Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" листопада 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

при секретарі - Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
Дніпровський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

24.07.2014 року позивачі звернулися до суду
з вищезазначеним позовом, в якому
просять суд: визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1
зобов'язати Дніпровський РВ УДМС
України в м. Києві зняти з реєстрації
ОСОБА_3 за вищезазначеною адресою.

В обґрунтування позову посилаються на
те, що згідно свідоцтва про право
власності на житло від 10.12.1998 року,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
членам його сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у рівних частках. 28.02.2012 року
ОСОБА_3 подарував ОСОБА_3 належну йому 1/
4 частку вищезазначеної квартири.
Відповідач ОСОБА_3 хоч і відчужив
належну йому частку квартири, але
зареєстрований в даній квартирі. З
червня 2013 року ОСОБА_3 в квартирі
АДРЕСА_1 не проживає, жодної участі в
утриманні житла не бере (квартплату та
комунальні послуги не сплачує), ніяких
належних йому речей в квартирі не має.
Крім того, більше року позивачам не
відоме місце знаходження ОСОБА_3 і
ніякої можливості з ним зв'язатися
немає. Оскільки відповідач не проживає
в квартирі позивачів понад один рік,
підстав відсутності не повідомляв,
позивачі, як власники квартири, мають
право вимагати усунення відповідних
перешкод шляхом звернення до суду з
даним позовом.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити з
викладених у позові підстав та
додатково пояснила, що відповідач є її
сином, він не проживає в квартирі дуже
довго, а з 20.06.2013 року взагалі не
з'являвся в квартирі, не бажає
спілкуватися з позивачами, на
телефонні дзвінки не відповідає.
Позивачі замків у квартирі не
змінювали та не чинили відповідачу
перешкод у користуванні квартирою. В
спірній квартирі встановлені
лічильники тільки на воду та
електропостачання.

Представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_1
та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі з викладених у позові підстав.
Подав до суду письмову заяву, в якій не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
неодноразово не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, у тому числі шляхом
розміщення оголошення у пресі, причини
неявки в судове засідання суд не
повідомив.

Представник третьої особи
Дніпровського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки в судове
засідання суд не повідомив.

07.11.2014 р., відповідно до ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
не здійснювалось у зв'язку з неявною
сторін та представника третьої особи.

З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224
ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах
справи є достатньо даних про
правовідносини сторін по справі, для її
розгляду по суті заочно.

Суд, заслухавши пояснення сторони
позивачів, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази у їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 150 Житлового кодексу
України власники квартири
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей, мають право на розпорядження
квартирою, що знаходиться в приватній
власності.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно частин 2 та 3 ст. 64 ЖК
України, до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство. Якщо
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач та члени його сім'ї.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Судом встановлено, що 16 грудня 1998 року
Дніпровською районною адміністрацією
м. Києва, на підставі розпорядженням
№45-233 від 16.12.1998р. видано Свідоцтво про
право власності на житло, яким
посвідчено, що квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно
належить на праві приватної спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та членам
його сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
рівних долях (а.с.6).

Як убачається із свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_1, 05.07.2008р. Центральним
відділом реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї
зареєстровано шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_3,
про що в Книзі реєстрації шлюбів
05.07.2008р. зроблено відповідний актовий
запис за №1200. Прізвище дружини після
реєстрації шлюбу ОСОБА_7 (а.с. 55).

Згідно договору дарування 1 /4 частини
квартири від 28.02.2012 року, який
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрований в
реєстрі за №208, ОСОБА_4 подарував та
передав ОСОБА_3, а Обдаровувана
прийняла в дар від Дарувальника 1 /4(одну
четверту) частину квартири під АДРЕСА_1,
реєстраційний номер 36082844 (а.с. 8-9).

Згідно довідки форми № 3, виданої ЖРЕО
№ 411 23.07.2014р., за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані четверо осіб: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_3 -
донька (а.с. 10).

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 суду показала, що постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2005 року,
в квартирі позивачів буває постійно -
раз на два місяці, останнім часом - раз
на тиждень. Відповідача свідок не
бачила в спірній квартирі вже десять
років, останній раз бачила ОСОБА_3 біля
будинку 3 роки тому. Його речей в
квартирі немає.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 суду показала, що проживає за
адресою: АДРЕСА_3, буває в квартирі
НОМЕР_2 дуже часто - два, три рази на
тиждень, останні два тижні - кожного
дня, останній раз бачила ОСОБА_3 на розі
біля будинку. За останні півтора роки
відповідача не бачила, у тому числі й в
квартирі, речей останнього в квартирі
не бачила.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що стороною позивача в
судовому засіданні доведено факт не
проживання відповідача ОСОБА_3 в
квартирі АДРЕСА_1 протягом строку, що
перевищує один рік (на дату звернення з
позовом до суду), що є підставою для
визнання його таким, що втратив право
користування зазначеним житлом, тим
більше, що відповідач перестав бути
членом сім'ї позивачів в розумінні
діючого законодавства. Таким чином,
позов в цій частині підлягає
задоволенню.

Що стосується вимоги позову про
зобов'язання Дніпровський РВ УДМС
України в м. Києві зняти ОСОБА_3 з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, суд
зазначає наступне.

Даний позов пред'явлено до відповідача
ОСОБА_3, який не є органом, до
повноважень якого входить зняття осіб
з реєстрації місця проживання. При
цьому Дніпровський РВ УДМС України в м.
Києві визначений позивачами, як третя
особа, а не як відповідач. Таким чином
позовні вимоги в цій частині заявлені
до неналежного відповідача.

Крім того, позивачами не зазначено
обставин та не надано доказів на
підтвердження того, що вони зверталися
до вповноваженого органу із заявами
про зняття ОСОБА_3 з реєстраційного
обліку та їм в цьому було неправомірно
відмовлено.

Таким чином, суд вважає за
необхідне у задоволенні позову в цій
частині відмовити.

На підставі ст. 88 ЦК України,
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог, суд присуджує до
стягнення з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн. - по
81,20грн. на користь кожного позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321,
391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11,
57-60, 74-77, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа Дніпровський районний
відділ Управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 81,20грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 81,20грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 81,20грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя