Справа №: 343/801/14-ц
Провадження №: 2/0343/430/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді –
Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря
судових засідань – ОСОБА_1,

адвокатів- Оленин
О.Ф.,ОСОБА_2

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовною заявою ОСОБА_3 до
Княжолуцької сільської ради, третя
особа на стороні відповідача які не
заявляють самостійних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання протиправними та
скасування рішень сесії Княжолуцької
сільської ради № 152/5/2011 від 20.10.2011 року
та № 153/5/2011 від 20.10.2011 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною
заявою де просить визнати
протиправними та скасувати рішення
сесії Княжолуцької сільської ради
Долинського району Івано-Франківською
області № 152/5/2011 від 20.10.2011 року про
припинення права користування
земельною ділянкою ОСОБА_4 площею 0,15
га в урочищі «Сигла «, та рішення сесії
Княжолуцької сільської ради № 153/5/2011
від 20.10.2011 року про надання дозволу
ОСОБА_5 на розробку проекту відведення
земельної ділянки площею 0,15 га у
урочищі « Сигла» для ведення
особистого селянського господарства в
с. Княжолука по вул. Ботанічна із
замовленням в ліцензованій
організації розробки такого проекту,
погодження з відповідними органами та
поданням на розгляд сесії сільської
ради.

Обгрунтовуючи позовні вимоги
позивачка зіслалась на те, що згідно
рішенням сесії Княжолуцької сільської
ради Долинського району від 02.11.1993 року
їй були передані у власність земельні
ділянки, в тому числі спірна земельна
ділянка площею 0,15 га., в урочищі
«Сигла» в селі Княжолука. Пунктом 4
цього рішення передбачено ,що межі
границь погоджені з усіма
землекористувачами .Також нею було
18.12.1995 року в касу Княжолуцької
сільської ради сплачено 405000 крб. за
приватизацію земельних ділянок
загальної площі 0.45га.,в яку увійшла
0.15га.в урочищі «Сигла». Рішенням сесії
сільської ради від 08.10.2009 року їй з
уточненням площ було повторно передано
у власність земельні ділянки, в тому
числі 0,15 га.,для ведення особистого
селянського господарства в урочищі
«Сигла» в селі Княжолука . Однак через
відсутність належного фінансування
роботи по безоплатній приватизації
землі були припинені і їй не виготовили
Державні акти на земельні ділянки .
Зазначила, що дозволила тимчасово
користуватись ОСОБА_6 спірною
земельною ділянкою для косовиці,
оскільки в останньої була корова.
Будь-яких документів про передачу цієї
землі вона не писала, такого наміру не
мала. Вона неодноразово ходила в
сільську раду з метою виготовлення
Державного акту на земельні ділянки. Їй
невідомо, з яких підстав сесія
Княжолуцької сільської ради прийняла
рішення № 152/5/2011 від 20.10.2011 року про
припинення права користування
земельною ділянкою ОСОБА_4 площею 0,15 га
в урочищі «Сигла «.

Також незаконним вважає рішення сесії
Княжолуцької сільської ради № 153/5/2011
від 20.10.2011 року, яким надано дозвіл
ОСОБА_7 на розробку проекту відведення
земельної ділянки площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства в селі Княжолука
вул.Ботанічна в урочищі «Сигла». Вважає
дане рішення протиправним ,оскільки
саме спірна земельна ділянка була
передана їй у власність рішеннями
сесій в 1993 році та 08.10.2009 року,які не
скасовані і є чинними на даний час.

Під час розгляду справи
ОСОБА_3,збільшила позовні вимоги та
просила визнати протиправними та
скасувати рішення сесії Княжолуцької
сільської ради Долинського району
Івано-Франківською області № 48/2/2009 від
14.04.2009 року про надання згоди на
передачу у власність земельної ділянки
ОСОБА_4 площею: 0,15 га в урочищі «Сигла»
для будівництва житлового будинку,
господарських будівель та споруд, з
наданням їй дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
та виготовлення проекту відведення в
ліцензованій проектній організації.

Обгрунтовуючи позовну вимогу вона
зазначила,що 20.03.2014 року подала заяву у
Княжолуцьку сільську раду ,щоб
дізнатись підстави оформлення ОСОБА_4
на себе її земельної ділянки площею
0.15га в урочищі «Сигла». В Долинському
архіві вона отримала рішення № 48/2/2009
від 14.04.2009 року про надання згоди на
передачу у власність земельної ділянки
ОСОБА_4 площею: 0,15 га в урочищі «Сигла»
для будівництва житлового будинку,
господарських будівель та споруд, з
наданням їй дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки.

Дане рішення на її думку є
незаконним,оскільки саме ця земельна
ділянка була вже передана їй у
власність і не було правових підстав
передавати її у власність іншій особі.

Окрім цього ця земельна ділянка була
надана їй як рілля для ведення
особистого селянського господарства
та не була переведена в категорію для
будівництва житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
і в такій якості передана ОСОБА_4

Під час розгляду справи ОСОБА_3, вдруге
збільшила позовні вимоги та просила
визнати протиправними та скасувати
рішення сесії Княжолуцької сільської
ради Долинського району
Івано-Франківською області № 685/19/2014
від 12.05.2014 року про затвердження акту
комісії від 28.03.2014 року.

Обгрунтовуючи позовну вимогу
позивачка зазначила, що дане рішення є
незаконним оскільки воно прийняте в
період коли розпочався судовий процес.
Крім того цей акт склала не земельна
комісія сільської ради,а комісія в
складі голови земельної комісії
окремих депутатів землевпорядника
сільської ради та громадян сільської
ради. Окрім цього дане питання
виносилось на розгляд земельної
комісії і нею цей акт не розглядався та
не затверджувався. Крім того даний акт
був затверджений в той час коли спірну
земельну ділянку рішенням сесії
сільської ради від 20.10.2011 року надано
дозвіл ОСОБА_5,на розробку проекту
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства

За таких обставин, вважає, що порушено
її право власності на земельну ділянку,
у зв»язку з чим вона змушена
звернутись до суду для захисту своїх
прав.

Позивачка та її представник ОСОБА_8 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених в
позовній заяві. Окрім цього пояснили
,що строк позовної давності не
пропущений ,оскільки копію рішення №
48/2/2009 від 14.04.2009 року про надання згоди
на передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_4 площею: 0,15 га в урочищі
«Сигла» для будівництва житлового
будинку, господарських будівель та
споруд, з наданням їй дозволу на
розробку проекту відведення земельної
ділянки отримала в Долинському архіві
03.04.2014 року . На засіданні другої сесії
шостого скликання її не
запрошували,про що свідчить протокол
сесії від 14.04.2009 року. Також пояснила
про те,що звернулась з заявою 11.06.2014
року до голови Княжолуцької сільської
ради про отримання земельної ділянки
площею 0.15га в урочищі «Сигла» у
приватну власність, на яку отримала
відповідь ,що заява буде розглянута у
встановлений термін ,після чого
документи будуть подані на розгляд
чергової сесії сільської ради. Також
пояснила,що Княжолуцька сільська рада
завірила їй планчик на дану земельну
ділянку №5 із зазначенням суміжних
землекористувачів зокрема; ОСОБА_9,
ОСОБА_10,ОСОБА_11 та дорога. В заявах
вказувала кадастровий номер своєї
земельної ділянки той , який їй дали у
сільській раді.

05.08.2009 року Постановою Кабінету
Міністрів України було прийнято
рішення про безоплатну приватизацію
землі. У зв”язку з чим вона подала
заяву у сільську раду про уточнення
земельних ділянок для приватизації
землі. Рішенням сесії сільської ради
від 08.10.2009 року їй з уточненням площ
було повторно передано у власність
земельні ділянки, в тому числі 0,15 га в
урочищі «Сигла». Однак потім були
проблеми із безоплатною приватизацією
землі через відсутність належного
фінансування і ця робота була
припинена і по тій причині вона не
виготовила Державні акти на земельні
ділянки. Дана земельна ділянка
знаходиться далеко від її житлового
будинку тому вона дозволила тимчасово
користуватись ОСОБА_6 цією земельною
ділянкою для косовиці, оскільки у неї
була корова. Будь-яких документів про
передачу цієї землі вона не писала,
такого наміру не мала. Княжолуцька
сільська рада прийняла незаконно
рішення № 152/5/2011 від 20.10.2011 року про
припинення права користування
земельною ділянкої ОСОБА_4 площею 0,15
га в урочищі «Сигла», оскільки
позивачка ніколи не передавала землі
ОСОБА_4 і не мала з нею будь-яких розмов
з приводу цієї землі. Ця земельна
ділянка в числі інших була їй передана
у відповідності до вимог ЗУ “Про
місцеве самоврядування в Україні” та
діючих на час передачі їй землі у
власність Земельних кодексів України.

Представник Княжолуцької сільської
ради ОСОБА_12 позовні вимоги не визнала
та пояснила ,що в 1996 році позивачці
працівники сільської ради видали план
земельної ділянки №5 із зазначенням
суміжних землекористувачів. В 2009 році
проводилась безоплатна приватизація
під час якої ОСОБА_3 звернулась з заявою
де вказала цільове призначення ,місце
розташування земельної ділянки. На
сесії приймали рішення. Вона знала що
ОСОБА_3 помінялась з ОСОБА_13 земельними
ділянками,однак заяв та рішень на обмін
земельними ділянками не було.
Кадастровий номер видали позивачці на
земельну ділянку,яка належала
ОСОБА_14Вони допустили помилку,що не
взяли заяву у позивачки і без рішення
вилучили земельну ділянку у ОСОБА_3

Вважає рішення сільської ради
законними, оскільки депутати
з”ясовували всі обставини перед
прийняттям оскаржуваних рішень.
Комісія, взявши до уваги підтвердження
жителів с.Княжолука про те, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 дійсно користувалися
земельними ділянками багато років,
якими обмінялися, встановила, що
земельна ділянка площею 0,15 га в урочищі
« Сигла» (1 ряд) користувалася і
користується ОСОБА_15, а ОСОБА_3
користувалася та користується
земельною ділянкою площею 0,10 га в
шостому ряду урочищі « Сигла» та
земельною ділянкою площею 0,10 га в
урочищі « Сигла» (напроти водоканалу) з
1997 року. Рішенням сесії Княжолуцької
сільської ради №152/5/2011 від 20.10.2011 року
припинено право користування
земельною ділянкою площею 0,15 га в
урочищі «Сигла» ОСОБА_4 Рішенням сесії
Княжолуцької сільської ради №153/5/2011
від 20.10.2011 року надано дозвіл на
розробку проекту відведення земельної
ділянки площею 0,15 га по вул.Ботанічна
(Сигла) гр. ОСОБА_5 Таким чином, комісія
встановила, що ОСОБА_3 втратила право
на користування земельною ділянкою
площею 0,15 га в ур.Сигла (перший ряд) за
терміном давності.

Представник ОСОБА_4,- ОСОБА_14 та адвокат
ОСОБА_16 позовні вимоги не визнали та
суду пояснили, що з 1997 року позивачка
користується двома земельними
ділянками по 0.10га кожна в урочищі «
Сигла». ОСОБА_4 її дочка користувалась з
1997 року по 2009 рік земельною ділянкою
розміром 0.15га в урочищі «Сигла» .
Просила застосувати позовну давність
щодо позовних вимог ОСОБА_3 При цьому
вказала,що в ході розгляду справи
встановлено,що позивачка з 1997 року
безперервно користується земельною
ділянкою площею 0.10 га.,в урочищі
«Сигла»в 6 ряду та земельною ділянкою
площею 0.10.га.в урочищі «Сигла»(напроти
«Водоканалу»).

Достовірно встановлено факт
безперервного землекористування з 1997
року ОСОБА_6 та нею земельною ділянкою
площею 0.15 га.в урочищі «Сигла»(1ряд)та
факт безперервного землекористування
з 1997 року ОСОБА_3 земельною ділянкою
площею 0.10 га.,в урочищі «Сигла»в 6 ряду
та земельною ділянкою площею 0.10.га.в
урочищі «Сигла»(напроти «Водоканалу»)
в селі Княжолука. Окрім цього позивачка
не є законним власником чи законним
землекористувачем земельної ділянки
площею 0.15 га.в 1 ряду в урочищі «Сигла»
оскільки не має ні Державного акта на
землю ні акта відведення земельної
ділянки в натурі.Також пояснила ,що в 2009
році на спірній земельній ділянці
площею 0.15 га в 1 ряду в урочищі «Сигла»в
селі Княжолука споруджений нею
фундамент.

Третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав та
просив справу слухати у його
відсутності.

Суд заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовна заява підлягає до задоволення
виходячи з наступних підстав.

Положеннями ст. 13 Конституції України
передбачено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону.

Власність зобов'язує. Власність не
повинна використовуватися на шкоду
людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов’язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України “Про місцеве самоврядування в
Україні” виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання
регулювання земельних відносин.

Як встановлено у п. "б" ч. 1 ст.
33 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
делеговані повноваження, зокрема щодо:
здійснення контролю за додержанням
земельного та природоохоронного
законодавства, використанням і
охороною земель, природних ресурсів
загальнодержавного та місцевого
значення, відтворенням лісів;
вирішення земельних спорів у порядку,
встановленому законом.

Аналогічні норми містяться у
Земельному кодексу України.

Так, ч. 1 ст. 12 ЗК України
встановлено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить:
розпорядження землями територіальних
громад; організація землеустрою;
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; здійснення
контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності,
додержанням земельного та
екологічного законодавства; вирішення
земельних спорів.

Матеріалами справи та в
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 рішенням сесії Княжолуцької
сільської ради Долинського району від
02.11.1993 року було передано у приватну
власність земельні ділянки площею
0,4530га., в тому числі спірну земельну
ділянка №5 площею 0,15 га. в урочищі
“Сигла” 1 ряд в селі Княжолука
Долинського району. Пунктом 4 даного
рішення передбачено про те,що межі
границь погоджені із всіма суміжними
землекористувачами ,але враховуючи ,що
обмір земельної ділянки проведений без
достатньої точності при видачі
Державного акта в межах погоджених
границь можливі незначні зміни
загальної площі.

Ідентифікувати спірну земельну
ділянку можна згідно планчика на дану
земельну ділянку №5 із зазначенням
суміжних землекористувачів зокрема;
ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11 та дорога та
план –схеми земельних ділянок в
урочищі «Сигла»в селі Княжолука ,з якої
встановлено,що спірна земельна ділянка
знаходиться в 1 ряду в урочищі «Сигла»
вул.Ботанічна.

З даних копії квитанції до
прибуткового касового ордера №262 від
18.12.1995 року виданого Княжолуцькою
сільською радою встановлено про те,що
відповідачем отримано від ОСОБА_3
чотириста п"ять тисяч карбованців за
приватизацію землі в розмірі
0.45га.(а.с.9).

Згідно рішення четвертої сесії
Княжолуцької сільської ради №228/4/2009
від 8.10.2009 року на заяву ОСОБА_3І.з метою
визначення площі і уточнення цільового
призначення земельної ділянки окремо
на кожну земельну ділянку та на
виконання постанови КМУ від 05.08.2009 року
"Деякі питання реалізації права
власності на землю громадянами України
у 2009 році", було повторно передано у
власність ОСОБА_3 земельні ділянки, в
тому числі 0,15 га. для ведення
особистого селянського господарства в
урочищі “Сигла”. Однак ОСОБА_3 не
виготовила Державний акт на земельні
ділянки.

У відповідності до вимог ст.116 ч.5
Земельного кодексу України (в редакції
2002 року) надання у користування
земельної ділянки ,що перебуває у
власності або у користуванні
проводиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку передбаченому цим
Кодексом.

Стаття 141 ЗК України передбачає
підстави припинення права
користування земельною ділянкою.
Підставами припинення права
користування є,в тому числі,
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою
,вилучення ділянки у випадках
передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_11,як встановлено судом надана
ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0.15га в
урочищі «Сигла» в 1 ряду на підставі
рішення сесії Княжолуцької сільської
ради Долинського району від 02.11.1993 року
та рішення четвертої сесії
Княжолуцької сільської ради №228/4/2009
від 8.10.2009 року ,вилучена у неї не була і
вона не відмовлялась від права
користування даною земельною ділянкою.

З даних акту прийому-передачі
документів для безоплатних оформлення
та видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку
,встановлено,що ОСОБА_3 передано всі
необхідні документи відповідачу для
видачі Державного акту (а.с.22).

Згідно повідомлення Княжолуцької
сільської ради №31802.2-10 від 02.06.2014 року
встановлено про те,що рішення про
вилучення земельної ділянки площею 0.15
га в урочищі «Сигла» у ОСОБА_3,
Княжолуцькою сільською радою не
приймалось.

Також в судовому засіданні з пояснень
представника відповідача
встановлено,що вони допустили
помилку,що не взяли заяву у позивачки і
без рішення вилучили земельну ділянку
у ОСОБА_3

Позовна вимога про визнання
протиправним та скасування рішення
сесії Княжолуцької сільської ради
Долинського району Івано-Франківською
області № 48/2/2009 від 14.04.2009 року про
надання згоди на передачу у власність
земельної ділянки ОСОБА_4 площею: 0,15 га
в урочищі «Сигла» для будівництва
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, з наданням їй
дозволу на розробку проекту відведення
земельної ділянки та виготовлення
проекту відведення в ліцензованій
проектній організації,підлягає до
задоволення.

Статтею 19 ЗК України передбачено,що
землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії:землі
сільськогосподарського
призначення,землі житлової та
громадської забудови.

В судовому засіданні встановлено,що
спірна земельна ділянка площею 0,15
га.,призначена для ведення особистого
селянського господарства в урочищі
“Сигла” 1 ряд.

Статтею 20 ч.5 ЗК України передбачено,що
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання встановлених ст.ст.31,33-37
цього Кодексу.

Згідно ст.21 п. а. ЗК України,порушення
порядку встановлення та зміни
цільового призначення земель є
підставою для визнання недійсними
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання (передачу)земельних ділянок
громадянам та юридичним особам;

Таким чином в суді встановлено,що
Княжолуцькою сільською радою рішення
про зміну цільового призначення
спірної земельної ділянки не
приймалось та не була переведена в
категорію землі житлової та
громадської забудови ,оскільки в такій
категорії передана ОСОБА_4

Також підлягає до задоволення вимога
про визнання протиправним та
скасування рішення сесії Княжолуцької
сільської ради Долинського району
Івано-Франківською області № 685/19/2014
від 12.05.2014 року про затвердження акту
комісії від 28.03.2014 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЗК України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: розпорядження землями
територіальних громад; організація
землеустрою; координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів;
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; вирішення
земельних спорів.

Згідно вищевказаної статті сільські
ради уповноважені здійснювати
контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності,
додержанням земельного та
екологічного законодавства.

Однак Княжолуцька сільська рада з
порушенням вказаного затвердила акт
від 28.03.2014 року (а.с.19),в якому
зафіксовані факти порушення ст.ст.116ч.5
,141 ЗК України,а саме що факт обміну
земельними ділянками між ОСОБА_17 та
ОСОБА_18 не оформлявся за відсутності
заяв ,а також той факт,що позивачка
втратила право користування земельною
ділянкою площею 0.15га в урочищі «Сигла»
1 ряд за терміном давності,хоча такої
підстави ст.141 ЗК України не передбачає.

Крім того цей акт склала не земельна
комісія сільської ради,а комісія в
складі голови земельної комісії
,окремих депутатів ,землевпорядника
сільської ради та громадян сільської
ради,а також дане питання не виносилось
на розгляд земельної комісії і нею цей
акт не розглядався та не
затверджувався,оскільки суду не надано
з приводу цього доказів.

ОСОБА_4 просила застосувати позовну
давність до позовних вимог
ОСОБА_3,однак її доводи не заслуговують
на увагу .

Обгрунтовуючи дані обставини
ОСОБА_4,зазначила що позивачка з 1997 року
безперервно користується земельною
ділянкою площею 0.10га, в урочищі
«Сигла»в 6 ряду та земельною ділянкою
площею 0.10.га.в урочищі «Сигла»(напроти
«Водоканалу») в селі Княжолука та акт
від 28.03.2014 року складений земельною
комісією та акт підтвердження
зовнішніх меж земельної ділянки в
натурі ОСОБА_19 в якому ОСОБА_3як
суміжний землекористувач земельної
ділянки в урочищі «Сигла»що навпроти
«Водоканалу» погодила межу
землекористувачу ОСОБА_19

Згідно частин 4,5 ст.267 ЦК
України,передбачено,що сплив позовної
давності ,про застосування якої
заявлено стороною у справі ,є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності ,порушене право підлягає
захисту.

Суд визнає поважними причини
пропущення строку позовної
давності,оскільки копію рішення №
48/2/2009 від 14.04.2009 року про надання згоди
на передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_4 площею: 0,15 га в урочищі
«Сигла» для будівництва житлового
будинку, господарських будівель та
споруд, з наданням їй дозволу на
розробку проекту відведення земельної
ділянки позивачка отримала в
Долинському архіві 03.04.2014 року ,про що
свідчить штамп на звороті копії
рішення. На засіданні другої сесії
шостого скликання її не
запрошували,про що свідчить також
протокол сесії від 14.04.2009 року.

Крім цього в 2009 році нею писалась заява
на ім»я начальника управління
Держкомзему в Долинському районі про
оформлення та видачу державного акту
на право власності на земельну ділянку
,в якому зазначена площа 0,15га.в урочищі
«Сигла»(а.с.49) та подані сільську раду в
2009 році всі необхідні документи для
отримання державних актів,про що
свідчить акт прийому-передачі
документів для безоплатних оформлень
та видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку(а.с.22).

Відповідачем винесено рішення №228/4/2009
року від 08.10.2009 року про внесення змін у
рішення Княжолуцької сільської ради
від 02.11.1993 року щодо визначення (
уточнення)площі цільового призначення
на кожну земельну ділянку ОСОБА_3
(а.с.21).

Таким чином аналізуючи вказані докази
суд приходить до висновку про те,що
дані обставини не свідчать про
визнання ОСОБА_3 факту
землекористування з 1997 року ОСОБА_4
спірною земельною ділянкою в першому
ряді. Позивачкою було здійснено всі
необхідні дії для отримання Державного
акту на спірну земельну ділянку,який не
отримала від незалежних від неї причин
,а саме припинення фінансування.

Також не заслуговують на увагу доводи
ОСОБА_4 про те,що позивачка не є
законним власником чи законним
землекористувачем земельної ділянки
площею 0.15 га.в 1 ряду в урочищі «Сигла»,
оскільки не має ні Державного акта на
землю ні акта відведення земельної
ділянки в натурі,так як спростовується
актом прийому-передачі документів для
безоплатних оформлень та видачі
державного акту на право власності на
земельну ділянку ,в якому вказано що
передано представнику сільської ради
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів ,що
посвідчують право на земельну
ділянку(а.с.22).

Доводи ОСОБА_4 про те,що позивачка
ОСОБА_3 безперервно користується
земельною ділянкою площею 0.10га., в
урочищі «Сигла» (навпроти
«Водоканалу»),оскільки погодила межу
суміжному землекористувачу ОСОБА_19не
свідчить про набуття позивачкою
земельною ділянкою ,так як відсутнє
рішення про надання даної ділянки.
Також в суді встановлено,що погодила
межу дочка позивачки на прохання
ОСОБА_19

Таким чином суд приходить до висновку
,що оскаржувані рішення Княжолуцької
сільської ради прийняті з порушенням
ст.ст.116 ч.5,141 ,21 п.»а» ЗК України
,оскільки були вилучені у позивачки без
її згоди ,також з порушенням цільового
призначення спірна земельна ділянка не
була переведена в категорію землі
житлової забудови ,однак була були
передана ОСОБА_4

На підставі викладеного
та ст.ст.13,19 Конституції України, ст. 267
ЦК України, ст.ст.12,20,21 ,116ч.5,141
Земельного кодексу України,
керуючись ст.ст. 212,213, 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення сесій Княжолуцької сільської
ради Долинського
району,Івано-Франківської області №
152/5/2011 від 20.10.2011 року, № 153/5/2011 від
20.10.2011 року, № 48/2/2009 від 14.04.2009 року та №
685/19/2014 від 12.05.2014 року .

Після набранням рішення законної
сили скасувати заходи забезпечення
позову у виді заборони виконкому та
сесії Княжолуцької сільської ради
приймати будь-які рішення відносно
земельної ділянки кадастровий № :01:004: 0441 площею 0,15 га., яка знаходиться
в урочищі "Сигла" по вул.Ботанічній села
Княжолука Долинського району
Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Долинський районний суд
шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя :