АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дуда О.О. Провадження №
22-ц/789/757/14 Доповідач - Гурзель
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н.
Б.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, апелянта ОСОБА_3
та його представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 07 травня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, посилаючись на те, що під час
шлюбу, подружжям було набуто майно, а
саме незавершений будівництвом
садовий будинок в садівничому
товаристві "Трудове літо-1" на території
Смиковецької сільської ради,
Тернопільського району,
Тернопільської області на земельній
ділянці площею 0,06 га з кадастровим
номером 020011809, цю земельну
ділянку, та автомобіль КІА Маgentis, р.н.
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, які просила
поділити, визнавши за нею, згідно
уточнених позовних вимог, право
власності на 1/2 частину будівельних
матеріалів, вартістю 132442грн.,
використаних у процесі будівництва
садового будинку, 1/2 частину земельної
ділянки, та стягнути з відповідача
кошти в сумі 56990грн., як компенсацію
вартості однієї другої частини
автомобіля КІА Маgentis, проданої
відповідачем. Також просила виділити в
натурі 1/2 частину земельної ділянки в
натурі відповідно до варіанту №1
висновку судової земельно-технічної
експертизи від 04.1 1.2013 року.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 07 травня 2014
року позов задоволено частково. В
порядку поділу майна подружжя:
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
кошти в сумі 56990грн., як компенсацію
вартості однієї другої частини
автомобіля КІА Маgentis, р.н. НОМЕР_2, кузов
НОМЕР_3; визнано за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину будівельних
матеріалів, вартістю 95957,50грн.,
використаних у процесі будівництва
садового будинку в садівничому
товаристві "Трудове літо-1" на території
Смиковецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області на земельній ділянці площею 0,06
га з кадастровим номером 020011809.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат з сторін.

Додатковим рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 26 серпня 2014
року визначено, що перелік 1/2 частини
будівельних матеріалів, вартістю
95957,50грн., використаних у процесі
будівництва садового будинку в
садівничому товаристві "Трудове літо-1"
на території Смиковецької сільської
ради Тернопільського району
Тернопільської області на земельній
ділянці площею 0,06 га з кадастровим
номером 020011809 викладений у
Додатку №5 висновку судової
будівельно-технічної експертизи
Тернопльського відділення КНДІСЕ від
07.08.2013 року №2695/13-22.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
в позові відмовити. Посилається на те,
що рішення ухвалене за неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в позові про визнання
права власності на 1/2 частини земельної
ділянки площею 0,06 га скасувати,
постановити в цій частині нове рішення,
яким позов задовольнити. Посилається
на те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши апелянтів та їх
представників, які зіслалися на
доводи апеляції, дослідивши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги до задоволення не підлягають.

Так частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
спільною сумісною власністю подружжя,
яка підлягає поділу є автомобіль КІА
Маgentis, а також будівельні матеріали
використані у процесі будівництва
садового будинку в садівничому
товаристві "Трудове літо-1" на території
Смиковецької сільської ради, а тому
стягнув в користь позивача ОСОБА_1
половину вартості даного майна. А
оспорювана земельна є особистою
власністю ОСОБА_3, а тому поділу не
підлягає. З таким висновком колегія
суддів погоджується, правовідносини
визначено вірно.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 23.01.1988 року, який розірвано
рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 22.11.2012 року.

Згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 10.11.2009 року
посвідченого приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу, зареєстрованого
в реєстрі за №4568, ОСОБА_3 у ОСОБА_5 була
придбана спірна земельна ділянка у с.
Смиківці, Терн. р-н, Терн. обл. площею 0,06
га. для ведення садівництва, суму за
18990 грн..

Заявою від 10.11.2009 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу, зареєстрованою в
реєстрі за №4563, ОСОБА_1 ствердила, що її
чоловік ОСОБА_3, купує земельну ділянку
у с. Смиківці Тернопільського району
Тернопільської областіж площею 0,06 га.
для ведення садівництва за особисті
гроші та належатиме йому на праві
особистої власності.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що судом
першої інстанції невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
в частині відмови у задоволенні позову
про визнання права власності на 1/2
частини земельної ділянки площею 0,06 га,
не заслуговують на увагу, оскільки
враховуючи зміст нотаріально
посвідченої заяви ОСОБА_1 від 10.11.2009
року (а.с145), суд прийшов до вірного
висновку, що спірна земельна ділянка у
с. Смиківці Тернопільського району
Тернопільської області площею 0,06 га
для ведення садівництва є особистою
власністю ОСОБА_3, а тому, поділу не
підлягає.

Також, не є вірними доводи апелянта
ОСОБА_3, що садовий будинок є його
особистою власністю, оскільки був
придбаний ним разом з земельною
ділянкою і не міг бути зазначений в
договорі із за відсутності
правовстановлюючих документів.

Так згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Як вбачається з договору купівлі
продажу земельної ділянки ОСОБА_3
заплачено вартість тільки земельної
ділянки - 18990 грн.

Факт оплати саме зазначеної суми
ОСОБА_3 підтвердив в судовому
засіданні.

Згідно заключення
будівельно-технічної експертизи
(а.с.91-104) вартість будівельних
матеріалів використаних в процесі
будівництва садового будинку в
садівничому товаристві "Трудове літо-1"
на території Смиковецької сільської
ради Тернопільського району
Тернопільської області на земельній
ділянці площею 0,06 га становить 191915 грн.

Таким чином, доказів оплати ним під час
придбання за особисті кошти земельної
ділянки також незавершеного
будівництвом садового будинку ним не
надано, оскільки ринкова вартість
недобудованого садового будинку
згідно заключення експертизи
становить 264884 грн.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК
України передбачено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. У разі подулу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Об'єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя. Якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.331 ЦК України,
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до листа Управління
Державтоінспекції від 17.12.2012 року
№13/10976, КІА Маgentis, р.н. НОМЕР_2, кузов
НОМЕР_3 було зареєстровано за ОСОБА_3
25.11.2008 року. 10.10.2012 року ОСОБА_3
автомобіль знято з обліку для
реалізації та 17.10.2012 року зареєстровано
за ОСОБА_8

Доводи апелянта про те, що автомобіль
був проданий за час шлюбу, а кошти від
його реалізації пішли на погашення
боргів, а тому він поділу не підлягає,
суд також не може визнати
обґрунтованими, оскільки автомобіль
ОСОБА_3 був реалізований вже в процесі
поділу майна подружжя, після подання
позову ОСОБА_1 (05.10.2012 року). А наявність
розписок, які містяться в матеріалах
справи не є переконливим доказом на
підтвердження доводів апелянта ОСОБА_3
в розумінні ст. ст. 58,59 ЦПК України.

За вказаних обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1
ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 07 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ
протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.В. Гурзель