Справа № 466/3744/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 листопада 2014 року
м Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді
Невойта П.С.

при секретарі с/з
Бішко Б.М.

з участю представника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові у залі суду справу
за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третьої особи Галицький ВДВС ЛМУЮ про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів та про стягнення
недоплати по аліментах і витрат, які
пішли на комісію і не були покриті
відповідачем, -

у с т а н о в
и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з
позовною заявою до ОСОБА_5 про
стягнення з ОСОБА_5 неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів на
користь доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 43 104, 00 грн., недоплату аліментів
у сумі 11 785,00 грн., витрати що пішли на
комісію і не були покриті відповідачем
в розмірі 325,08 грн. та 243,60 грн. судових
витрат.

Позовні вимоги уточнювалися
неодноразово.

В останнє, 06.11.2014 року позивач ОСОБА_3
звернулась до суду із заявою про
уточнення позовних вимог та просила
постановити рішення, яким стягнути
ОСОБА_5 на її користь в інтересах
неповнолітньої доньки - ОСОБА_4
неустойки за прострочення сплати
аліментів в розмірі 9 603, 67 грн.,
заборгованості по сплаті аліментів за
період з 10.10.2007 р. по 01.11.2014 р. у розмірі 7
150, 78 грн. та 243,60 грн. судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказували, що 16 жовтня 2009 року зроблено
запис про розірвання шлюбу між нею та
відповідачем у Книзі реєстрації
розірвань шлюбів за №161, про що
Галицьким відділом реєстрації актів
цивільного стану Львівського міського
управління юстиції видано свідоцтво
про розірвання шлюбу Серії 1-СГ №062079
від 02.03.2010 року .

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 14.11.2007 року ухвалено
стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти
на утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600
(шістсот) грн., щомісячно, які
підлягають індексації відповідно до
закону, починаючи з 10.10.2007 року, до
досягнення нею повноліття

27 листопада 2007 року Шевченківським
районним судом м.Львова видано
виконавчий лист за №2-7015/07, за яким
відділом державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження.

Незважаючи на те, що рішенням суду
ухвалено стягувати аліменти з
відповідача з 10 жовтня 2007 року, він
постійно здійснював затримку в їх
оплаті на тривалі періоди. Відповідно
до розрахунку заборгованості по
аліментах Галицького ВДВС ЛМУЮ від 01.11.
2014 року, заборгованість по сплаті
аліментів відповідачем станом на 01.11.2014
року становить 7 150,78 грн. На підставі
наведеного вважає, що станом на
вересень 2014 року розмір пені за
несплачені відповідачем на її користь
аліменти становить 9603,67 грн.

Пославшись на викладене, позивач
просила позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач уточнені
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просила їх задовольнити,
підтримала пояснення, викладені у
заяві від 06.11.2014 року про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідач та представник позивача
ОСОБА_2 яка діє на підставі угоди про
надання юридичних послуг від 12.06.2014
року та свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю №616 (а.с.54,55)
позовні вимоги заперечили частково,
посилаючись на подані до суду письмові
заперечення. Окрім, цього відповідач
додатково пояснив, що у нього дійсно
раніше була заборгованість з оплати
аліментів, що пов'язана з його
підприємницькою діяльністю. Однак, у 2013
році він отримав кредит для погашення
заборгованості, сплативши позивачеві
більше 10 тис.грн. При цьому державний
виконавець надав йому розрахунок по
сплаті аліментів, в якому зафіксовано
відсутність заборгованості. З 2013 року
він вчасно і в повному обсязі сплачує
аліменти. Якщо судом буде доведено про
наявність заборгованості, оскільки
квитанції про перерахунок коштів у
нього збереглися не всі, то він
змушений буде з цим погодитися, однак
заперечує щодо слати пені.

Заслухавши пояснення сторін та
представників, вивчивши та дослідивши
докази у справі, суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі
проте, як вбачається з копії свідоцтва
про розірвання шлюбу виданого
Галицьким відділом реєстрації актів
цивільного стану Львівського міського
управління юстиції шлюб між ними було
розірвано про, що 16.10.2009 року в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
актовий запис № 161 (а.с.19).

