Єдиний унікальний номер 728/2321/14
Номер провадження 2/728/743/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Бахмацький
районний суд Чернігівської області в
складі:

головуючого судді - О.Ф.
Костенко

при секретарі - Л. І. Кулик

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

представника відповідачки - ОСОБА_4

3 їх осіб, на стороні відповідачів, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Бахмачі справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та про вселення, -

В С Т А
Н О В И В :

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2002
року. Від шлюбу мають 2 - х неповнолітніх
дітей - дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Бахмацького райсуду
Чернігівської області від 11 червні 2013
року шлюб між сторонами розірвано.

Під час перебування сторін у
шлюбі ними було придбано житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі - продажу жилого
будинку від 06.06.2005 року, посвідченого
приватним нотаріусом Бахмацького
районного нотаріального округу
ОСОБА_9, реєстровий № 2484.

Договір зареєстрований в
Прилуцькому МБТІ 30 червня 2005 року.

Заочним рішенням Бахмацького
райсуду Чернігівської області від 30
вересня 2013 року визнано за ОСОБА_3 і
ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині
житлового будинку з надвірними
будівлями під АДРЕСА_1, за кожним.
Перехід права власності на цей будинок
в реєстраційній службі Бахмацького
районного управління юстиції не
зареєстровано.

На час розгляду справи за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстроване місце
проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_1

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до Бахмацького райсуду із позовною
заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1, та про вселення його в цей
будинок, посилаючись на те, що рішенням
Бахмацького райсуду Чернігівської
області від 30 вересня 2013 року були
задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 В до
нього про визнання права власності на
1/2 частину будинку з надвірними
будівлями під АДРЕСА_1. Але ОСОБА_3
володіє усім майном, використовуючи
його із корисливами цілями, зокрема,
здає його в оренду та чинить йому різні
перешкоди, вчиняє сварки, не надає
ключів від вхідних дверей. Такі
неправомірні дії порушують його право
власності і він вимушений звертатися
до суду за захистом свого права.
Просить зобов'язати відповідачку не
чинити йому перешкод у користуванні
будинком з надвірними будівлями і
вселити його в будинок АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги і
просить їх задовільнити, уточнивши, що
на даний час він являється власником
всього будинку, а не його 1/2 частини, бо
перехід права власності у
реєстраційній службі не зареєстровано.
Поділ будинку не здійснювався і
порядок користування будинком між
подружжям не визначався.
Відповідачкою порушено його право на
житло і на власність.

Представник позивача заявлені
позивачем вимоги підтримала в повному
обсязі і просить їх задовільнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник в судовому засіданні
позову не визнали і вважають його
необґрунтованим.

Відповідачка зазначила, що після
розірвання шлюбу в червні 2013 року
проживати в будинку АДРЕСА_1 стало
неможливо, так як в її життя стала
втручатися мати позивача. А тому вона
вирішила надати дозвіл на проживання в
цьому будинку з липня 2014 року ОСОБА_5 і
його батьку ОСОБА_6, які працюють у
місцевому КСП, без згоди свого
колишнього чоловіка, позивача по
справі. Сама з дітьми в цьому будинку
також не проживала. Ключ в дверях
будинку вона не змінювала, а один ключ,
який знаходився тільки у неї, вона
віддала в користування особам, яким
дозволила проживати в будинку, і цей
ключ на даний час знаходиться у цих
осіб. Плати за проживання в будинку в
цих осіб вона не вимагає, так як вони
здійснюють догляд за будинком,
викорчували бур"яни. Вони лише
оплачують послуги за користування
електричною енергією. Вважає, що
позивач в любий час за домовленістю із
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 має право зайти в
будинок. Після визнання за нею права
власності на 1/2 частину будинку
відповідно до рішення суду вона не
здійснила його перереєстрації.
Порядок користування будинком і його
реальний поділ вони з позивачем не
здійснювали, але будинок є їх спільною
сумісною власністю.

Треті особи на стороні відповідача, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, ОСОБА_6 і ОСОБА_5,
вважають позов позивача
необґрунтованим, так як дозвіл на
проживання їх в цьому будинку надавала
ОСОБА_3. Вона ж надала їм один ключ від
вхідних дверей, яким вони користуються
і який знаходиться у них. Якщо позивачу
необхідно потрапити до будинку, вони не
заперечують, але він повинен їх
завчасно про таку необхідність
повідомити. При вселенні їх до будинку
ОСОБА_3 В дозволила користуватись їм
кухнею і кімнатою. Договору найму житла
вони не укладали. За час проживання в
будинку з липня місяця 2014 року вони
здійснювали догляд за цим будинком,
викорчували бур"яни, і сплачували
вартість використаної електричної
енергії. Плати за проживання в будинку
не здійснювали.

Ознайомившись із матеріалами
справи, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, 3 -х осіб, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

У відповідності до положень ч. 1
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь -якого висунутого
проти нього обвинувачення.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися, розпоряджатися своєю
власністю .

Стаття 47 Конституції України
приписує, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.
Частиною 4 статті 9 ЖК України
встановлено додаткові гарантії щодо
права користування житлом, зокрема те,
що ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням , інакше як з підстав і в
порядку , передбачених законом.

Судом встановлено, що між
сторонами виник спір з приводу
користування житловим будинком під
АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів
справи, сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2002
року, який розірвано рішенням
Бахмацького райсуду Чернігівської
області від 11 червня 2013 року. В період
шлюбу у сторін народилося 2 - є дітей :
дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 , і син -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу сторонами було
придбано житловий будинок з надвірними
будівлями , що знаходиться в АДРЕСА_1. на
підставі договору купівлі -продажу
жилого будинку від 06.06.2005 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Бахмацького районного нотаріального
округу ОСОБА_9 , реєстровий № 2484.
Договір зареєстрований в Прилуцькому
МБТІ 30 червня 2003 року. Право власності
на будинок зареєстровано за ОСОБА_1.

Заочним рішенням Бахмацького
райсуду Чернігівської області від 30
вересня 2013 року (а.с. 5-6) будинок під
АДРЕСА_1, визнаний спільною сумісною
власністю подружжя, і за кожним із
сторін визнано право власності на 1/2
частину будинку з надвірними будівлями
.

Перехід права власності на цей
будинок по 1/2 частині за кожним в
реєстраційній службі Бахмацького РУЮ
не зареєстровано відповідно до ЗУ „
Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень.

На час розгляду справи в будинку
АДРЕСА_1 , Чернігівської області
зареєстровано місце проживання ОСОБА_3
і ОСОБА_1

Відповідно до довідки , виданої
10.11.2014 року за № 434 виконкомом
Пісківської сільської ради,
Бахмацького району, Чернігівської
області ( а.с. 39) в будинку АДРЕСА_1,
проживають незареєстровані особи.

В судовому засіданні встановлено,
що такими незареєстрованими особами є
громадяни ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які
вселилися в будинок з дозволу ОСОБА_3,
що було підтверджено в судовому
засіданні як поясненнями сторін, так і
3-їх осіб. При вселенні цих осіб в
будинок їм ОСОБА_3 В був наданий ключ
від вхідних дверей в кількості одного,
яким користуються лише особи, які
вселилися в будинок, про що було
підтверджено в судовому засіданні як
поясненнями відповідачки, так і 3 - їх
осіб.

Допитані в судовому засіданні як
свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підтвердили, що
на початку серпня 2014 року вони на
прохання власника будинку ОСОБА_1
ходили в господарство під АДРЕСА_1. Але
в будинок потрапити не змогли, так як
ОСОБА_1 наявним у нього ключем не зміг
відчинити замок у дверях, так як замок
був замінений. Коли був замінений замок
їм не відомо.

В судовому засіданні
відповідачка визнала ту обставину, що
вселення в будинок сторонніх осіб було
здійснено без згоди позивача. Цю ж
обставину підтвердив позивач і 3-і
особи, які пояснили, що перемовини щодо
їх вселення в будинок вони вели лише з
відповідачкою, і саме вона визнала,
якими кімнатами вони можуть
користуватися.

Згідно із ст. ст. 317,318 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, усім власникам забезпечуються
рівні умови для здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно із ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
вико-ристовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім"ї, інших осіб.

Як вбачається з ч. 2 ст. 386 ЦК України за
власником закріплюється право у разі
наявності в нього достатніх підстав
припускати можливість порушення свого
права власності іншою особою,
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушення. Зазначена норма
гарантує власнику можливість вимагати
не лише усунення порушень його права
власності, а й звертатися до суду за
захистом своїх прав, що можуть бути
реально порушені в майбутньому.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь - які дії, які не
суперечать закону. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші,
не заборонені законом дії.

Згідно із ст. 155 ЖК України жилі
будинки ( квартири), що є у приватній
власності громадян не може бути в них
вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком ( квартирою ) , крім випадків,
встановлених законодавством .

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу Європейської Конвенції „
Про захист прав людини і
основоположних свобод" кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна інакше як
в інтересах суспільства на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Вселення відповідачкою в будинок
АДРЕСА_1 для проживання сторонніх осіб,
а також відсутність у позивача ключа
від будинку, є тими перешкодами , в силу
яких позивач не може користуватися
будинком, належним йому на праві
власності, вільно входити до нього , а
тому, суд вважає за необхідне вселити
позивача в будинок.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України „
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати".

Згідно із ст.. 79 ЦПК України „
судові витрати складаються з судового
збору та витрат , пов"язаних з
розглядом справи. До витрат , пов"язаних
із розглядом судової справи, належать:
ч. 3 п.2 ) витрати на правову допомогу.

Позивач при подачі позову до суду
сплатив судовий збір за 2 позовні
вимоги у розмірі 487 грн. 20 копійок, що
підтверджується платіжними
документами банку ( а.с. 1,2, 23) відповідно
до ст. 80 ч. І п. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України „
витрати , пов"язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права , несуть сторони , крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом".

Згідно із ст.. 1 ЗУ „ Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
% встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за 1 годину участі особи, яка надавала
правову допомогу у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді , що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Отже, вартість 1 години роботи
адвоката, як представника, не повинна
перевищувати 487 грн. 20 коп.

Відповідно до п. 48 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ" № 10 від 17.10.14 року „
підстави, межі та порядок
відшкодування судових витрат на
правову допомогу, надану в суді як
адвокатом , так і іншим фахівцем у
галузі права регламентованою у п. 2 ч. 3
ст. 79, ст.. ст.. 84, 88, 89 ЦПК . Витрати на
правову допомогу , граничний розмір
якої визначено відповідним законом,
про що зазначено в п. 47 цієї постанови,
стягується не лише за участь у судовому
засіданні при розгляді справи , а й у
разі вчинення інших дій поза судовим
засіданням, безпосередньо пов"язаних
із наданням правової допомоги у
конкретній справі ( наприклад,
складання позовної заяви , надання
консультацій, переклад документів,
копіювання документів). Зазначені
витрати мають бути документально
підтверджені та доведені. Відсутність
документального підтвердження витрат
на правову допомогу, а також розрахунку
таких витрат є підставою для відмови у
задоволенні вимог про відшкодування
таких витрат".

Адвокат ОСОБА_2 надавала позивачу
правову допомогу, яка включає в себе
складання позовної заяви і участь у
судовому засіданні. Витрати на правову
допомогу в сумі 500 грн. і 200 гривень
підтверджені квитанціями від 12.11.2014
року № 239, і від 12.11.2014 року № 288, і
відповідають письмовому розрахунку
витраченого часу.

Ці витрати на правову допомогу і
на судовий збір підлягають стягненню з
відповідачки.

Керуючись ст. ст. 41 Конституції
України, ст. ст. 9,150,155 ЖК України, ст. ст.
15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60,
79, 80, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та про вселення
задовільнити.

Зобов"язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користуванні
житловим будинком під АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487
гривень 20 копійок , і витрати на правову
допомогу в розмірі 700 гривень , а всього
стягнути 1187 / одну тисячу сто
вісімдесят сім / гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення через Бахмацький
районний суд Чернігівської області

Суддя: