Провадження № 2/641/1846/2014
Справа № 641/3278/14-ц
12 листопада 2014 року
Комінтернівський районний суд м.
головуючого - судді Боговського Д.Є.
за участю секретаря - Бєлової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому після уточнення вимог просить
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
заборгованість за договором позики
розмірі 320,37 грн. та інфляційні втрати в
правову допомогу в сумі 700,00 грн.,
стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
100,00 грн. відповідно до умов договору
поруки від 21.02.2011, укладеного між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, відшкодувати судові витрати.
До суду надійшла заява представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про
підтримання уточнених позовних вимог в
повному обсязі та розгляд справи за
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, причини неявки суду не
повідомив, заяви про розгляд справи за
його відсутності не надавав.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, для його належного
повідомлення про час та місце розгляду
справи судом було направлено
відповідне доручення до іншого суду, в
межі територіальної підсудності якого
входить місце мешкання відповідача.
При цьому судове доручення повернуто
на адресу даного суду без виконання у
зв'язку із повнотою неявкою
відповідача ОСОБА_3 на виклик суду.
За згодою представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
Суд, дослідивши матеріали справи, давши
добутому правової оцінки, встановив
такі факти та відповідні їм
21 січня 2014 року ОСОБА_3 отримав від
грн. на підставі договору позики,
укладеного в усній формі, на
підтвердження укладання даного
договору ОСОБА_3 власноруч написав
розписку щодо отримання ним грошових
коштів, які він зобов'язався повернути
до 20 лютого 2014 року.
Згідно положень ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Частина 2 ст. 1047 ЦК України встановлює,
що на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Як визначено ст.. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не
встановленого договором.
Відповідач ОСОБА_3 свої грошові
зобов'язанні перед ОСОБА_1 не виконав,
грошові кошти до теперішнього часу не
Положення ст. 526 ЦК України передбачає,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором чи законом (ст. 525 ЦК України).
Стаття 625 ЦК України встановлює, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Згідно із розрахунком заборгованості,
наданим позивачем ОСОБА_1, сума боргу
річних - 320,37 грн., інфляційні втрати -
21 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
укладено договір поруки, за умовами
якого ОСОБА_2 поручився перед ОСОБА_1 за
виконання ОСОБА_3 своїх грошових
зобов'язань за договором позики,
укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 21.01.2014.
Згідно із ст.. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором не встановлено інше.
Пунктом 2 даного договору поруки
відповідальність боржника та
поручителя перед кредитором є
солідарною, однак обмеженою сумою 100,00
грн., що вказано у п.п. 1.1 договору
Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до положень
Цивільно-процесуального кодексу
України, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.
Статті 10, 60 Цивільно-процесуального
кодексу України передбачають, що
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень,
доказування не може ґрунтуватися на
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом
можуть бути будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.
Позивачем ОСОБА_1 надано розрахунок
відсотків, які нараховані ним на суму
боргу на підставі положень ст.. 1048 ЦК
України, при цьому вимоги про їх
стягнення не заявлені, водночас з
розрахунку інфляційних втрат
вбачається, що за період з 20.02.2014 по
17.06.2014 вони складають 3165,91 грн., сума
боргу при цьому з їх врахуванням
заявлено вимогу як стягнення основної
тобто подвійне стягнення боргу.
За таких обставин, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з урахуванням
досліджених у судовому засіданні
Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.
Судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних із
розглядом справи, в тому числі і
витрати на правову допомогу (ст.. 79 ЦПК
Позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про
стягнення витрат на правову допомогу,
які склали 700,00 грн., однак жодних
документів на підтвердження понесення
таких витрат суду не надано.
На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України,
суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики від
сумі 320,37 грн., інфляційні втрати в сумі
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 100,00 грн. відповідно до умов
договору поруки від 21.02.2014.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д. Є. Боговський