АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6870/14
Головуючий 1 інст. - Юхимчук
Справа № 428/2220/14-ц
Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді
- КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П., ГАЛЬЯНОВОЇ І.Г.

за участю секретаря
- Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
керуючого санацією ВАТ
«Сєвєродонецьке АТП 10920»- Марченко
Світлани Олександрівни на рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 13 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ВАТ
«Сєвєродонецьке АТП 10920» про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної (немайнової) шкоди, третя
особа без самостійних вимог щодо
предмету спору - ОСОБА_5,-

в с т
а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просив стягнути з ВАТ «Сєвєродонецьке
АТП 10920» на користь ОСОБА_4
(реєстраційний НОМЕР_1) матеріальну
шкоду в сумі 38153,71 грн., а також стягнути
з відповідача на користь позивача
моральну (немайнову) шкоду в сумі 3000,00
грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 13 червня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
керуючий санацією ВАТ «Сєвєродонецьке
АТП 10920»- Марченко Світлана
Олександрівна подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
закрити провадження у справі або
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі
зазначає, що рішення винесено з
порушенням процесуальних і
матеріальних норм, є незаконним та
необґрунтованим, а тому підлягає
скасуванню.

Стверджує, що у рішенні міститься запис
про наявність в матеріалах справи
заяви представника відповідача про
розгляд справи без його участі, однак
заяв з таким змістом відповідач ніколи
не подавав, проте від нього надходила
заява про проведення попереднього
судового засідання без його участі,
тобто зміст заяви вказано невірно, а
тому у оскаржуваному рішенні було
викладено неправдиві відомості, що не
відповідають дійсності, а відповідача
такими діями позбавлено законних
процесуальних прав щодо захисту своїх
прав, обґрунтування заперечень
позовних вимог та надання відповідних
доказів.

Вказує, що до зазначеної заяви було
додано заяву (клопотання) про залучення
в справі співвідповідача - страхової
компанії, особи, на права та інтереси
якої має вплив предмет позовних вимог,
розгляд справи та рішення, однак жодної
правової оцінки, результату вирішення
порушеного зазначеною заявою питання
та мотивів залишення її без
задоволення рішення не містить.

Посилаючись на Закон України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зазначає, що розмір страхової
суми за шкоду, заподіяну майну
потерпілих становить 50 000,00 грн. на
одного потерпілого, однак, страховою
компанією ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»
страхове відшкодування матеріальної
шкоди, завданої позивачу здійснено в
сумі 34808,00 грн., а судовим рішенням
встановлено завдання позивачу
матеріальної шкоди в розмірі 72957,71 грн.,
що безумовно впливає на її права та
обов'язки в частині відшкодування
майнової шкоди позивачу в частині
залишку невиплаченої страхової суми.

Беручи до уваги Цивільний
процесуальний та Господарський
процесуальний кодекси України вказує,
справи у спорах з майновими вимогами до
відповідача-боржника, стосовно якого
порушено справу про банкрутство,
розглядаються господарськими судами в
окремих від справ про банкрутство
провадженнях, оскільки розгляд справи
проведено в цивільному провадженні, а
оскаржуване рішення винесено з
порушенням підвідомчості, а звідси
встановленого порядку судочинства,
вимог та норм процесуального права,
тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК
України провадження підлягає закриттю.

Крім того, на противагу ст. 1172 ЦК
України ні в оскаржуваному рішенні, ні
у вироку Сєвєродонецького міського
суду від 24.12.2012 року не встановлено
факту того, що на момент скоєння ДТП
ОСОБА_5 саме виконував трудові
обов'язки, як працівник відповідача,
оскільки він міг працювати де завгодно.
Окрім того, виходячи з табелю обліку
робочого часу за вересень 2012 року,
ОСОБА_5 03.09.2012 року не працював, як і
протягом всього вересня, крім 30 числа, а
сам транспортний засіб перебував в
оренді у відповідача за договором
піднайму, у якому зазначено, що
наймодавець має право використовувати
(користуватись) ТЗ за власними
потребами під час, коли ТЗ не
використовується наймачем для
здійснення своєї діяльності
(міжзмінний час). Отже, вищевикладене
протирічить абзацу 4 п.6 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року №4 та ч.3 ст.1187
ЦК України.

Зауважує, що викладені у апеляційній
скарзі обставини підтверджують, що
ОСОБА_5 не міг і не здійснював
перевезення пасажирів за вказаним
маршрутом у день на час скоєння ДТП,
принаймні на правомірних та законних
підставах, тобто не виконував трудових
обов'язків як працівник відповідача.
Також вказує, що на місці скоєння ДТП -
практично у центрі міста, рухаючись у
напрямку від місцезнаходження
підприємства - відповідача, ОСОБА_5 не
рухався не за схемою маршруту, ні за
розкладом руху автобусу по маршруту.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи апеляційної скарги та,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач як власник пошкодженого майна,
має право вимагати відшкодування
завданої з вини ОСОБА_5 шкоди, з
відповідача; розмір матеріальної шкоди
доведений та визначений з урахуванням
страхового відшкодування; виходячи з
принципів розумності, зваженості та
справедливості суд вважає розмір
моральної шкоди розумним та таким, що
підлягає стягненню і присуджує
понесені стороною судові витрати.

З таким висновком суду, судова колегія
погоджується з наступних підстав.

Вироком Северодонецького міського
суду Луганської області від 24 грудня 2012
року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.286 КК
України . Зі змісту вироку вбачається,
що 3 вересня 2012 року біля 17 год.15 хв.
ОСОБА_5, рухаючись за кермом автобусу
«ПАЗ 4235» по вул..Гагаріна у
м.Северодонецьк в порушення п.16.11 ПДР
України не надав перевагу водію
автомобіля «Форд» ОСОБА_6, який рухався
по головній дорозі . В результаті цього,
сталася дорожньо- транспортна пригода
і в результаті зіткнення транспортних
засобів останні були пошкоджені.

Згідно висновку ТОВ «Ленкор» № 679 від 24
грудня 2012 року вартість майнової шкоди
заподіяної власнику автомобіля «Форд»
на момент ДТП складає 72957 грн. 71 коп.
(а.с.16 зворот).

ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виплачено
ОСОБА_4 - 34804 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Матеріали справи свідчать, що
засуджений ОСОБА_5 працював водієм у
відповідача. Згідно договору піднайму
від 19 липня 2012 року відповідач
орендував автобус марки ПАЗ модель 4234
2008 року випуску у ПП «Автолайн Компані»
(а.с.74) . Наданий відповідачем паспорт,
розклад руху і схеми руху автобусу
співпадають з поясненнями водія
ОСОБА_5, які він надавав під час
розгляду кримінальної справи, а саме ,
що він виконував трудові обов»язки
(а.с.75-79).

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових обов'язків. Покладення
обов'язку відшкодовувати шкоду на
юридичну особу пояснюється тим, що
працівник у даному випадку юридично
втілює його волю, тобто юридична особа
реалізує свою цивільну
праводієздатність, зокрема,
деліктоздатність, через дії
працівників. Отже, дії працівників
юридично сприймаються як дії самої
юридичної особи.

Таким чином, відповідальність за
спричинення шкоди водієм ОСОБА_5
повинна нести юридична особа де він
працює відповідач ВАТ «Сєвєродонецьке
АТП 10920».

Що стосується розміру відшкодування
шкоди, то судова колегія погоджуючись з
висновком суду першої інстанції і
виходить з наступного.

Сторони зобов'язані визначити коло
фактів, на які вони можуть посилатися
як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обгрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Позивач надав суду докази висновок ТОВ
«Ленкор» № 679 від 24 грудня 2012 року з
якого вбачається, що вартість майнової
шкоди заподіяної власнику автомобіля
«Форд» на момент ДТП складає 72957 грн. 71
коп. ,тому судова колегія вважає, що
розмір майнової шкоди позивачем
доведено.

Відповідач в свою чергу будь яких
доказів , що спростовують висновки
спеціалістів ТОВ «Ленкор» і страхової
компанії суду не надав.

Що стосується доводів апеляційної
скарги, що відповідач є неналежним, то
вони є необґрунтованими. Відповідач не
надав на підтвердження своїх доводів
апеляційної скарги доказів що водій
ОСОБА_5 самочинно заволодів
транспортним засобом, що не працював в
цей день і таке інше, на що відповідач
посилався.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС
України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Судовим розглядом достовірно
встановлено, що з вини працівника
відповідача відбувалася ДТП , в
результаті якого заподіяно позивачу
шкоду.

Суд першої інстанції правильно
визначив розмір моральної шкоди, який є
співмірним завданій шкоді , тривалості
порушення прав і невжиття заходів з
боку відповідача щодо відновлення
становища, що існувало до ДТП.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини по справі і дав
належну оцінку наданим сторонами
доказам.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права.
Будь яких доказів, які б спростовували
висновки суду - відповідач не надав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 10, 57, 60, 64, 303, 304, 307, 308,
313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ,324 ЦПК України ,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу керуючого санацією
ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920»- Марченко
Світлани Олександрівни - відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 13 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -