Справа № 464/1550/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5975/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я.,Ванівського О.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення
Сихівського районного суду м.Львова
від 15 липня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 15 липня 2014 року позов
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
шкоди - задоволено.

Стягнуто з відповідачки на користь
ОСОБА_4 матеріальну шкоду, заподіяну
залиттям у розмірі 12 575 гривень 00
копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2,
подавши апеляційну скаргу через свого
адвоката ОСОБА_3. В апеляційній скарзі
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
при неповно з'ясованих обставинах
справи. Вказує, що судом при вирішенні
справи не з'ясовано ким саме завдана
шкода, оскільки відповідно до
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_2 крім відповідачки
власниками вказаної квартири є й інші
особи, дані обставини підтверджуються
й довідкою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» №549
від 26.02.2014 року в якій крім апелянта
зареєстровані й інші мешканці, тому
будь-хто із них міг бути повністю або
частково причетним до залиття квартири
позивачки. Крім того, доводячи факт
затоплення, розмір заподіяної шкоди
позивачка посилається лише на висновок
експертного дослідження №013/13 від
26.11.2013 року, складений ТзОВ «СЕРБ»,
однак такий не може бути взятий судом
до уваги оскільки складений з
порушенням норм чинного законодавства,
а також даний висновок містить
розбіжності з актами ЛКП
«Стимул-Сихів», оскільки останні не
містять відомостей про пошкодження
предметів, які зазначені у висновку.
Просить рішення суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення на скаргу представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За правилами ст. 1166 ЦК України , що
регламентує загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, підставою цивільно - правової
відповідальності за завдання шкоди є
правопорушення, яке включає в себе:
шкоду, протиправне діяння особи, яка її
заподіяла, причинний зв»язок між ними
та вину заподіювача шкоди. Враховуючи
наведене, підставою виникнення
зобов»язання із заподіяння шкоди є
факт її завдання.

Частина 2 ст. 1166 ЦК України передбачає,
що особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Відповідно до роз'яснень п.2
Постанови Пленуму Верховного суду
України №6 від 27.03.1992 року з
відповідними змінами «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі
особою, яка її заподіяла, за умови, що
дії останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов`язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачам.

Тобто, цивільне законодавство в
деліктних зобов`язаннях передбачає
презумпцію вини, якщо в процесі
розгляду справи презумпція не
спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди. Таким чином,
деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за вини
заподіювача шкоди.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь - які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.
Докази повинні бути належними та
допустимими.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка ОСОБА_4, власник квартири
АДРЕСА_1 просить відшкодувати завдану
їй матеріальну шкоду в сумі 12 575
гривень, заподіяну внаслідок залиття
її квартири відповідачкою, що проживає
у квартирі НОМЕР_1 цього ж будинку
поверхом вище. При цьому позивачка
посилалась у позовній заяві на
складені ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів»
відповідні акти та на висновок
дослідження спеціаліста-будівельника,
яким визначено вартість
відновлювального ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_4 є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
реєстраційним посвідченням від 07.05.1997
року, виданим Львівським обласним
державним комунальним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки
про що зроблено запис в реєстрову книгу
№ 13 за реєстровим № 13338.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності, квартира АДРЕСА_2 належить
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

З довідки з місця проживання про склад
сім'ї, виданої ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів»
вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2
зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6.

Як вбачається з акту ТзОВ ЖЕП
«Стимул-Сихів» від 19.11.2012 року мешканка
квартири АДРЕСА_1 звернулась із
питанням залиття її квартири. Залиття
сталось внаслідок проведення
ремонтних робіт мешканцями квартири
НОМЕР_1 даного будинку, а саме залиття
бетонної стяжки на підлогу у малій
кімнаті.(а.с.45)

Актом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 02.10.2013
року встановлено, що через халатне
відношення мешканців квартири АДРЕСА_2
до свого помешкання відбулось
затоплення квартири НОМЕР_2, що
розташована поверхом нижче у цьому ж
будинку, а саме у приміщенні кухні,
коридору, ванної кімнати та
кімнати.(а.с.44)

Висновком експертного дослідження
ТзОВ «СЕРБ» від 26.11.2013 року за № 013/13,
проведеного спеціалістом ОСОБА_12,
встановлено, що причиною залиття
квартири АДРЕСА_1 є просочення рідини
через міжповерхове перекриття з
квартири НОМЕР_1, яка знаходиться на
п'ятому поверсі. Вартість
відновлювального ремонту приміщень
вказаної квартири становить 12 575
гривень.(а.с.7-19)

Вказаний висновок
спеціаліста-будівельника даний на
підставі відповідних досліджень
спеціаліста шляхом візуального огляду,
обстеження, інструментальних обмірів,
фотографування з фіксацією
результатів огляду з врахуванням
даних, зафіксованих в актах від 19.11.2012
року та 02.10.2013 року. Даний висновок
спеціаліста по справі відповідає іншим
матеріалам справи та не спростований
іншими допустимими та належними
доказами, а відтак вірно прийнятий
судом до уваги. При цьому,
відповідачкою та її представниками,
які надавали правову допомогу на
підставі договорів про надання
адвокатської допомоги (а.с.28,29,34.35) не
заявлялось клопотань про призначення у
даній справі відповідної судової
експертизи, ні з питань визначення
причин залиття, ні з приводу
правильності визначення розміру
матеріальної шкоди.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що позивачем доведено,
належними та допустимим доказами, факт
спричинення їй шкоди шляхом залиття
квартири, неправомірність дій
відповідача, завдання цієї шкоди з вини
останнього та наявність причинного
зв'язку між шкодою та діями
відповідача. Визначаючи розмір
завданої матеріальної шкоди, суд вірно
взяв до уваги висновок експертного
дослідження ТзОВ «СЕРБ» від 26.11.2013 року
за № 013/13 в якому вказано, що вартість
відновлювального ремонту приміщень
АДРЕСА_1 становить 12 575 гривень, а тому
при вирішенні спірних правовідносин
вірно застосував ст.1166 ЦК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачка не заперечувала
про те, що має нести відповідальність
за перше залиття квартири позивачки, що
сталось в листопаді 2012 року (а.с.48), а її
заперечення про те, що винним у залитті
квартири ОСОБА_4 є її батько - інвалід І
групи А, за яким вона здійснює догляд,
судом вірно оцінено критично, оскільки
подані нею докази не є належними та
допустимими у розумінні ст.ст. 57,60 ЦПК
України, відтак, вірно не прийняті до
уваги.

У відповідності до норм чинного
законодавства, зокрема ст. 322 ЦК
України, власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом, відтак утримання належного
власнику майна, яке знаходиться в межах
квартири НОМЕР_1, вищевказаного будинку
є обов'язком власника (співвласників),
зокрема й ОСОБА_2.

Колегія суддів вважає, що
безпідставними твердження апелянта
про те, що суд не дав належної оцінки
усім доказам по справі, так як оцінюючи
зібрані по справі докази, суд
дотримався встановленого ст.212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, в
єдності і протиріччі, і ця оцінка
повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2-
адвоката ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 15 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: