№ 2/235/1836/14
№ 235/4716/14 ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року Красно армійський
міськрайонний суд Донецької області у
складі

головуючої судді :
Величко О.В.,

при секретарі:
Харт А.О.

за участю позивачки
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

представника відповідача : Товариства

з обмеженою відповідальністю

«Краснолиманське»
Козинець Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Красно
армійську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє від імені свого
неповнолітнього сина ОСОБА_4, до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краснолиманське»,
третя особа: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську про відшкодування
моральної шкоди,-

В С
Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє від імені свого
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
звернулась до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краснолиманське»,
третя особа: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську про відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказала, що ОСОБА_5 був її чоловіком, з
яким вона перебувала у шлюбі з 23.08.2003
року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

28.01.2012 року з її чоловіком ОСОБА_5, який
працював в ТОВ «Краснолиманське» в
якості електрослюсаря підземного, під
час виконання трудових обов»язків
стався нещасний випадок, в результаті
якого він ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер у
лікарні, про що був складений акт про
нещасний випадок, пов»язаний з
виробництвом № 1-А від 06.04.2012 року за
формою Н-1 .

Вважає, що загибеллю чоловіка її сину
ОСОБА_4 завдані моральні страждання,
оскільки він втратив рідну людину, не
може всети звичайний спосіб
життя,батько у нього був опорою в сім»ї.
Загибель чоловіка викликала у її сина
психічні страждання, ця обставина
негативно вплинула на стан його життя.
Позивачка просить стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краснолиманське» на
її користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди, спричиненої її
неповнолітньому сину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 100000 грн., а також
понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги,
наполягала на їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, наполягав на їх
задоволенні.

Представник відповідача ТОВ
«Красноалиманське» в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що позивачем не надано
доказів щодо завдання її
неповнолітньому сину моральної шкоди.
Окрім того, вважає, сума мораьної шкоди
значно завищена, не відповідає
принципам справедливості, оскільки
нещасний випадок стався внаслідок
особистої необережності постраждалого
ОСОБА_5 Просила відмовити в задовленні
позовних вимог.

Представник третьої особи -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійськ в судове засідання не
з»явились, просили справу слухати у їх
відсутність, винести рішення по справі
на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін,
з»ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка
та ОСОБА_5 з 23.08.2003 року перебували у
шлюбі, зареєстрованому виконкомом
Шевченківської селищної ради м.
Красноармійська Донецької області,
актовий запис № 8. Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 11.03.2014 року шлюб
розірвано ( а.с. 7,8).

Від шлюбу мають неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 7).

28.01.2012 року ОСОБА_5 під час
виконання трудових обов»язків був
травмований, що підтверджується Актом
№ 1-А про нещасний випадок, пов»язаний
з виробництвом за формою Н-1 , внаслідок
чого ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер у лікарні
( а. с. 3-4).

Законом України « Про охорону
праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено,
що відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок ушкодження
здоров»я або у випадку смерті
працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
Закону України « Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України « Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» ,дія
цього Закону поширюється на осіб, які
працюють на умовах трудового договору (
контракту).

Згідно із ч. 1 ст. 21 зазначеного
Закону в разі настання страхового
випадку, а таким на підставі ст.ст. 13 та
14 цього Закону є смерть застрахованого
внаслідок нещасного випадку на
підприємстві, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов»язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров»я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, страхові виплати. Перелік
грошових сум страхових виплат на
відшкодування такої шкоди міститься в
п. 1 ч.1 ст. 21 Закону. До грошових сум, які
в разі смерті застрахованого
працівника підлягають виплаті особам,
що перебували на його утриманні,
Законом віднесено одноразову допомогу,
пенсію у зв»язку з втратою
гоудвальника та відшкодування
вартості пов»язаних з позованням
ритуальних послуг ( п.п.»б», «д» п.1; п.2 ч.
1 ст. 21 Закону).

Виплата Фондом грошових сум на
відшкодування моральної шкоди,яка
заподіяна членам сім»ї застрахованого
смертю останнього, Законом № 1105-У1У не
передбачена.

Встановлено, що ОСОБА_5. був
застрахований і помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Суд зазначає, що правовідносини
щодо відшкодування шкоди, заподіяної у
зв»язку з виконанням потерпілим
трудових обов»язків не є трудовими,
оскільки у такому випадку шкоду,
спричинену здоров»ю громадянина, не
можна вважати предметом трудового
договору. Не регулюються нормами
трудового законодавства й
правовідносини між членами сім»ї (
утриманцями) потерпілого та
підприємством, установою,
організацією, де він виконував свої
обов»язки. А тому відшкодування шкоди,
заподіяної життю чи здоров»ю повинно
здійснюватися на підставі норм
цивільного, а не трудового
законодавства.

Положенням ст. 1168 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
смертю фізичної особи, відшкодовується
її чоловікові ( дружині), батькам (
усиновлювачам), дітям ( усиновленим) , а
також особам, які проживали з нею
однією сім»єю.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на
всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці,
безпека технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування та інших
засобів виробництва, стан засобів
колективного та індивідуального
захисту, що використовуються
працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні
відповідати вимогам нормативних актів
про охорону праці.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України
неповнолітній син померлого ОСОБА_4 є
особою, яка має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення їх прав.

Як наслідок, у даному випадку
моральна шкода, заподіяна умовами
виробництва, спричинила порушення
таких особистих немайнових прав, як
право на життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Відповідно до
вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини фізичної або юридичної особи, яка
її завдала, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК
України моральна шкода, завдана
каліцтвом чи іншим ушкодження здоров'я,
може бути відшкодована одноразово або
шляхом здійснення щомісячних платежів.

Ця норма матеріального закону не
містить посилання на наявність вини у
заподіянні вказаної шкоди.

Судом встановлено, що у зв"зку зі
смертю ОСОБА_4 внаслідок нещасного
випадку на виробництві завдано
моральну шкоду його неповнолітньому
сину ОСОБА_4, яка полягає у душевних,
психічних стражданнях, яких він зазнав,
характер яких полягає в тому, що їх
неможливо відновити. Син тяжко
переживав втрату рідної людини,
порушились його звичайні життєві
зв»язки, нормальний перебіг життя. Його
моральні страждання носять тривалий
характер .

Смерть ОСОБА_4 настала внаслідок
нещасного випадку на виробництві і при
цьому мала місце протиправність дій
відповідача, пов"язаних з порушенням
Закону України „Про охорону праці",
Правил безпеки у вугільних шахтах, що
стало причиною нещасного випадку,
внаслідок якого настала його смерть
(а.с. 3-4,10-12).

Між протиправними діями відповідача
та настанням негативних наслідків,
тобто смертю потерпілого і заподіянням
моральної шкоди його близькій людині, є
прямий причинний зв"язок, а також є вина
відповідача у настанні вказаних
негативних наслідків, що є підставою
для відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної
шкоди суд враховує глибину фізичних і
душевних страждань неповнолітнього
сина померлого , те, що ці страждання у
нього довічні, ступень вини
відповідача, а також виходить з засад
розумності, виваженості та
справедливості, що узгоджується з
роз"ясненнями, що містяться у п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 березня 1995
року № 4 ( зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 року № 5), де
вказано, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

З урахуванням вищезазначеного, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, стягнувши з
відповідача на користь позивачки , яка
діє від імені непоновлітнього ОСОБА_5, в
рахунок відшкодування моральної шкоди
50000 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави підлягають стягненню судові
витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 7,
8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє від
імені свого неповнолітнього сина
ОСОБА_4, до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краснолиманське»,
третя особа: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську про відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краснолиманське» на
користь ОСОБА_1, яка діє від імені
неповнолітнього сина ОСОБА_4 50000 грн. в
рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краснолиманське на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: