Провадження № 2/641/395/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року

Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - судді
Григор»єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому зазначає, що 22 жовтня
2013 року між ОСОБА_2, як продавцем, та
ОСОБА_1, як покупцем, був укладений
договір про взяття на себе обов'язків
укласти договір купівлі-продажу.
Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2
зобов'язався в строк до 22 листопада 2013
року оформити всі необхідні документи
та продати належну йому квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Згідно
п.3.2. вказаного договору для виконання
взятих на себе обов'язків (оплата
заборгованності по комунальним
платежам, оплата витрат по оформленню
документів, необхідних для укладення
договору, зняття з реєстрації всіх
проживаючих осіб та таке інше) ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_1 8100 грн. Відповідач
свої обов'язки за вказаним договором не
виконав. Пунктом 5.1. вказаного договору
передбачена відповідальність продавця
у випадку порушення ним прийнятих на
себе обов'язків у вигляді неустойки у
розмірі 8100 грн. Просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на свою користь суму боргу в
розмірі 8100 грн, неустойку в розмірі 8100
грн., а також витрати на правову
допомогу в розмірі 4000 грн.

Позивач та її представник у
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник
у судовому засіданні проти позовних
вимог заперечували, посилаючись на те,
що грошові кошти у розмірі 8100 грн.
витрачені ОСОБА_2 у відповідності до
умов договору від 22 жовтня 2013 року, саме
для оплати заборгованності по
комунальним платежам, оплати витрат по
оформленню документів, необхідних для
укладення договору, а умови вказаного
договору порушені саме покупцем -
ОСОБА_1, яка відмовилась від виконання
договору.

Допитані в судовому засіданні
свідки пояснили наступне.

Сідок ОСОБА_3 пояснила, що
працювала в агентстві нерухомості «Ваш
ріелтер», з метою продажу квартиру до
них звертався ОСОБА_2 21.10.2013 року ОСОБА_2
надав ксерокопії документів,
наступного дня він надав оригінали
зазначених документів.Угоду було
призначено на 22.11.2013 року. До цієї дати
вона, ОСОБА_8- тітка ОСОБА_2 та
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4
зустрічалися в її офісі. ОСОБА_8
передала правовстановлюючі документи
на квартиру, довіреність від ОСОБА_5 на
ім*я ОСОБА_6 Згодом подзвонив ОСОБА_4 та
повідомив, що ОСОБА_5 довіреності не
давав. Після цього ОСОБА_2 став
ігнорувати телефонні дзвінки. ОСОБА_4
пояснив, що не можна укласти угоду за
умови недійсної довіреності.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що укладав
попередній договір. Власниками
квартири є він, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Зазначив,
що ОСОБА_3 повідомила йому, що угоди не
буде, приїжджати не треба, оскільки
довіреність від ОСОБА_5 є підробною. До
22.11.2013 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4
дзвонив та казав про те, що необхідно
повернути гроші, оскільки угоди не
буде. Гроші він залишив ОСОБА_3 22.11.2013
року до нотаріуса не приходив.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що спірна
квартира належить ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_5

ОСОБА_5 є інвалідом. Ріелтер ОСОБА_3
завірила, що можна продати квартиру без
дозволу опікунської ради, по
довіреності від ОСОБА_5. Довіреність
була анульована нотаріусом. Угоду було
призначено на 22.11.2013 року. Перед угодою
покупці сказали, що покупати не будуть
з тієї причини, що продавцями
підроблено довіреність. Гроші ОСОБА_2
не отримував, вони залишились у ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що у неї двоє
дітей, один з яких недієздатним. З
приводу продажі квартири вони
звернулася до ріелтора, який запевнив,
що для продажі квартири не потрібна
згода опікунської ради. Хто підробив
довіреність їй невідомо. Син її грошей
не брав. ОСОБА_3 взяла гроші та передала
їх іншим особам. Зазначила, що договір
вона читала в листопаді 2013 року. Всі
обумовлені в договорі дії нею були
виконані. З реєстрації вона не знялась,
оскільки ріелтер відмінила угоду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши докази у
їх сукупності, вважає, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити, з огляду
на таке.

Судом встановлено і не
заперечувалось сторонами, що 22 жовтня
2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
укладений договір про взяття на себе
обов'язків укласти договір
купівлі-продажу. Згідно умов вказаного
договору ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зобов'язалися в строк не пізніше 17-00
години 22 листопада 2013 року укласти
договір купівлі-продажу квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно п.3.2. вказаного
договору для виконання взятих на себе
обов'язків (оплата заборгованності по
комунальним платежам, оплата витрат по
оформленню документів, необхідних для
укладення договору, зняття з
реєстрації всіх проживаючих осіб та
таке інше) ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 8100
грн.

Згідно свідоцтва про право
власності на житло від 10 січня 2006 року,
реєстраційний №3-06-267230, виданого
відділом приватизації житлового фонду
управління комунального майна та
приватизації головного управління
економіки та комунального майна
виконавчого комітету Харківської
міської ради, квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Згідно довіреності від 12 листопада
2013 року, посвідченої приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_9, ОСОБА_5
уповноважив ОСОБА_6 продати за ціну та
на умовах на свій розсуд всю належну
йому частку квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається із свідоцтва
від 22 листопада 2013 року, виданого та
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_6 22 листопада 2013 року о 16
годині 30 хвилин ОСОБА_1 знаходилася у
приміщенні приватного нотаріуса ХМНО
ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до пояснень позивача,
викладеним у позовній заяві, під час
оформлення документів їй була надана
копія довіреності від 12.11.2013 року,
згідно якої один із співвласників -
ОСОБА_5 довірив ОСОБА_6 продати належну
йому частку в квартирі АДРЕСА_1, у неї
виникли сумніви щодо достовірності
даної довіреності, і коли вона
звернулася до нотаріуса, який видавав
дану довіреність, то з'ясувалося, що
ОСОБА_5 нікому такої довіреності не
видавав, на даний момент вказана
довіреність анульована, нотаріус з
цього приводу звернувся до
правоохоронних органів, триває
перевірка.

На думку позивача, протиправні
дії відповідача щодо незаконного
оформлення довіреності від 12.11.2013 року,
з приводу чого триває перевірка, вказує
на те, що ОСОБА_2 порушив умови договору
від 22 жовтня 2013 року, що призвело до
того, що договір купівлі-продажу
квартири не був укладений 22 листопада
2013 року, хоча ОСОБА_1 була присутня у цей
день у приміщенні приватного нотаріуса
ХМНО ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, чим
виконала всі умови договору від 22
жовтня 2013 року.

Згідно пояснень відповідача,
після укладення договору від 22 жовтня
2013 року відбулося його часткове
виконання сторонами. ОСОБА_2 та ОСОБА_1
безпосередньо між собою не
спілкувалися. Всі дії та переговори
велися через довірену особу ОСОБА_2 -
ріелтора ОСОБА_3 та довірену особу
ОСОБА_1 - ріелтора ОСОБА_4, який виступає
у справі як представник позивачки.
ОСОБА_2 в строк, встановлений договором,
оформив всі документи, які необхідні
для оформлення договору
купівлі-продажу квартири, погасив
заборгованість по всім комунальним
платежам та був готовий з'явитися до
нотаріуса ОСОБА_6 до 22 листопада 2013 року
для укладення договору
купівлі-продажу. Але орієнтовно 14
листопада 2013 року ОСОБА_3 зателефонував
ОСОБА_4 і повідомив про те, що
довіреність на продаж квартири від
імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6 є
анульованою, триває перевірка
правоохоронними органами, а тому
укладати договір купівлі-продажу
квартири 22 листопада 2013 року ОСОБА_1 не
буде, і їй треба повернути гроші у
розмірі 8100 грн. Після цього ОСОБА_3
зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила
останню про те, що покупці
відмовляються купувати квартиру, і
треба повертати їм гроші.

Вказані обставини підтвердили
свідки: ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_2

Проти цих обставин також не
заперечували позивач та її
представник.

Після цього сторони спірного
договору не спілкувалися взагалі.
ОСОБА_2 та інші співвласники квартири
розуміли, що 22 листопада 2013 року
договір купівлі-продажу укладатися не
буде. Ні ОСОБА_1, ні її представник
ОСОБА_4 їм не телефонував, про хід
оформлення документів не цікавився,
точний час нотаріального оформлення
договору купівлі-продажу квартири та
інші деталі угоди не узгоджував. При
цьому ОСОБА_2 та інші співвласники
квартири були готові квартиру
продавати.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно п.5.4. договору від 22 жовтня
2013 року сторони зобов'язуються вжити
максимум зусиль для вирішення всих
спірних питань шляхом переговорів.

Суд вважає, що вказані дії ОСОБА_1
по виконанню договору від 22 жовтня 2013
року слід вважати як односторонню
відмову від виконання обов'язків,
передбачених умовами цього договору.
Позивачем не надано суду доказів того,
що довіреність на продаж квартири від
імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6 є
анульованою, і що вина у цьому саме
ОСОБА_2 Також не надано суду доказів
неможливості нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
квартири. Позивач також не навів
доказів наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
діями ОСОБА_2 відносно обставин
оформлення довіреності від 12.11.2013 року
та правових наслідків у вигляді
неможливості укладення договору
купівлі-продажу квартири.

Позивачем також не доведено, що
ним належним чином виконані умови
договору від 22 жовтня 2013 року.
Свідоцтво від 22 листопада 2013 року,
видане та посвідчене приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, підтверджує
лише ту обставину, що 22 листопада 2013
року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_1
знаходилася у приміщенні приватного
нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 за адресою:
АДРЕСА_2, але не підтверджує виконання
останньою інших умов спірного договору
(оплата за квартиру, наявність
відкритого рахунку в установі банку та
наявність на цьому рахунку грошових
коштів, достатніх для оплати вартості
квартири та таке інше). При цьому ні
позивач, ні її представник не поясними,
чому вони не здивувалися, що у
нотаріуса відсутні продавці, чому вони
навіть після цього не намагалися
зв'язатися з продавцями і з'ясувати
причини неприбуття.

З огляду на викладене, суд
вважає, що ОСОБА_1 не виконала належним
чином умови договору від 22 жовтня 2013
року, тому саме вона винна в тому, що
договір купівлі-продажу квартири не
був укладений та нотаріально
посвідчений.

Пунктом 5.1. вказаного договору
передбачена відповідальність продавця
у випадку порушення ним прийнятих на
себе обов'язків у вигляді неустойки у
розмірі 8100 грн. У відповідності до
пункту 5.2 вказаного договору у випадку
невиконання обов'язків, прийнятих на
себе покупцем, сума, вказана в пункті 3.3.
(8100 грн.) переходить до продавця.

Оскільки судом встановлено, що
умови договору від 22 жовтня 2013 року
порушені покупцем ОСОБА_1, не підлягає
стягненню з ОСОБА_2 сума у розмірі 8100
грн. яка отримана останнім відповідно
до п.3.2. вказаного договору, а також не
підлягає стягненню неустойка у розмірі
8100 грн.

Крім того, оскільки суд у
позові відмовляє, не підлягають
стягненню з відповідача також витрати
на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 215 ЦПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми -
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги або в
порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв