Справа № 203/4662/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 жовтня 2014 року          Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі – Авраменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський ОСОБА_2» про
повернення банківського вкладу, –

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась позивач із вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
послалась на те, що між сторонами у
справі 08 січня 2014 року було укладено
договір банківського вкладу
«Новорічний подарунок VIP»
«Квартальний» №718735/2014 (в доларах США),
за умовами якого відповідач отримав
від позивача в якості вкладу 7514,03
доларів США, зобов’язавшись повернути
вклад з виплатою відсотків по
закінченню дії договору. 08 квітня 2014
року позивач повідомила відповідача,
що збирається зняти кошти з депозиту в
повному обсязі, однак відповідач кошти
у вказаний строк не повернув, на
письмове звернення позивача ніякої
відповіді не надав. За таких обставин
позивач просить суд стягнути з
відповідача суму основного вкладу в
розмірі 9378,24 доларів США, що
знаходиться на рахунку, а також упущену
вигоду за ст.22 ЦК України розмірі 564,24
доларів США за період з 08 квітня 2014 року
по 08 жовтня 2014 року і 3% річних в розмірі
141,06 доларів США за той же період. Крім
того, позивач просить суд покласти на
відповідача судові витрати по справі.

В судове засідання сторони не
з’явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином. При цьому, від позивача
до суду надійшла заява про розгляд
справи в заочному порядку і за
відсутності позивача. Відповідач про
причини своєї неявки суд не повідомив,
в зв’язку із чим суд вважає за можливе
на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України
здійснити розгляд даної цивільної
справи в заочному порядку відповідно
до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного висновку
на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 08
січня 2014 року між сторонами було
укладено договір банківського вкладу
«Новорічний подарунок VIP»
«Квартальний» №718735/2014 (в доларах США),
за умовами якого відповідач отримав
від позивача в якості вкладу 7514,03
доларів США строком на 13 місяців,
зобов’язавшись повернути кошти
позивачу по закінченні вказаного
строку – 08 лютого 2015 року, а також
щомісяця нараховувати та виплачувати
відсотки на суму вкладу за
користування грошима вкладника –
позивача. Розмір відсотків за перші три
місяці дії договору становить 12%
річних, а починаючи з четвертого – 2%
річних. Договором передбачена
можливість дострокового закриття
вкладу на вимогу вкладника, що зумовлює
перерахування процентів на вклад. (а.с.3)

10 квітня 2014 року відповідачем було
отримано від позивача письмову заяву, в
якій остання посилається, що їй
відповідачем 08 квітня 2014 року було
відмовлено у поверненні вкладу на усну
вимогу, в зв’язку із чим позивач вдруге
просить відповідача повернути їй вклад
та нараховані відсотки на нього в
добровільному, позасудовому порядку.
Відповідь на дане звернення в
матеріалах справи відсутня. (а.с.6)

Станом на 07 серпня 2014 року на вкладному
(депозитному) рахунку позивача,
відкритому відповідача у зв’язку із
укладенням вищезазначеного договору,
знаходиться 9378,62 доларів США (а.с.4, 26).

Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім умов зазначеного вище
договору, врегульовані нормами ЦК
України, Положенням про порядок
здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і
фізичними особами, затвердженим
постановою Правління Національного
банку України від 03 грудня 2003 року №516
(далі – Положення).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов’язків, зокрема,
є договір, який є обов’язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є договір банківського
вкладу, який обов’язково укладається в
письмовій формі (ст.ст.1058, 1059 ЦК України,
п.2.2 Положення).

Згідно ст.1058 ЦК України, п.1.1, 2.4
Положення за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), в тому
числі в іноземній валюті, що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України, п.1.1-1.3, 3.3
Положення визначено, що договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення. За
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором. Якщо відповідно
до договору банківського вкладу вклад
повертається вкладникові на його
вимогу до спливу строку або до настання
інших обставин, визначених договором,
проценти за цим вкладом виплачуються у
розмірі процентів за вкладами на
вимогу, якщо договором не встановлений
більш високий процент.

Положеннями ст.1061 ЦК України, п.1.5-1.7, 3.4
Положення визначено, що банк виплачує
вкладникові проценти на суму вкладу в
розмірі, встановленому договором
банківського вкладу. Проценти на
банківський вклад нараховуються від
дня, наступного за днем надходження
вкладу у банк, до дня, який передує його
поверненню вкладникові або списанню з
рахунка вкладника з інших підстав. У
разі повернення вкладу виплачуються
усі нараховані до цього моменту
проценти.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов’язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняться від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов’язання.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
обов’язку в натурі.

За змістом п.1.6 Положення банк сплачує
вкладнику суму вкладу (депозиту) і
нараховані за ним проценти у валюті
вкладу (депозиту), якщо грошові кошти
надійшли на вкладний (депозитний)
рахунок в іноземній валюті, або на
умовах та в порядку, передбачених
договором, відповідно до заяви
вкладника – в іншій іноземній чи в
національній валюті.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм чинного
цивільного законодавства, приймаючи до
уваги, що в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт укладення між
позивачем (вкладник) та відповідачем
(банк) договору банківського вкладу
«Новорічний подарунок VIP»
«Квартальний» №718735/2014 (в доларах США)
від 08 січня 2014 року із дотриманням
вимог законодавства щодо змісту та
форми, а також підтверджено
невиконання відповідачем, на відміну
від позивача, своїх зобов’язань за
даним договором, а саме відповідачем не
повернуто позивачу на її вимогу вклад в
іноземній валюті – доларах США, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення позову, однак частково –
шляхом стягнення з відповідача на
користь позивача всієї суми вкладу, яка
знаходиться на відповідному
депозитному рахунку – в розмірі 9378,24
доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині стягнення з відповідача
збитків (упущеної вигоди), суд виходив з
наступного. Так, за змістом ст.22 ч.2 п.2 ЦК
України збитками, зокрема, є доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода). В даному
випадку мова йде саме про заплановані
доходи, які особа недоотримає
внаслідок порушення її цивільного
права. Разом з тим, позивач в своєму
позові обґрунтовує та розраховує суму
упущеної вигоди саме як відсотки за
депозитом за процентною ставкою
відповідача по аналогічним договорам
банківського вкладу та за період з дня
неповернення вкладу позивачу на її
вимогу і по 08 жовтня 2014 року (а.с.43).
Таким чином, позивач фактично просить
суд стягнути з відповідача в якості
упущеної вигоди проценти за
користування її вкладом за період
прострочення його повернення, що не є
тотожним один одному, оскільки такі
проценти не є запланованим доходом
позивача, бо їх отримання від
відповідача не було б можливим у
випадку виконання останнім свого
обв’язку із своєчасного повернення
вкладу, тобто за умови не порушення
прав позивача. За змістом же наведених
вище положень ст.22 ч.2 п.2 ЦК України
упущеною вигодою є саме дохід, який
позивач мала б отримати за умови не
порушення її прав відповідачем. При
цьому, в матеріалах справи немає жодних
доказів того, що відповідач збиралась
покласти повернутий відповідачем
вклад на депозитний рахунок до іншого
банку, тим більше на визначений нею у
розрахунку упущеної вигоди період (з 08
квітня 2014 року по 08 жовтня 2014 року) та
під зазначені позивачем 12% річних.

Не підлягає задоволенню і вимога
позивача про стягнення з відповідача 3%
річних, оскільки за змістом ст.625 ЦК
України така процентна ставка за
користування коштами стягується за
умови, якщо договором не встановлено
іншої. Укладеним же між сторонами
договором банківського вкладу
передбачений розмір процентної ставки
як за користування коштами вкладника
протягом всього часу дії договору, так
і за умов його дострокового повернення
вкладнику.

Не підлягає задоволенню також позовна
вимога щодо порядку повернення
позивачу вкладу (один платіж готівкою
через касу), оскільки зазначене питання
є предметом виконання судового
рішення, зокрема у примусового порядку
державною виконавчою службою, а не
предметом спору сторін, і залежить від
фінансової можливості відповідача, за
наявності якої кошти будуть стягнуті в
бажаному позивачем порядку і формі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи кількість та
характер заявлених позовних вимоги,
результат вирішення справи, вважає за
необхідне судові витрати у справі у
вигляді судового збору, сплаченого
позивачем в розмірі 243,6 гривень при
зверненні до суду, стягнути з
відповідача на користь позивача (а.с.28).
Крім того, оскільки позивача у
відповідності до ст.22 ч.2 Закону України
«Про захист прав споживачів», ст.5
Закону України «Про судовий збір»
звільнено від сплати судового збору
щодо вимог, пов’язаних із порушенням
прав позивача як споживача, а такою
вимогою є задоволена частково в
розмірі 9378,24 доларів США позовна вимога
про стягнення з відповідача суми
неповернутого вкладу, розмір судового
збору за яку становить 1214,54 гривень (за
курсом НБУ станом на час ухвалення
рішення), суд вважає за необхідне у
відповідності до ст.88 ЦПК України
стягнути вказаний судовий збір з
відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 625, 629, 1058-1061 ЦК України,
п.п.1.1-1.3, 1.5-1.7, 2.4, 3.3, 3.4 Положення про
порядок здійснення банками України
вкладних (депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 03
грудня 2003 року №516, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 64, 88,
208, 209, 212-215, 218, 223, Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
України, суд –

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2»
() на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1) в рахунок повернення
банківського вкладу за договором
банківського вкладу «Новорічний
подарунок VIP» «Квартальний» №718735/2014 (в
доларах США) від 08 січня 2014 року 9378,24
доларів США.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 – відмовити.

У рахунок відшкодування судових витрат
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2»
() на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 243,6
гривень, а також на користь держави
судовий збір в розмірі 1214,54 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя

Ф.Ф. Маймур