ОСОБА_5 є батьком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження, копія якого наявна у
матеріалах справи (а.с.20).

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 17.11.2007 року позов
задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання
малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 600 (шістсот) грн.,
щомісячно, які підлягають індексації
відповідно до закону, починаючи з 10.10.2007
року, до досягнення нею повноліття.
Допущено негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць.

В добровільному порядку відповідачем
рішення суду про стягнення аліментів в
повному обсязі не виконувалось та
платежі ним були здійснені з січня 2007
року по листопад 2014 року лише на суму 44
000, 00 грн., що підтверджується
долученими до матеріалів справи копією
розрахунку державного виконавця,
погодженого начальником ВДВС,
заборгованості станом на 09.07.2013 року
(а.с.61 т.1) копіями платіжних доручень
(а.с.127-155 т.1), копією розрахунку
державного виконавця, погодженого
начальником ВДВС, заборгованості
станом на 01.11.2014 року (а.с.110 т.2).

З наведених письмових доказів
вбачається, що ОСОБА_5 здійснив оплату
за 73 місяці у розмірі по 600 грн. за
кожний, а також під час перерахунку
платежів у червні та липні 2013 року
додатково сплачено 200 грн., а тому
загальна сума оплати за період з 10.10.2007
року по 01.11.2014 року становить 44 тис.грн.
Згідно розрахунку державного
виконавця, погодженого начальником
ВДВС, станом на 01.11.2014 року загальна
сума нарахованих аліментів становить
50825,709 грн. Отже заборгованість
становить 6825 (шість тисяч вісімсот
двадцять п'ять) гривень 70 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі 1% від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Таким чином, ст. 196 СК України
передбачає відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені), яка настає лише
за наявності вини цієї особи.

Також відповідно до п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин.

Отже, обов'язковою умовою застосування
юридичної відповідальності у вигляді
стягнення неустойки є винна
протиправна поведінка особи, тобто
воно можливе у разі виникнення
заборгованості з вини особи,
зобов'язаної сплачувати аліменти,
наприклад, у зв'язку з її ухиленням від
сплати аліментів, розшуком,
перебуванням за кордоном тощо.

При цьому пеня нараховується не з часу
фактичного ухилення від утримання і не
з часу подання позовної заяви про
стягнення аліментів чи з часу набрання
рішенням суду про стягнення аліментів
законної сили, а з часу невиконання
рішення суду.

Моментом невиконання судового рішення
є початок ухилення від його виконання
або перешкоджання його виконанню.
Невиконання судового рішення полягає у
невжитті особою, до якої звернуто
виконання рішення, що набрало законної
сили, передбачених законом заходів
щодо їх виконання.

Невиконання може виражатися у прямій
відмові виконати судове рішення або в
ухиленні від його виконання, під чим
розуміються дії або бездіяльність
винної особи, спрямовані на
невиконання рішення суду про стягнення
з неї на користь дитини визначеної суми
аліментів, які можуть виразитись як у
прямій відмові від сплати встановлених
судом аліментів, так і в інших діях
(бездіяльності), які фактично
унеможливлюють виконання вказаного
обов'язку (приховуванні заробітку
(доходу), що підлягає облікові при
відрахуванні аліментів, зміні місця
роботи чи місця проживання з
неподанням відповідної заяви про
необхідність стягування аліментів
тощо).

Позивач посилається на винну поведінку
відповідача як платника аліментів, яка
полягала в утворенні заборгованості по
аліментах внаслідок його неналежного
виконання обов'язку сплачувати
аліменти, які присуджені за рішенням
суду.

Відповідач же в своїх запереченнях
посилався на те, що 09 липня 2013 року
згідно розрахунку заборгованості за
аліментами Галицького відділу ДВС
визначений державним виконавцем борг
було повністю погашено, його було
визначено у розмірі 7800 грн. і сплачено
ним у повному обсязі (а.с.61 т.1).

