Справа № 307/4011/14-ц
Провадження № 2/307/1770/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

20 листопада 2014 року
м.
Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ніточко В.В., при
секретарі Фера В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Тячів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Бедевлянської сільської ради
та Тячівської державної нотаріальної
контори про визнання права власності
на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до Бедевлянської сільської
ради та Тячівської державної
нотаріальної контори про визнання
права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що рішенням Бедевлянської
сільської ради № 22 від 30 березня 1969
року її батьку ОСОБА_2 було виділено
земельні ділянку по АДРЕСА_1, на якій
він побудував житловий будинок.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_2, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_3
Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем
після смерті батьків, оскільки вони 26
серпня 2010 року склали заповіт, яким все
своє майно заповіли їй. На даний час
вона бажає оформити спадщину, тобто
житловий будинок, однак це
унеможливлюється через відсутність
правовстановлюючих документів на
нього, а тому просить у судовому
порядку визнати її власником житлового
будинку по АДРЕСА_1.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак подав суду
заяву, в якій просив справу розглянути
у його відсутності, позовні вимоги
підтримує.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися, однак подали
заяви, в яких просили справу розглянути
у їх відсутності, позовні вимоги
підтримують.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. З огляду на викладене
та те, що сторони в судове засідання не
з'явилися, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

Із свідоцтва про смерть вбачається, що
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_1, її батьками записані ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (а.с. 32).

Із свідоцтва про укладення шлюбу
вбачається, що ОСОБА_1 змінила прізвище
на ОСОБА_1 (а.с. 33).

Згідно заповіту від 26 серпня 2010 року,
посвідченого секретарем виконкому
Бедевлянської сільської ради, ОСОБА_2
заповів все своє майно, яке буде
належати йому на день смерті, де б воно
не знаходилося і з чого не складалося, а
також на все те, на що він за законом
буде мати право, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.7).

Із заповіту від 26 серпня 2010 року,
посвідченого секретарем виконкому
Бедевлянської сільської ради
вбачається, що ОСОБА_3 заповіла все своє
майно, яке буде належати їй на день
смерті, де б воно не знаходилося і з
чого не складалося, а також на все те, на
що вона за законом буде мати право,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно заяви в Тячівську державну
нотаріальну контору про прийняття
спадщини за заповітом від 08 червня 2011
року, ОСОБА_1 прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_2 (а.с.9).

Із заяви в Тячівську державну
нотаріальну контору про прийняття
спадщини за заповітом від 16 жовтня 2014
року вбачається, що ОСОБА_1 прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно акту від 24 грудня 1969 року,
ОСОБА_2, на підставі рішення
Бедевлянської сільської ради № 22 від 30
березня 1969 року, здійснено відведення
земельної ділянки для індивідуального
будівництва в АДРЕСА_1, площею 0,07 га
(а.с.11).

Із технічного паспорту вбачається, що
інвентаризаційна вартість житлового
будинку АДРЕСА_1 складає 150 201 гривень
(а.с.12-17).

Згідно довідки Бедевлянської
сільської ради № 1672 від 18 листопада 2014
року, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 з дня
народження, та після смерті батька
ОСОБА_2, вступила у фактичне володіння
та управління спадковим майном -
житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Із довідки Бедевлянської сільської
ради № 1673 від 18 листопада 2014 року
вбачається, що згідно даних
погосподарської книги № 19, ОСОБА_1
користується земельною ділянкою
площею 0,17 га в АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Згідно довідки Тячівської державної
нотаріальної контори № 857/02.14 від 17
листопада 2014 року, після смерті ОСОБА_2
та ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини
за заповітом подала ОСОБА_1. Інші заяви
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в нотаріальну контору
не надходили (а.с. 34).

Розглядаючи вказану справу в межах
заявлених вимог та наданих сторонами
доказів, суд приходить до переконання,
що дані конкретні правовідносини
врегульовані ЦК України.

Виникнення права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 та його
дружини ОСОБА_3 регулювалось зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України "Про власність", Законом
України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ
"Про місцеві Ради народних депутатів та
місцеве і регіональне самоврядування",
Законом України від 25 грудня 1974 року
"Про державний нотаріат", постановою
Ради Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР",
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих було затверджено зразки
довідок про право власності
колгоспного (селянського) двору на
жилий будинок та про право власності
робітника чи службовця на жилий
будинок.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

Так, 05 серпня 1992 року, вперше на
законодавчому рівні було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення" (втратила чинність). Тобто
до 5 серпня 1992 року не передбачалась
процедура введення приватних житлових
будинків в експлуатацію при оформленні
права власності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 05 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти.

Тобто, записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_2 та його
дружина ОСОБА_3, набули право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1
Тячівського району Закарпатської
області, а відповідно, після їх смерті,
у їх спадкоємців, виникло право на
спадкування на належну їм частку
вищезазначеного будинку.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання
права є одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше право не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини,
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів,
будинок знаходиться в сільському
населеному пункті, має в ньому окремий
порядковий номер, зареєстрований в
сільській раді, інші особи на володіння
та користування даним будинком на
підставах, передбачених законом, своїх
прав не заявляють, придатність будинку
для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, а також якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав. А у
відповідності до п.5 ч.1 ст.19
вищезазначеного Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, вважає, що позивачем на
законних підставах набуто право
власності на спадкове майно, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення в повному обсязі і за ним
необхідно визнати право власності на
будинок з надвірними спорудами, в
порядку спадкування.

На підставі наведеного та ст. ст.
16, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1268, 1269ЦК України, і
керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 212, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, що розташований
по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
Закарпатської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.В. Ніточко