Провадження № 2/200/3068/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Бабушкінський
районний суд міста Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради про визнання правочину
нікчемним, визнання реєстрації права
власності недійсною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська, у
відповідності до останніх уточнень, з
позовом до ОСОБА_2, КП «ДМБТІ» ДОР про
застосування наслідків нікчемності
правочину. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що 08 липня 2004 року між
КП «ДМБТІ» ДОР та ОСОБА_2 було вчинено
правочин, у відповідності до якого за
ОСОБА_2 було зареєстровано право
власності на нерухоме майно, яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1, до
складу якого, в тому числі, було
включено й оглядовий колодязь, який
належить позивачу на праві власності, у
зв'язку з чим вона звернулася до суду з
позовом та просила визнати нікчемним
вищезазначений оплатний двосторонній
правочин, укладений між відповідачами
та визнати його недійсним з дати його
вчинення (а.с. а.с. 2, 56).

У судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала в повному обсязі,
відповідач ОСОБА_2 у задоволенні позову
просила відмовити.

Представник відповідача - КП «ДМБТІ»
ДОР до судового засідання не з'явився,
про день час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав до
суду заяву про розгляд справу у його
відсутність (а.с. а.с. 19, 53).

Суд, вислухавши пояснення позивача, а
також відповідача та дослідивши
матеріали справи, доходить наступного
висновку.

Судом було встановлено, що 26 лютого 2004
року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі - продажу
будинку, у відповідності до якого
ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2
житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з: 1 - 1, 1 - 2 - коридор, 1 - 3, 1 - 4,
1 - 7 - Житлові кімнати, 1 - 5 - ванна, 1 - 6 -
кухня, мезонін - облаштований, з льохом
та оглядовим колодязем на земельній
ділянці розміром 462 м2 (а.с. а.с. 39 - 40).

В подальшому ОСОБА_2 зареєструвала
право власності на житловий будинок, у
встановлений законом порядок (а.с. а.с. 33
- 40).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
визначено, що підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори й інші правочини.

В силу ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України,
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК
України, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
а також з урахуванням того, що позовні
вимоги ОСОБА_1 належним чином не
обґрунтовані, а оспорюваний правочин
не конкретизований, суд, зважаючи на те,
що ОСОБА_1 не довела факту порушення її
цивільного права й відповідно не вірно
обрала спосіб його захисту, доходить
висновку, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 15,16, 202, 215, Цивільного
кодексу України, ст. ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
74, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2, Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради, про визнання правочину
нікчемним, визнання реєстрації права
власності недійсною - відмовити

Рішення може бути оскаржено на протязі
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд м. Дніпропетровська.

Суддя
(підпис)
М.М. Бібік

Не набрало законної сили.

З оригіналом згідно:
Є.О.
Дельфонцева

Голова Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська