Провадження № 2/344/4079/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

19 листопада 2014
року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої –
судді                    Бабій О.М.,

секретаря
Гречун Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики, мотивуючи тим, що 12
грудня 2013 року відповідачка позичила у
нього грошові кошти в розмірі 6 350 грн.
під 0,77 % в день та зобов`язалась
повернути їх до 01 червня 2014 року. На
вимогу позикодавця кошти повернені не
були, тому позивач просить суд про
стягнення їх із ОСОБА_2.

27 жовтня 2014 року представник позивачки
подав через канцелярію суду заяву про
збільшення позовних вимог, в якій
просив стягнути із ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 26 000 грн. 40 коп., з яких: 6 350 грн. -
сума основного боргу, 15 559 грн. 10 коп. -
відсотки та 4 051 грн. 30 коп. - пеня.

Позивач в судове засідання не
з’явився. Представник подав заяву в
якій просив розглядати справу у його
відсутності. Вимоги позову підтримав
та просив його задовольнити в повному
обсязі.

Відповідачка в судове засідання не
з`явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином.
Про причини неявки суд не повідомила.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК
України суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлено, що спір між
сторонами виник з приводу порушеного
права на належне виконання умов
договору позики (розписки), внаслідок
чого позикодавець позивається про його
відновлення шляхом стягнення
заборгованості за договором з
позичальника.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України
визначено зміст договору позики. За
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

12 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір позики, який
посвідчено нотаріально та
зареєстровано в реєстрі за № 5966.

За договором позики відповідачка
отримала в борг від позикодавця
(позивача) 6 350 грн. та зобов’язалась їх
повернути зі сплатою 0,77 % в день.
Відповідно до п. 3 договору позика
надана до 01 червня 2014 року.

Проте і по даний час обов’язку
повернути кошти у визначений договором
строк ОСОБА_2 не виконала. Зазначена
обставина нічим не спростована.

Згідно п. 7 договору у випадку
прострочення Позичальником виконання
грошового зобов’язання за цим
договором Позичальник зобов’язаний
буде сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 (три)
проценти річних від простроченої суми.
Сторони домовились про те, що у випадку
несвоєчасної сплати Позичальником
вищевказаних процентів, Позикодавцем
нараховується пеня в розмірі 0,2 % від
суми позики в день

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов’язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, в даному випадку –
договору позики грошових коштів.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник
зобов’язаний виконати свій обов’язок,
а кредитор – прийняти виконання
особисто, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов’язаний повернути позикодавцеві
грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому, у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Будь-яких доказів, які б підтвердили
належне виконання умов договору позики
відповідачкою суду не представлено.

Згідно проведенного позивачем
розрахунку, заборгованість
відповідачки за договором позики
станом на 27 жовтня 2014 року становить 26
000 грн. 40 коп., з яких: 6 350 грн. - сума
основного боргу, 15 559 грн. 10 коп. -
відсотки та 4 051 грн. 30 коп. - пеня.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідачки
заборгованості є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з відповідачки також слід
стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до
ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного
Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1, 3
ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215, 224-226
ЦПК України, суд, –

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: с. Угорники
Івано-Франківської міської ради,вул.
Сєченова, буд. № 192 «А»АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 в
користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, — 26 000
грн. 40 коп. (двадцять шість тисяч
гривень 40 копійок) заборгованості за
договором позики від 12 грудня 2013 року
та 260 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Івано-Франківським міським судом за
письмовою заявою відповідачки.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя

Баб
ій О.М.