Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5200/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лихосенко
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3, який діє від свого імені та від
імені неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах
дітей Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про виселення,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із указаним позовом,
в обґрунтування кого зазначав, що 20
грудня 2006 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено іпотечний договір, за умовами
якого останній передав у іпотеку банку
квартиру АДРЕСА_1 як забезпечення
кредитного договору, укладеного 20
грудня 2006 року між ним та ОСОБА_3
Зобов'язання за вказаним кредитним
договором позичальник не виконав, на
підставі чого рішенням суду від 3
квітня 2013 року звернено стягнення на
предмет іпотеки. Посилаючись на те, що
відповідачі в добровільному порядку не
звільняють спірне житло, просив на
підставі ст.40 Закону України «Про
іпотеку» і ст.109 ЖК України про їх
виселення зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи Банку у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не дотриманий
порядок виселення всіх мешканців із
спірної квартири, оскільки останнім не
вручено відповідне письмове
повідомлення.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

Відповідно до п. 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст.
109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України
"Про іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Як убачається з матеріалів справи, 11
червня 2013 року позивач направив
відповідачу ОСОБА_3 рекомендований
лист з вимогою про добровільне
виселення разом з малолітньою дитиною
із вищезазначеної квартири у
тридцятиденний строк (а.с.12,13).

Проте, як вбачається із листа
Запорізької дирекції Укрпошта від
25.07.2014 року № 26-13-193 рекомендований лист
не був вручений адресату та був
повернутий на адресу відправника 10.08.2013
року (а.с.74).

Відповідачеві ОСОБА_4 така вимога
взагалі не направлялася.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у
задоволенні позову Банку про відмову у
примусовому виселенні відповідачів із
спірної квартири, суд першої інстанцій,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку, врахувавши всі
встановлені у справі обставин, дійшов
правильного висновку та обґрунтовано
виходили з відсутності передбачених
законодавством умов для цього,
оскільки відповідачам не вручена
досудова вимога про добровільне
звільнення спірного жилого приміщення.

Такі висновки суду є обґрунтованими та
узгоджуються з матеріалами справи, при
встановленні зазначених фактів судом
не було порушено норм цивільного
процесуального законодавства й
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити.

Вручення відповідачеві ОСОБА_3 вимоги
про виселення в ході розгляду цієї
справи 8 жовтня 2014 року (за день до
ухвалення оскаржуваного рішення) не
спростовує висновків суду першої
інстанції щодо порушення Банком умови
виселення, передбаченої ст.40 Закону
України «Про іпотеку».

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року по цій
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: