Справа № 372/4651/14-ц
№2-1579/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі : Падалці А.В.,

за участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у приміщенні Обухівського
районного суду Київської області у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т
а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача про
стягнення матеріальної шкоди в сумі 15600
грн. 00 коп. та моральної шкоди в сумі 10000
грн., та судових витрат в сумі 257 грн. 60
коп. з відповідача на його користь яка
була спричинена останнім в зв»язку з
порушенням житлових прав позивача.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив що з червня 2012 року по травень
2014 року відповідач порушував його
право на проживання в квартирі в якій
він є зареєстрований, в зв»язку з чим
він змушений був звернутись до суду і
рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 07.02.2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення порядку
користування жилим приміщенням,
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення, позивача було
вселено в квартиру АДРЕСА_1, та
зобов»язано відповідача надати
дублікати ключів від вхідних дверей та
не чинити перешкоди у користуванні
квартирою. За спірний період позивач
змушений був винаймати житло з вини
відповідача на що витратив 15600 грн. та
отримав моральну шкоду в розмірі 10000
грн.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити в повному обсязі,
посилались на обставини викладені в
позові.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні заперечила щодо
задоволення позовних вимог та вказала,
що позивач не надав суду жодних
належних та допустимих доказів щодо
спричинення відповідачем будь-якої
шкоди позивачу, а доданий договір
оренди житла не відповідає вимогам
законодавства і весь цей період
позивач проживав у своїй квартирі в м.
Харкові.

Вислухавши позивача та представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, суд вважає що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 28.10.2014 року,
та ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 17.06.1997 року є
співвласниками та кожен з них має по ?
частки квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зареєстрована у спірній
квартирі з 10.03.2009 року, та проживала в м.
Харкові.

ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4 в
односторонньому порядку змінив замки
на вхідних дверях, відмовився надати
позивачу ключі від нового замка, та не
допускав його до користування і
проживання в спірній квартирі.

Дані обставини встановлені судовим
рішенням Обухівського районного суду
від 07.02.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
жилим приміщенням, усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та
вселення, яким позовні вимоги ОСОБА_2
були задоволені частково, та вселено
ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1, та
зобов»язано відповідача надати
дублікати ключів від вхідних дверей та
не чинити перешкоди у користуванні
квартирою. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 15.05.2014 року, рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 07.02.2014 року, залишено без
змін.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також судом встановлено, що
відповідно до домовленості про найм
(користування) житла укладеної 01.06.2012
року між користувачем ОСОБА_2 та
орендарем приватним підприємцем ТОВ
«Крім ЛТД» ОСОБА_5, остання надала койко
- місце в АДРЕСА_2 за плату 650 грн.
позивачу, який був змушений найняти
інше місце для свого тимчасового
проживання - в АДРЕСА_2, в зв»язку з чим
ОСОБА_2 понесла майнові збитки на суму
15600 грн..

Але суд не бере до уваги договір про
найм (користування), як доказ укладення
договору найму житлового приміщення, в
розумінні ст. 158 ЖК України оскільки
його не зареєстровано у виконавчому
комітеті місцевої ради народних
депутатів або в органі управління
відповідно до вимог ст. 158 ЖК України.

Так, статтею 158 ЖК України
передбачено, що наймач користується
жилим приміщенням у будинку (квартирі),
що належить громадянинові на праві
приватної власності, відповідно до
договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення
укладається між власником будинку
(квартири) і наймачем у письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів або в органі управління, що
ним утворюється. Договір повинен
містити вказівку на предмет договору,
строк, на який він укладається,
визначити права і обов'язки наймодавця
і наймача та інші умови найму.

Крім того вищевказаний договір
засвідчений печаткою на якій відсутній
ідентифікаційний код юридичної особи
за єдиним реєстром юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, не
зазначено строк на який він укладений,
та не зрозуміло як в квартирі позивач
отримав жилу площу як у гуртожитку,
оскільки відповідно до ст.128 ч.2 ЖК
України, жила площа в гуртожитку
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи
чи організації, про що видається
спеціальний ордер як це передбачено
ст.129 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України,
вказано, що особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

У статті 1167 ЦК України зазначено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, дією чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Розмір
відшкодування визначається судом з
урахуванням суті позовних вимог,
характеру діяння особи, яка заподіяла
шкоду, фізичних чи моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних
наслідків.

При відшкодуванні моральної шкоди
необхідно з'ясовувати чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних страждань, а
також в якій матеріальній формі
позивач оцінює заподіяну йому шкоду та
з чого він при цьому виходить.

Під час розгляду справи позивач не
довів факт заподіяння йому як
матеріальної так і моральної шкоди.

Судом в ході розгляду справи не
встановлено підстав для задоволення
вимог позивача про відшкодування
шкоди, наявності самої шкоди, її
розміру та причинного зв'язку з винними
діями відповідача.

За таких обставин підстав для
задоволення вимог по відшкодуванню
матеріальної та моральної шкоди немає.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З врахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позивач не
довів суду та не надав належних і
допустимих доказів на підтвердження
спричинення йому матеріальної та
моральної шкоди відповідачем

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-59, 60, 61, 209, 212-214
ЦПК України, ст.ст. 22,23 ЦК України, ст.156
ЖК України, суд, -

В И
Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя