УХВАЛА

Справа № 2-807/11

20 жовтня 2014 року

Костопільський районний суд в складі:

головуючої судді - Грипіч Л.А.

секретар - Мельник Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Костопіль
заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна
та зняття заборони на його відчуження,
заінтересовані особи - ОСОБА_2, Відділ
ДВС Костопільського РУЮ Рівненської
області,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про зняття арешту з
майна, мотивуючи свої вимоги
неможливістю розпорядження належним
йому на праві власності майном.

Зі змісту заяви вбачається, що
постановою державного виконавця від
06.11.2012 р за аліментними зобов'язаннями
накладено арешт на майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1. Заявник вказує, що на
теперішній час заборгованості по
платежам на утримання неповнолітніх
дітей не має, всі необхідні грошові
суми сплачує вчасно, тому вважає що
находження майна під арештом є
незаконним та суттєво порушує його
права власника.

Враховуючи викладені обставини,
заявник з посиланням на положення
пункту 5 статті 60 Закону України «Про
виконавче провадження» просить суд
зняти арешт із зазначеного майна.

Представник заявника подав до суду
письмову заяву, в якій просив проводити
розгляд справи у його відсутності,
заявлені вимоги підтримав у повному
обсязі.

Відповідно до вимог статті 11 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (з
наступними змінами) «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим законом.

За правилами частини 2 статті 74 цього
Закону у разі наявності заборгованості
із сплати аліментів понад три місяці
стягнення може бути звернено на майно
боржника.

Арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема: винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту (ст. 57
Закону).

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до виконавчого листа №2-807/11
від 13.10.2011 року з ОСОБА_1 стягуються
щомісячно, починаючи з 22.09.2011р. на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, 03.11.2003р.н.
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 600 грн. на
кожну і до досягнення дітьми
повноліття.

Постановою головного державного
виконавця Відділу ДВС Костопільського
РУЮ ОСОБА_5 від 06.11.2012 року у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_1 аліментних
зобов'язань та існуванням за даним
виконавчим документом заборгованості
зі сплати аліментів у сумі 2600 грн.
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Підстави та умови зняття арешту з майна
визначені в статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження, в частині 6
якого передбачено: у всіх інших
випадках незавершеного виконавчого
провадження арешт з майна чи коштів
може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що виконавче
провадження за виконавчим листом №
2-807/11 виданим Костопільським районним
судом 13.10.2011 про стягнення з ОСОБА_1
стягуються щомісячно, починаючи з
22.09.2011р. на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
03.11.2003р.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходиться на примусовому виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Костопільського районного управління
юстиції, тобто до теперішнього часу не
завершене.

Згідно наданих суду довідок та
квитанцій, заборгованість зі сплати
аліментів у боржника ОСОБА_1 за даним
виконавчим документом станом на 20.10.2014
року відсутня.

Не представлено суду достовірних
доказів про вчинення державним
виконавцем будь-яких дій з вилучення
арештованого майна для подальшої
примусової реалізації.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що арешт на майно боржника
державним виконавцем накладено з метою
забезпечення виконання виконавчого
листа про стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей, тобто
безстрокового його збереження шляхом
фактичної заборони на його відчуження.

Такі дії державного виконавця
суперечать загальним засадам та
завданням здійснення виконавчого
провадження, положенням статей 50, 55, 57
Закону України «Про виконавче
провадження», а існування на
теперішній час арешту земельної
ділянки порушує права та законні
інтереси ОСОБА_1 на вільне володіння,
користування та розпорядження
належним йому майном.

За таких обставин заява про зняття
арешту визнається судом обґрунтованою
і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 60 цього
Закону у разі прийняття судом рішення
про зняття арешту з майна арешт майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Керуючись ст.ст.50, 55-57, 60, 74 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст.316-314, 319-321, 391 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна
та зняття заборони на його відчуження,
заінтересовані особи - ОСОБА_2, Відділ
ДВС Костопільського РУЮ Рівненської
області - задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження
майна: квартиру АДРЕСА_2, яке належить
ОСОБА_1, накладеного постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 06
листопада 2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Рівненської
області через Костопільський
районний суд протягом п'яти днів з
дня її проголошення та протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує.

Суддя:          Грипіч Л.А.