Справа № 466/6072/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Едера
П.Т.

при секретарі - Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

у с т а н
о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд
винести рішення про стягнення з
відповідача аліменти на його користь
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій
сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, і до
досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
він проживав із відповідачкою
ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі в
період 1993-2009 р.р. Від подружнього життя
у них народилося двоє дітей: донька -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 06 серпня 2009 року шлюб між
ними розірвано. Після розірвання шлюбу,
діти проживають з ним, позивачем та
перебувають на його повному утриманні
та вихованні. Відповідачка, як
зазначено в тексті позовної заяви, не
приймає участі у вихованні та
утриманні дітей, не надає жодної
матеріальної допомоги.

Позивач зазначив, що на даний час
розмір його доходів не дозволяє
належним чином матеріально
забезпечувати двох дітей, оскільки
крім забезпечення дітей я змушений
щомісячно оплачувати комунальні
послуги, які становлять близько тисячі
гривень в місяць та інші необхідні
послуги.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
надавши аналогічні пояснення, які
викладені у позовній заяві. Просив
позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнала частково, погодилась
сплачувати аліменти у розмірі 400
гривень на місяць про, що подала суду
письмові заперечення проти позову та
аналогічні до них пояснення.
Відповідач зазначила, що надає сину
матеріальну допомогу по мірі його
необхідності, а через протиправні, на
її думку дії позивача вона немає змоги
належно опікуватися дітьми.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, показання допитаного у
суду неповнолітнього свідка ОСОБА_5,
дослідивши зібрані по справі докази,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наведених
нижче підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами наступне.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
від 06 серпня 2009 року серії НОМЕР_3 шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано,
актовий запис №243. (а.с.6)

Під час перебування у шлюбі, у сторін
народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, котра на цей час є
повнолітньою та син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження останнього,
серії НОМЕР_2 від 19.12.1996 р. , актовий
запис 6967. ( а.с.7)

Діти проживають з позивачем за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою
форми № 2 від 13.08.2014 року за № 1211 виданою
ЛКП «Варшавське-407» (а.с.9)

Судом встановлено та визнано
сторонами, що неповнолітній син ОСОБА_5
перебувають на утриманні та вихованні
позивача.

У серпні місяці 2014 року ОСОБА_5
зарахований студентом першого курсу
денної форми навчання за державним
замовленням Львівського інституту
економіки і туризму за напрямком
підготовки «Готельно - ресторанна
справа» у Львівській інститут
економіки і туризму. Термін навчання у
вищезазначеному ВУЗІ встановлено з
01.09.2014 року до 30.06.2018 року, що
підтверджується довідкою вказаного
навчального закладу за № 710 від 11.08.2014р.
(а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована як
фізична особа підприємець та її дохід
становить з 01.01.2013 по 31.12.2013 року, згідно
Довідки ДПІ у Шевченківському районі м.
Львова 708000 гривень У 2013-2014 р. сплачено
єдиного податку в розмірі 5215 гривень.
(а.с.19).

Допитаний у судовому засіданні
неповнолітній свідок ОСОБА_5
підтвердив, що батько його повністю
утримує та займається його вихованням,
а мати ОСОБА_2 востаннє надала йому
грошові кошти як подарунок до дня
народження. ( а.с. 35-39)

Статтею 141 СК України передбачено, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дітей, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою, а розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України кожен з батьків повинен
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Даний обов'язок не залежить
від матеріального становища батьків.
Отже, обов'язок утримувати дитину є
рівною мірою обов'язком як матері так і
батька.

На підставі ст. 184 Сімейного кодексу
України, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що
неповнолітній син проживає разом з
позивачем та знаходяться повністю на
його утриманні.

Угоди про добровільну сплату аліментів
між сторонами не досягнуто і
відповідач ухиляється від покладеного
на неї обов'язку утримувати дитину.

Суд покликання відповідачки, що через
протиправну поведінку позивача, її
побиття останнім, чинення перешкод у
вихованні дітей та не можливості
проживати разом з дітьми, не приймає до
уваги, оскільки стороною відповідача
не подано доказів того, що остання з
приводу перешкод у вихованні дитини
зверталась у відповідні органи опіки
та піклування чи судові органи і
рішеннями таких її доводи були
підтверджені.

Крім того доводи відповідачки
спростовані також і показаннями
вказаного вище свідка - її сина.

Суд вважає за необхідне визначити
щомісячний розмір аліментів, який
відповідач зобов'язана сплачувати на
утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує матеріальне становище сторін,
стан здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище відповідача.

Суд вважає, що доводи позивача про
стягнення аліментів в заявленому
розмірі не підтвердилися належними та
допустимими доказами. Позивач не довів
необхідності витрачати на матеріальне
утримання сина такої суми коштів, що
дало б суду можливість половину цих
коштів, в розмірі 2500 гривень, стягувати
з відповідача.

Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу
України передбачено, що частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
обставини в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню та
слід стягувати з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 гривень
щомісяця, що підлягає індексації
згідно до закону, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку починаючи з 29.08.2014
року - з дня пред'явлення позову до суду
і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки позов задовольняється, суд
стягує в дохід держави відповідно до ч.
3 ст. 88 ЦПК України з відповідача 243, 60
грн. судового збору.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України
допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за 1
місяць.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 169, 209, 212,
213, 215, 218, 367 ЦПК України, ст. ст. 141, 180, 182,
183, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і
ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1), в користь ОСОБА_1 аліменти,
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій
сумі щомісячно у розмірі 1000 грн. (одна
тисяча гривень), що підлягає
індексації згідно до закону, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
29.08.2014 року - дня пред'явлення позову до
суду і до досягнення дитиною
повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) в дохід держави судовий
збір за розгляд справи в розмірі 243, 60
грн. (двісті сорок три гривні шістдесят
копійок).

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер