Справа № 521/6026/14-ц
Провадження № 2/521/4579/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

представника відповідачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю
третіх осіб - органу опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визначення місця проживання
дитини, припинення стягнення
аліментів, стягнення перерахованих
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, за участю третьої особи -
органу опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визначення
місця проживання дитини та припинення
стягнення аліментів, уточнивши який
просить суд визначити місце проживання
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним з батьком -
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, припинити
стягувати з нього аліменти, починаючи з
дня пред'явлення позову, стягнути з
відповідачки на його користь
перераховані ним аліменти за термін
фактичного проживання доньки з ним,
тобто з березня 2014 року включно. Свій
позов обґрунтовує тим, що з
відповідачкою по справі перебували у
зареєстрованому шлюбі до 24 вересня 2009
року. За час шлюбу у них народилися двоє
дітей: донка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно
домовленості між ними після розірвання
шлюбу, діти залишилися проживати з
відповідачкою, а позивач за рішенням
суду сплачував аліменти на утримання
двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх
його доходів. Нажаль відповідачка
почала перешкоджати йому у спілкуванні
з дітьми, що стало приводом для
звернення до суду з позовом про
встановлення порядку його участі у
вихованні малолітніх дітей. Однак
ОСОБА_3 відмовлялася виконувати
рішення суду, весь час з її боку робився
чималий тиск на дітей, тому він з метою
зменшення моральних страждань дітей
припинив активні дії щодо відновлення
зустріч та спілкування з дітьми. Згодом
коли діти подорослішали, його
спілкування з ними оновилося, і донька
неодноразово скаржилася на постійні
сварки в сім ї. Відповідачка не
враховуючи особливостей характерів
дітей та використовуючи жорстокі
авторитарні методи виховання фактично
налаштовувала сестру проти брата. Не
враховуючи особливостей характерів
дітей, відповідачка використовувала
іноді зовсім не педагогічні методи
виховання, іноді виставляючи доньку за
двері. В кінці лютого 2014 оку донька
зателефонувала позивачу та розказала,
що після чергового скандалу мати
виставила її за двері, тому попросила
забрати її до себе. З цього часу
дівчинка проживає в його родині, а мати
не цікавиться її життям. Дзвінки від
нього та від доньки відповідачка не
отримує, тому він відправив їй
СМС-повідомлення, в якому запропонував
мирову угоду, згідно з якою донька буде
проживати з ним, а відповідачка
повертати йому половину аліментів, які
він сплачує на утримання двох дітей.
Оскільки відповідачка категорично
відмовилася, він вимушений звернутися
з наступним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав з підстав
викладених у позовній заяві та
додатково пояснив суду, що між донькою
ОСОБА_4 і її матір'ю склалися складні
стосунки, тому що обидві мають складні
характери. Враховуючи вищенаведене в
позові та особисте бажання дочки,
вважає, що для зменшення
психоемоційного напруження дитини, для
її нормального розвитку та поліпшення
успішності в школі, буде ліпшим щоб
донька проживала в його сім'ї.

Відповідачка в судові засідання не
з'являлася, про час та місце судових
засідань повідомлена належним чином,
її інтереси в суді представляв ОСОБА_1
Представник відповідачки проти
задоволення позову заперечував,
звертаючи увагу, що після розлучення
сторони у добровільному порядку
визначили що діти будуть проживати
разом з матір'ю, про те у сторін завжди
виникали непорозуміння щодо участі
батьків у вихованні дітей. Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 07 червня 2010 року визначений спосіб
участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, а саме
спосіб участі позивача у вихованні
доньки встановлено шляхом визначення
часу перебування її з батьком від 11
годин суботи до17 годин неділі. У 2013 році
дівчинка досягла перехідного віку,
тому ускладнилися відносини з матір'ю,
а батько замість того щоб налагодити
ситуацію, при зустрічах з дочкою
налаштовував її проти матері.
Представник ОСОБА_3 пояснив суду, що зі
слів його довірительки йому відомо, що
28.02.2014 року позивач шляхом оману
звернувся до доньки, коли вдома нікого
не було, незаконно зайшов до її
приватної квартири де вона мешкає з
дітьми, та фактично викрав дівчинку,
яка по теперішній час незаконно
проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1.
З тих пір дочка на телефонні дзвінки
матері не відповідає, з братом не
спілкується. ОСОБА_3 звернулася з
заявою про викрадення дитини до
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області. Сторона відповідачки
критично оцінила висновок органу піки
та піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської Ради
від 28 серпня 2014 року, яким визнано
доцільним визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком -
ОСОБА_2, тому що засідання органу опіки
та піклування було формальним, а члени
ради не врахували принцип 6 Декларації
прав дитини, проголошеної Генеральною
асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,
згідно з яким дитина може бути
розлучена з матір'ю у виняткових
випадках.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської Ради в судовому засіданні не
заперечував проти позову, пояснивши
суду, що орган опіки та піклування
Малиновської РА Одеської міської ради
28 серпня 2014 року прийняв висновок, яким
задовольнив заяву ОСОБА_2 та визначив
місцем проживання ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1.
Представник третьої особи пояснила, що
такий висновок був прийнятий після
спілкування з дитиною, було
встановлено, що через відсутність умов
для проживання, постійні конфлікти з
мамою, взаємного непорозуміння, ОСОБА_4
категорично відмовляється повертатися
до попереднього місця проживання.
Бабуся дитини по материнській лінії
власноруч написала заяву про
доцільність визначення місця
проживання дитини разом з батьком,
оскільки мати неспроможна створити
належні умови для проживання дітей.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідачки, представника органу
опіки та піклування Малиновської
районної адміністрації ОМР, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом установлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі, у якому мають
двох дітей: малолітню доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина -
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням
Малиновського районного суду від 24
вересня 2009 року шлюб між сторонами
розірвано.

За домовленістю сторін, малолітні діти
залишилася проживати разом з матір'ю за
адресою: АДРЕСА_4. Сторонами не
оспорювало ся, що за рішенням
Малиновського районного суду міста
Одеси (справа № 1519/2-3328/11) з позивача на
користь відповідачки стягнуто
аліменти на утримання двох дітей:
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3
частини з усіх видів його доходів.

Як пояснював позивач, після розірвання
шлюбу між сторонами склалися складні
стосунки, в тому числі вони не змогли
досягти згоди щодо участі позивача у
вихованні спільних дітей, що примусило
ОСОБА_2 звернутися до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом про
встановлення порядку участі у
вихованні малолітніх дітей. Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 07 червня 2010 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визначено спосіб
участі ОСОБА_2 у вихованні дитини - його
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши
час перебування її з батьком від 11:00
год. суботи до17:00 год. неділі. Визначено
спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його
дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
встановивши час перебування його з
батьком щосуботи від 11:00 год. до 13:00 год.
без присутності матері.

У своїй позовній заяві про визначення
місця проживання дочки з ним - батьком,
ОСОБА_2 вказував, що незважаючи на
рішення суду від 07.06.2010 року
відповідачка продовжувала
перешкоджати йому у спілкуванні з
дітьми, не виконувала рішення суду та
вимоги державних виконавців. Позивач
зазначав, що з метою зменшення
моральних страждань дітей він припинив
активні дії щодо відновлення зустріч
та спілкування з дітьми, а також за
проханням дочки ОСОБА_4, припинив
подальші дії стосовно притягнення до
відповідальності її матері. Обставини
викладені у позові позивач підтвердив
в суді, з чого суд прийшов до висновку
що стосунки між матір'ю та дочкою
ОСОБА_4 були добрими, дочка турбувалася
про мати, просила батька припинити дії,
які могли би нашкодити матері.

В судовому засіданні також
встановлено, що на час звернення ОСОБА_2
з позовом до суду 25.04.2014 року, малолітня
ОСОБА_4 без згоди матері, проживала за
адресою: АДРЕСА_1, разом з батьком, який
одружився вдруге.

Як вбачається з характеристики на
вихователя Одеського ДНЗ «Ясла-садок»
№ 204 ОСОБА_3, ОСОБА_3 працює у
дошкільному навчальному закладі № 204 з
01 червня 2010 року. Має повну вищу
педагогічну освіту. Кваліфікаційна
категорія «спеціалісті другої
категорії». Педагогічний стаж - 10 років.
За цей час проявила себе як
дисциплінований, грамотний педагог,
який володіє теорією і методикою
виховання дітей. Згідно даної
характеристики ОСОБА_3
характеризується за місцем роботи
виключно позитивно.

Як вбачається з характеристики
гімназистки 3(7)-Б класу Одеської
гімназії № 5 ОСОБА_4 від 04.06.2014 року
підписаної директором гімназії ОСОБА_8
та класним керівником ОСОБА_9, ОСОБА_4
навчається в гімназії з 2012-2013
навчального року. Програмний матеріал
засвоює на достатньому рівні. Показує
гарні результати у вивченні іноземних
мов, української мови та літератури.
Дівчинка могла б займатися краще, якщо
б щоденно сумлінно виконувала домашнє
завдання. ОСОБА_4 потребує постійного
контролю збоку батьків. За характером
ОСОБА_4 емоційна та запальна. Останнім
часом стала поводитися дещо агресивно,
особливо по відношенню до матері. Мати
дуже дбайливо ставиться до доньки,
завжди цікавиться її успішністю,
шкільними справами. Вона контролює
дівчинку, стурбована тим, що донька
стала затримуватися після уроків,
пізно повертатися додому. Але мамине
відношення викликає неприязне
ставлення до неї з боку ОСОБА_4. Були
випадки коли ОСОБА_4 вдавалася до
хитрощів, казала неправду. У
позаурочний час ОСОБА_4 займається
художньою самодіяльністю. Вона
приймала участь у танцювальних
конкурсах в Україні та за кордоном.
Мати докладає максимальних зусиль для
всебічного розвитку творчих
здібностей доньки. Після того, як
дівчинка стала мешкати з батьком, він
почав цікавиться успішністю її
навчання, життям школи та класу. ОСОБА_4
- фізично розвинена дівчинка, шкідливих
звичок не має. Вихованням ОСОБА_4
займаються батьки, але не має
систематичності та єдності у процесі
виховання, оскільки батьки розлучені, і
дівчинка мешкає то з батьком, то з
матір'ю.

Проаналізувавши даний документ, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_4
емоційна та має запальний характер,
який проявляється навіть у школі при
спілкуванні з вчителями і це не
пов'язується з поганим ставленням
матері до неї, а може бути викликано
перехідним віком дівчинки.

Малолітня ОСОБА_4 дала свої особисті
пояснення в судовому засіданні 21.10.2014
року, підтвердивши своє бажання жити
разом з батьком, тому що мати її не
розуміє, їй складно знайти з матір'ю
спільну мову, тому що на її думку вона
не приділяє їй належної уваги. На
пропозицію суду навести приклад, коли
на її думку мати її не розуміла,
дівчинка розповіла про несмачно
приготовлений їй чай. Разом з тим при
розмові з дівчинкою, суд прийшов до
висновку, що її бажання жити з батьком є
тимчасовим, та склалося під впливом
емоцій, пов'язаних непорозумінням з
матір'ю, яка працює вихователем,
втомлюється, заробляє менш ніж батько.

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено,
що якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Разом з тим, ч. 2 ст. 161 СК України чітко
визначено, що орган опіки та піклування
або суд не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

На рівні національного законодавства
встановлено перелік обставин, за
наявності яких малолітню дитину не
можуть передати для проживання разом з
матір'ю. Такими є: відсутність у матері
самостійного доходу; зловживання
матір'ю спиртними напоями або
наркотичними речовинами; аморальна
поведінка матері, яка може зашкодити
розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 24 постанови № 16 від 12
червня 1998 року «Про застосування
судами деяких норм Кодексу про шлюб і
сім'ю України», вирішуючи спори між
батьками, які проживають окремо (в тому
числі в одній квартирі), про те, з ким із
них і хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам дітей. При
цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

При розгляді справи, судом
досліджувався висновок органу опіки та
піклування № 3211/01-20 від 28.08.2014 року про
розгляд спору між батьками щодо
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом
з батьком ОСОБА_2, згідно з яким за
результатами розгляду висновку служби
у справах дітей Одеської міської Ради
від 13.08.2014 року № 06-4545/23 та заяви ОСОБА_2,
який зареєстрований та мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 та надані документи,
встановлено наступне: У ОСОБА_2 від
шлюбу з ОСОБА_3 є малолітні діти -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Малолітні ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
зареєстровані та фактично проживали
разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_4.
Взаємовідносини між батьками дитини не
склалися та після розірвання шлюбу
діти залишилися проживати разом з
матір'ю. Однак, в лютому 2014 року
малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, після
сварки з матір'ю ОСОБА_3 зібрала речі та
самовільно переїхала до батька, де
проживає в даний час. ОСОБА_2 проявляє
турботу про дитину, створив належні
умови для проживання, навчання,
розвитку доньки. Рада опіки та
піклування поспілкувалася з дитиною та
встановила, що через відсутність умов
для проживання, постійні конфлікти з
мамою, непорозуміння, ОСОБА_4
категорично відмовляється повертатися
до попереднього місця проживання, а
також проявляє ухилення від частого
спілкування з нею. Бабуся дитини по
материнській лінії власноруч написала
заяву про доцільність визначення місця
проживання ОСОБА_4 разом з батьком,
оскільки мати неспроможна створити
належні умови для проживання дітей та
постійно провокує сварки, що може
привести до зриву психічного стану
дитини.

Згідно ч.ч.5,6,ст.19 СК України орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаний в
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини. Розглядаючи дану
справу, суд не приймає за основу
письмовий висновок органу опіки та
піклування від 28.08.2014 року, тому що він
прийнятий в основному з урахуванням
того, що мати неспроможна створити
належні умови для проживання
тринадцятирічної дочки ОСОБА_4, а
неможливість створення таких умов
випливає із невеликої заробітної
плати, яку отримує ОСОБА_3 працюючи
вихователем. Суд вважає, що сам по собі
факт переваги одного з батьків ОСОБА_4
у матеріально-побутових умовах для
проживання малолітньої дитини не може
бути визначальним при вирішенні даного
спору. Крім того, у висновку опіки та
піклування вказується що у сторін по
справі є ще син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про
те не взято до уваги, що малолітніх
брата і сестру, які прив'язані один до
одного, недоцільно розлучати та
передавати.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини, прийнятій Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона має, коли це
можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Отже, для розлучення малолітньої
дитини, якою є ОСОБА_4, з матір'ю
необхідна наявність виняткових
обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК
України. Вирішуючи спір, суд звертає
увагу зазначені положення, а тому не
встановивши виключних обставин, які б
давали підстави дійти висновку про
можливість розлучення дитини з матір'ю,
приймає рішення про відмову в позові.

Оскільки правових підстав для
задоволення позову в частині
визначення місця проживання дитини з
батьком не вбачається, не підлягають
задоволенню й похідні вимоги ОСОБА_2
щодо припинення стягнення аліментів,
які виплачуються позивачем на користь
відповідачки на утримання двох дітей:
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3
частини від усіх видів його доходів та
вимоги про стягнення з відповідачки на
користь позивача перерахованих ним
аліментів за термін фактичного
проживання дочки з ним.

З цих підстав з урахуванням доводів
визначених вище у мотивувальній
частині рішення, суд вважає, що позивач
не довів можливість визначення судом
місця проживання дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним - батьком
ОСОБА_2.

На підставі викладеного та керуючись,
ст.ст. 5, 6, 19, 161 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60,
212, 213, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
за участю третьої особи - органу опіки
та піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської Ради
про визначення місця проживання дитини
та припинення стягнення аліментів,
стягнення перерахованих аліментів -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
учасниками процесу до апеляційного
суду Одеської області в десятиденний
термін. Особи, що приймали участь у
справі але не були присутні при
проголошенні рішення, мають право на
його оскарження в десятиденний строк з
дня отримання копії рішення суду.

Головуючий: