інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/1782/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю:

представника позивача
- ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - служба у справах дітей
Луцької міської ради, про усунення
перешкод щодо участі у вихованні та
вільному спілкуванні з дитиною, за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 15 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 15 жовтня 2014 року
в даній справі в позові ОСОБА_3 про
усунення перешкод щодо участі у
вихованні та вільному спілкуванні з
дитиною батьком відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим
судовим рішенням, позивач ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
оскільки позивач проживає в одному
жилому приміщенні разом зі своєю
дитиною, а тому питання щодо форм та
методів виховання дитини повинні
вирішуватись спільно з матір'ю дитини
та з врахуванням передусім інтересів
дитини. Крім того, позивач не довів
обставин, на які посилався як на
підставу своїх вимог, щодо
безпідставного перешкоджання
відповідачем у вихованні та
спілкуванні з малолітнім сином, у
зв'язку з чим суд відмовив в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу позивача
підтримала та просила скаргу
задовольнити, відповідач апеляційну
скаргу заперечила, просила її
відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу позивача слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, яким суд
дав правильну правову оцінку, що
сторони з 06 вересня 2009 року до моменту
розгляду справи судом перебували у
шлюбі, в їх сім'ї також виховувалася
дочка відповідача ОСОБА_2 від першого
шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
сторін по справі - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.5,6).

Також судом встановлено, що в сім'ї
ОСОБА_2 вкрай складні, конфліктні,
недопустимі відносини, про що
неодноразово позивачу та відповідачу
наголошувала Служба у справах дітей
Луцької міської ради на їх відповідні
звернення (а.с.7-16,30,32).

При цьому в судовому засіданні
встановлено, що непорозуміння щодо
участі батька дитини у вихованні сина
виникають між батьками дитини з вини
позивача, через негативну поведінку
якого, прояви насильства з його сторони
щодо дружини, жорстоке поводження з
дитиною відповідача від першого шлюбу,
в сім'ї постійно виникали конфлікти,
скандали, бійки. Відповідач та її діти,
проживаючи в квартирі по АДРЕСА_1,
зареєстровані в іншому місці, оскільки
проти їх реєстрації за місцем
проживання заперечує сам позивач
ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_3 не виконує
свого обов'язку по утриманню
малолітнього сина, що стверджується
розрахунком заборгованості по
аліментах Другого відділу ДВС Луцького
міського управління юстиції (а.с.42).

Відповідно до статті 55 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Статтею 141 СК України визначено, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Статтями 158 і 159 СК України передбачено,
що за заявою матері, батька дитини
орган опіки та піклування визначає
способи участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Позивачем ОСОБА_3 всупереч вимогам
статті 60 ЦПК України не надано належних
і допустимих доказів того, що
відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди
позивачу у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні, не надав суду рішення
органу опіки і піклування про
визначення способів участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею того з
батьків, хто проживає окремо від неї.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не впливають
на правильність рішення суду, яке
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 15 жовтня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: