Справа № 404/5629/14-ц
Номер провадження 2/404/2357/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді - Галагана О.В.,

при секретарі - Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді позовну
заяву ОСОБА_1 до Кіровоградської
міської ради в інтересах якої вступив в
участь у справі прокурор м. Кіровограда
про визнання незаконними та скасування
рішення, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з
вище вказаним позовом, просила визнати
незаконним та скасувати рішення
Кіровоградської міської ради від 21.08.2001
року № 1133 «Про затвердження робочого
проекту «Прибережні захисні смуги
ОСОБА_2 в м. Кіровограді» та стягнути
судові витрати.

Під час розгляду даної
справи прокурор м. Кіровограда
звернувся з письмовим клопотанням про
закриття провадження у справі,
вважаючи, що справа повинна
розглядатись в порядку
адміністративного судочинства.

Представник позивача проти даного
клопотання заперечив, зазначаючи, що
ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 19.06.2014 року відмовлено
у відкритті провадження за участю цих
самих сторін з цього ж питання, що є
предметом спору, оскільки суд дійшов
висновку, що справа повинна
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

Представник Кіровоградської міської
ради клопотання підтримав та просив
його задовольнити.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
клопотання прокурора про закриття
провадження у справі підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до суду з даним позовом в
зв’язку з тим, що Кіровоградською
міською радою був раніше поданий позов
до неї про визнання частково недійсним
рішення Кіровоградської міської ради,
№112 від 26.09.2006року, за яким їй було
передано в оренду земельну ділянку та
недійсним договір оренди землі, з
підстав того, що надана позивачу в
оренду земельна ділянка перебуває в
прибережній захисній смузі.

З аналізу ч.1 ст.15 ЦПК України
вбачається, що цивільна юрисдикція
(предметна підсудність) передбачає
наявність повноважень у зазначених
вище судів щодо розгляду в порядку
цивільного судочинства справ, що
стосуються захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до вимог ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові
відносини, що виникають у зв'язку зі
здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Пленум Верховного Суду України в
Постанові №7 від 16.04.2004 р. «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», із змінами від 19.03.2010, роз'яснив,
що ті земельні та пов'язані із
земельними відносинами майнові спори,
сторонами в яких є юридичні особи, а
також громадяни, що здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статус
суб'єкта підприємницької діяльності,
розглядаються господарськими судами, а
всі інші - в порядку цивільного
судочинства, крім спорів, зокрема, щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень при реалізації ними
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин, вирішення
яких згідно з пунктами 1, 3 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Згідно роз'яснень, які
містяться в п.21 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ" №3 від 01
березня 2013 року, якщо орган державної
влади та/або орган місцевого
самоврядування (суб'єкт владних
повноважень) бере участь у справі не на
виконання своїх владних повноважень, а
з інших правових підстав; не здійснює
владних управлінських функцій щодо
іншого учасника спору (наприклад,
надання згоди іншому співвласнику
житлового будинку на виконання
переобладнання та перепланування), то
залежно від змісту вимог і суб'єктного
складу сторін справа підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства
відповідно до вимог ст.15
ЦПК.          Враховуючи положення
ст.1 ЦПК України та ст.2 КАС України не є
публічно-правовим і розглядається у
порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади та/або
органом місцевого самоврядування
(суб'єктом владних повноважень) як
суб'єктом публічного права та суб'єктом
приватного права - фізичною особою, в
якому управлінські дії суб'єкта
владних повноважень спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи. У такому
випадку це спір про право цивільне,
незважаючи на те, що у спорі бере участь
суб'єкт публічного права, а спірні
правовідносини врегульовані нормами
цивільного та адміністративного права.

Відповідно до роз’яснень
Вищого Спеціалізованого Суду України
№ 24-150/04-13 від 28.01.2013 р. «Про практику
застосування судами законодавства під
час розгляду цивільних справ про
захист права власності та інших
речових прав, п. 8, зазначено, що при
розмежуванні справ між
адміністративною та цивільною
юрисдикцією у тих випадках, коли
відповідачем є орган виконавчої влади,
орган місцевого самоврядування,
посадова чи службова особа або інший
суб’єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, слід враховувати, що
якщо позов безпосередньо стосується
права власності третіх осіб, то справи
мають розглядатися у порядку
цивільного судочинства.

В даному випадку не має
місця спору про право цивільне,
суб'єктний склад спору включає
суб'єктів приватного права - фізичну
особу, та постійно діючий орган
місцевого самоврядування, який є
суб'єктом публічного права, при цьому
його управлінські функції не були
спрямовані на виникнення цивільних
прав у конкретної фізичної особи,
предметом оскарження є регуляторний
акт, а не рішення пов’язане з
конкретною особою, а відтак має місце
публічно-правовий спір, який належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 205,206,210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора м. Кіровограда
про закриття провадження у справі –
задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Кіровоградської міської ради в
інтересах якої вступив в участь у
справі прокурор м. Кіровограда про
визнання незаконними та скасування
рішення – закрити.

Повернути ОСОБА_1 суму коштів на оплату
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
внесених на розрахунковий рахунок
0003, код банку 823016, отримувач УДКСУ
в м. Кіровограді, банк одержувача: ГУ
ДКСУ у Кіровоградській області, код
38037409, по квитанції № 981303.74.2 від 02.07.2014
року.

Роз’яснити позивачу, що у разі
закриття провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається. Наявність ухвали про
закриття провадження у зв’язку з
прийняттям відмови позивача від позову
не позбавляє відповідача в цій справі
права на звернення до суду за
вирішенням цього спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області протягом п’яти днів з дня її
проголошення через Кіровський
районний суд м. Кіровограда. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_3