Провадження № 2-4415/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кушнір С.І.

при секретарі - Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні коридором, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
в якому просила усунути їй перешкоди у
користуванні коридором №2 в літері
«А-1», зобов'язавши відповідача знести
стіну, яка побудована незаконно,
побудувати знесені стіни, привівши
коридор у відповідність до технічного
паспорту домоволодіння АДРЕСА_1, а
також поставити вхідні двері у
вказаний коридор таким чином, щоб вони
відкривалися направо, як зазначено у
технічному паспорті.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1
обґрунтовувала тим, що спірний коридор
є приміщенням загального користування,
проте ОСОБА_3, не спитавши дозволу
самочинно та незаконно його переробив,
зокрема розібрав перегородки в
коридорі, встановив цегляну
перегородку, з боку своєї квартири
встановив батарею, з боку квартири
позивача заклав дверний отвір
камінням, чим перешкодив позивачу в
користуванні спільним коридором.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополь Автономної Республіки
Крим від 07.06.2013 р. в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні коридором,
зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 15.08.2013 р.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.
Рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 07.06.2013 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19.03.2014 р.
касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено
частково, рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 07.06.2013 р.
та ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 15.08.2013 р. скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
10.06.2014 р. підсудність справи визначено
Солом»янському районному суду м.Києва.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутність,
позовні вимоги підтримала та просила
позов задовольнити, проти заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, належним чином
повідомлялися про місце та час
розгляду справи за зареєстрованим у
встановленому порядку місцем
проживання. Про причини своєї неявки
суд не повідомили. Від відповідача
ОСОБА_3, який також є представником
відповідача ОСОБА_2, надійшли письмові
заперечення, з яких вбачається, що він є
користувачем (орендарем) 1/3 частки
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності його
бабусі ОСОБА_2, що успадкувала майно від
свого брата - ОСОБА_8, а той в свою чергу
є набувачем долі, що належала станом на
1957 р. ОСОБА_9, який долю придбав в 1957 році
у ОСОБА_10. Також зазначає, що твердження
позивача ОСОБА_1 про те, що коридор
перебуває у загальному користуванні і
позивач має право на його використання
не відповідають дійсності, а посилання
на договір користування від 05.07.1957 року
є нікчемним, оскільки вказаний договір
втратив чинність.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

На підставі наявних документів, суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи.

Треті особі в судове засідання не
з'явились, належним чином
повідомлялися про місце та час
розгляду справи, про причини своєї
неявки суд не повідомили.

Таким чином, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1
належить 1/3 частина домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 09.07.1986
р. (а.с.92). Відповідачу ОСОБА_2 також
належить 1/3 частина даного будинку на
підставі свідоцтва про право власності
за законом від 04.09.2002 р. (а.с.110). ОСОБА_4 є
власником 22/100 частин будинку на
підставі договору дарування від 14.07.1977
р.(а.с.80-81). ОСОБА_6 є власником 34/300
частин будинку на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
11.08.2010 р.

Судом встановлено, 05 липня 1957 року між
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1,
зокрема ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_7
укладений договір користування
загальним домоволодінням. Договір
посвідчено нотаріусом 1-ї
Сімферопольської нотаріальної
контори. Кожному із вказаних
співвласників належить по 1/3 частини
домоволодіння.

Відповідно до умов договору
користування загальним домоволодінням
в користування ОСОБА_11, що має 1/3 долю,
надаються будівлі: в літері «А»
кімната № 2, в літері «Б» кімната № 5, 4,
тамбур літера «б» и коридор № 2 в літері
«А» загального користування та 1/3 сараю
під літерою «В». ОСОБА_9 , що має 1/3 долю
в користування надається в літері «А»
кімнати № 1-1, коридор в літері «А1» під
номером 2, одна третя доля сараю під літ.
«В». ОСОБА_7 в користування надається в
літері «Б» кімнати під № 1-1 2-3 і тамбур
«Б1», одна третя доля сараю під
літ. «В».

Як вбачається із матеріалів справи,
власником 1/3 частини спірного
домоволодіння, яке належало ОСОБА_11 на
даний час є позивач ОСОБА_1, відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 09 липня 1986 року.

Власником 1/3 частини спірного
домоволодіння, яке належало ОСОБА_9 на
даний час є відповідач ОСОБА_2,
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 04 вересня 2002
року.

Власниками 1/3 частини спірного
домоволодіння, яке належало ОСОБА_7 на
даний час є ОСОБА_4 - 22/100 частини
(договір дарування від 14 липня 1977 року)
та ОСОБА_6 - 34/300 частини (свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від 11
серпня 2010 року).

Відповідно до договору піднайму (найму)
жилого приміщення №96 від 13 серпня 2009
року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_12,
остання є наймачем кімнати площею 11,6
кв.м в будинку АДРЕСА_1 Автономної
Республіки Крим. Договір діє постійно
(п. 2).

На момент укладення договору
користування загальним домоволодінням
від 05.07.1957 р. діяв ЦК УРСР в редакції 1922
року.

Відповідно до ст. 130 ЦК УРСР (в редакції
1922 року) договір вважається укладеним,
коли сторони взаємно дійшли згоди в
усіх істотних його пунктах. За істотні
в усякому разі вважаються: об'єкт
договору, ціна, строк та всі ті пункти,
відносно яких, на попередню заяву
однієї з сторін, треба дійти згоди.
Примітка 1. Коли законом встановлено
нотаріальне посвідчення договору,
договір, оскільки інше не встановлено
законом, вважається укладеним від
моменту його нотаріального
посвідчення.

Реєстрація договору у виконкомі
місцевої ради не вимагалась.

Відповідно до ст. 118 ЦК України в
редакції 1963 року, якщо учасники
спільної часткової власності на жилий
будинок за угодою між собою встановили
порядок користування відособленими
приміщеннями будинку (квартирами,
кімнатами) відповідно до частки
кожного і така угода нотаріально
посвідчена і зареєстрована у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів, то вона обов'язкова
і для особи, яка згодом придбає частку в
спільній власності на цей будинок.

В судовому засіданні встановлено, що
між співвласниками домоволодіння був
встановлений фактичний порядок
користування домоволодінням з
урахуванням договору від 05.07.1957 р.
Відповідно до умов договору спірний
коридор залишався у загальному
користуванні співвласників суміжних
квартир ОСОБА_11 та ОСОБА_9

Спірний коридор № 2, площею 1,6 кв.м
відноситься до будівлі під літ. «А» та
одночасно до прибудови під літ. «А1».
Відповідно до технічного паспорту до
літери «А» здійснена прибудова під літ
«А1», тобто прибудова входить до складу
будови під літерою «А».

Актом обстеження, проведеного комісією
Железнодорожньої районної ради в
м.Сімферополь 07.12.2012 р. встановлено, що
відповідно до технічного паспорту,
виготовленому в 2002 р., 1/3 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_1 та складається з: літера «А» -
житлова кімната № 2-2, пл.12,3 кв.м., літера
«б» - коридор 2-1, пл.3.2 кв.м, туалет 2-3,
пл.0,8 кв.м., літера «Б» - житлова кімната
2-4, пл.10,9 кв.м, кухня 2-5 пл.11,2 кв.м. Із
кухні № 2-5 пл.11,2 кв.м на плані
технічного паспорту зазначені двері в
коридор № 2 пл.1,6 кв.м з виходом на
вулицю. Встановлено, що дверний отвір з
кухні № 2-5 пл.11,2 кв.м в коридор № 2 пл.1,6
кв.м зі сторони квартири № 2 замуровано
каменем. Власником квартири № 1
розібрані перегородки коридора № 2
пл.1,6 кв.м.

В судовому засіданні встановлено, що
частки співвласників домоволодіння в
натурі не виділялись, отже у
відповідачів відсутні підстави для
приєднання до своєї частини
домоволодіння спірного коридору,
шляхом знесення перегородки та
замурування проходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України,
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Частинами 2, 4 ст. 358 ЦК України в
редакції 2004 року передбачено, що
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Якщо договір між
співвласниками про порядок володіння
та користування спільним майном
відповідно до їхніх часток у праві
спільної часткової власності
посвідчений нотаріально, він є
обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Згідно зі ст. 391 ЦК України в
редакції 2004 року, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Таким чином позовні вимоги в частині
усунення перешкод в користуванні
коридором №2 літери «А1» та приведення
будівлі в первісний стан відповідно до
технічного паспорту, шляхом зведення
стін у коридорі № 2 та відкриття
замурованого проходу обгрунтовані та
підлягають задоволенню.

Вимоги щодо встановлення дверей у
коридорі, щоб вони відкривалися
праворуч не підлягають задоволенню,
оскільки технічна документація не
містить інформації, що саме таким чином
відкривались двері до знесення
коридору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає
стягненню в рівних частках з
відповідачів на користь держави
судовий збір в сумі 243,6 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.357, 358, 391 ЦК України, ст.130
ЦК УРСР ( в редакції 1922 р.), ст.ст. 3, 4, 10, 11,
57-60, 88, 223, 224- 226, 228 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
коридором, зобов'язання вчинити певні
дії задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити
ОСОБА_1 перешкод в користуванні
коридором № 1-2, площею 1,6 кв.м під
літерою «А1» будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 привести приміщення
коридору № 1-2, площею 1,6 кв.м під літерою
«А1» будинку АДРЕСА_1 в первісний стан,
шляхом влаштуванням дверного отвору
між приміщеннями 1-2 літери «А1» та 2-5
літери «Б», зведення стін коридору 1-2,
площею 1,6 кв.м літери «А1» відповідно до
технічнеого паспорту на будинок.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь держави судовий збір
в сумі 243,60 грн.

В решті позову відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
відповідачем може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С.І. Кушнір