлені цим Кодексом.
Оскільки, на думку позивача, відповідач
не виконує умови договору про сплату
аліментів, позивач звернулася до суду
за захистом прав дитини. Представник
позивача пояснив в судовому засіданні,
що позивач зверталася до нотаріусів
про вчинення виконавчого напису
нотаріуса, однак в усній формі їй було
відмовлено. Відповідно до вимог ст.124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, які
виникають в державі.

З наведених міркувань та з врахуваннях
того, що позивач звернулася до суду з
позовом про стягнення аліментів у
зв’язку з невиконанням договором на
утримання дітей, суд приходить до
висновку, що позовна заява подана з
врахування вимог ч.1 ст.110 ЦПК України та
підсудна Франківському районного суду
м.Львова.

Керуючись ст.110 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання представника
відповідача щодо передачі справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів та неустойки на розгляд до
Пустомитівського районного суду
Львівської області, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга протягом 5-ти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Львівської області через Франківський
районний суд м. Львова.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Мигаль Галина Петрівна