Як убачається з розрахунку
заборгованості, підготовленого
Галицьким ВДВС ЛМУЮ від 09 липня 2013 року,
борг, який існував на той час повністю
покритий, у розрахунку вказувалась
навіть переплата у розмірі 200 грн.
Відповідно до розрахунку 01 березня 2014
року, виданого Галицьким ВДВС ЛМУЮ,
борг також відсутній (а.с.61-62). Після
цього яких-небудь вимог про стягнення
аліментів до нього Галицьким ВДВС ЛМУЮ
не пред'являлось, оплата здійснювалась
надалі щомісячно, у розмірі 600 грн., як
це визначено рішенням суду про
присудження аліментів. Копії квитанцій
надавалась державному виконавцю
Галицького ВДВС ЛМУЮ.

Виходячи зі змісту норм ст. 196 СК
України, суд відповідно до вимог ст. 214
ЦПК України повинен встановити не
тільки факт заборгованості за
аліментами, а й наявність чи
відсутність вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду, у
її виникненні та залежно від цього
вирішити питання про наявність чи
відсутність у одержувача аліментів
права на стягнення неустойки.

Для встановлення порушення необхідна
констатація факту, що відповідний
документ надійшов до особи, яка повинна
його виконувати, і вона мала реальну
можливість це зробити, оскільки
нарахування пені має здійснюватися з
дати визначення заборгованості,
повідомлення державним виконавцем
боржника про її наявність та про строк
погашення.

Так, вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень є обов'язковими для
усіх органів, організацій, посадових
осіб, громадян і юридичних осіб на
території України. Державному
виконавцю у встановлений ним строк
повинні бути надані безкоштовно
документи або їх копії, необхідні для
здійснення його повноважень.

Разом з тим, судом встановлено, що
фактично заборгованість була
нарахована за час з моменту звернення
до суду із позовною заявою про
стягнення аліментів та по листопад 2014
року, однак відповідача про це
повідомлено не було.

Тому суд, з огляду на наведені докази в
обґрунтування заперечень відповідача,
приймає до уваги ту обставину, що у
виникненні заборгованості немає вини
відповідача, оскільки з його боку
винної поведінки щодо порушення
зобов'язання встановлено не було.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення неустойки
за прострочення сплати аліментів не
підлягають задоволенню та з
відповідача слід стягнути на користь
ОСОБА_3 - 6 825 грн. 70 коп. заборгованості
по сплаті аліментів за період з 10.10.2007
року по 01.11.2014 року.

Щодо позовних вимог про стягнення
витрат, що пішли на комісію і не були
покриті відповідачем у розмірі 325,08 грн.
слід зазначити наступне.

У судовому засіданні сторони визнали,
що з 2008 і до 2013 року ОСОБА_5 здійснював
перерахунок аліментів у розмірі 600 грн.
на зарплатну карточку позивача, яку
вона самостійно обрала та вказала
відповідачеві. Отже, посилання
позивача на ч.14 Постанови КМ України
«Про перелік видів доходів, які
враховуються при визначенні розміру
аліментів на одного з подружжя, дітей,
батьків, інших осіб» не можна брати до
уваги, так як оплата за послуги
доставки грошових переказів у тому
випадку покладається на боржника, якщо
такі оплати перераховуються через
відділення зв'язку.

При цьому відповідач пояснив, що при
перерахунку коштів через відділення
банків на зарплатну карточку позивача
щоразу з нього до суми 600 грн. додатково
стягували комісійні послуги банку.

З пояснень позивача у судовому
засіданні також з'ясовано, що ОСОБА_3 на
початку 2014 року відкрила рахунок в
банку для оплати аліментів
відповідачем і останній з березня 2014
року сплачує на такий рахунок кошти у
розмірі 600 грн., при цьому жодних
комісійних витрат з нього не знімають.

З рахуванням наведеного у задоволенні
вимог про стягнення витрат, що пішли на
комісію і не були покриті відповідачем
у розмірі 325,08 грн. також слід відмовити.

Згідно зі ст.88 ЦПК України, на
відповідача слід покласти сплачені
позивачем при подачі позову до суду
документально підтверджені судові
витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.196 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 6825
(шість тисяч вісімсот двадцять п'ять)
гривень 70 копійок заборгованості по
сплаті аліментів за період з 10.10.2007 року
по 01.11.2014 року, а також 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок судового збору, а
всього 7069 (сім тисяч шістдесят дев'ять)
гривень 30 копійок.

У решті у задоволенні позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. С. Невойт