Провадження № 4-с/461/95/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 Галицький районний суд м. Львова
в складі:

головуючого – судді
Городецької Л.М.,

при секретарі
Скочиляс І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за скаргою
ОСОБА_1, заінтересована особа державний
виконавець Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_2 на дії державного
виконавця,

в с т а н о в
и в :

скаржник звернувся до суду зі скаргою,
в якій просить визнати незаконними дії
державного виконавця Ільчишин Любов
Володимирівни щодо винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження №44552779 від
29.08.2014 року, скасувати зазначену
постанову та зобов’язати Галицький
ВДВС ЛМУЮ відкрити виконавче
провадження згідно виконавчого листа,
виданого 15.01.2014 року Галицьким
районним судом м.Львова.

В обґрунтування
заявленої скарги покликається на те, що
15.01.2014 року Галицький районний суд
видав виконавчий лист на виконання
рішення апеляційного суду Львівської
області від 15.11.2013 року, яким
зобов’язано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити
їй та неповнолітній доньці ОСОБА_5
перешкод в користуванні квартирою.
Однак, 29.08.2014 року старшим державним
виконавцем Галицького ВДВС ОСОБА_2
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження у
зв’язку із невідповідністю
виконавчого листа вимогам ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме у виконавчому документі не
вказано індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника.
Скаржник вважає, що виконавчий лист
відповідає усім вимогам, а тому
оскаржувану постанову слід скасувати.

Скаржник в судове
засідання не з’явилася, при цьому,
подала заяву про розгляд скарги без її
участі, скаргу підтримує в повному
обсязі.

Представник
заінтересованої особи в судове
засідання не з’явився, хоча належним
чином був повідомлений про час і місце
слухання справи, а тому справу
розглянуто у його відсутності, на
підставі наявних документів про права
і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що скаргу слід
задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК
України, учасники виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що
15.01.2014 року Галицьким районним судом
м.Львова видано виконавчий лист на
виконання рішення апеляційного суду
Львівської області від 15.11.2013 року, яким
зобов’язано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити
їй та неповнолітній доньці ОСОБА_5
перешкод в користуванні квартирою.

Постановою від 29.08.2014 року старшим
державним виконавцем Галицького ВДВС
ЛМУЮ ОСОБА_2 відмовлено у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом №461/3524/13-ц, виданий 15.01.2014 року
Галицьким районним судом м.Львова на
підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки у
виконавчому документі не вказано
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника, та не вказано місце
для проведення виконавчих дій.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є
обов’язковими для виконання на всій
території України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону. Як вбачається з оскаржуваної
постанови від 19.12.2013 року, в такій
державний виконавець зазначає п.3 ч.1
ст.18 Закону України «Про виконавче
провадження», вказуючи, що у
виконавчому документі зазначається
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника.

Суд вважає таке покликання державного
виконавця помилковим з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст.103 ЦПК України,
судовий наказ має відповідати вимогам
до виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження» та обов’язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред’явлення судового наказу до
виконання.

Пунктом 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
виконавчому документі зазначаються,
зокрема повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер
і серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це
відповідні органи державної влади та
мають відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи
(для фізичних осіб), місцезнаходження
майна боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право, з
метою захисту інтересів стягувача,
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

З наведеного випливає, що державний
виконавець вправі самостійно
звернутися до відповідного державного
органу державної податкової служби із
запитом про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника.

Як видно з матеріалів справи,
виконавчий лист №461/3524/13-ц виданий
15.01.2014 року відповідає вимогам ст.18
Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, судом встановлено, що
старшим державним виконавцем
Галицького відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2
безпідставно та всупереч ст.25 Закону
України «Про виконавче провадження»
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження, що є недопустимим з огляду
на ч.5 ст.124 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи
вищенаведене, суд вважає, що старшим
державним виконавцем не було дотримано
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», тобто дії державного
виконавця щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження є
неправомірними, а відтак оскаржувану
постанову слід скасувати.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця Галицького ВДВС
ЛМУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження №44552779 від 29.08.2014 року.

Скасувати постанову
старшого державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 від 29.08.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження №44552779.

Зобов’язати старшого державного
виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2
вчинити дії щодо відкриття виконавчого
провадження на підставі, виданого
Галицьким районним судом м.Львова
виконавчого листа №461/3524/13-ц, виданим
15.01.2014 року.

На ухвалу може бути
подана апеляційна скарга протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Л.М.Городецька