Єдиний унікальний номер 205/2676/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при
секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , вона же в інтересах
малолітньої ОСОБА_3, третя особа:
Ленінський районний відділ в місті
Дніпропетровську головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Дніпропетровській області про
визнання втратившим правом
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про вселення, -

В С Т А Н О В И В :

В 01 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 , вона же в
інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя
особа: Ленінський районний відділ в
місті Дніпропетровську головного
управління Державної міграційної
служби України в місті
Дніпропетровській області про
визнання втратившим правом
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову позивач вказав,
що є власником будинку АДРЕСА_1. В
даному будинку з 16.08.1999 р.,
зареєстрована донька ОСОБА_2, але
жодного дня по вказаній адресі не
проживала, а проживала разом з матір*ю
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2.

Крім цього, у 2011р. ОСОБА_2 зареєструвала
за адресою: АДРЕСА_1, свою доньку ОСОБА_3,
2010 року народження.

Відповідачка в будинку не проживає, не
оплачує комунальні послуги та не бере
участі в утриманні будинку.

В зв'язку з цим, просив усунути
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом
визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
втратившими право користування
житловим будинком АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття з реєстраційного
обліку ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1

Під час розгляду справи
відповідачем ОСОБА_2 було подано
зустрічний позов до ОСОБА_1 про
вселення, в якому вона просила вселити
її та доньку ОСОБА_3, 2010 року народження
у житловий будинок АДРЕСА_1

В обґрунтування посилалася на те, що
23.10.1982 року її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_1
зареєстрували шлюб.

23.01.1997 року ОСОБА_1, одержав у спадок
житловий будинок у АДРЕСА_1.

14.12.2005 року, шлюб укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_1 було розірвано.

16.04.2010 року позивачка уклала шлюб з
ОСОБА_5 та змінила прізвище на «ОСОБА_2»,
а ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу народилася
донька - ОСОБА_3.

Також, зазначила, що тривалий час не
проживала у будинку АДРЕСА_1 Разом з
тим, намагалася вселитися до будинку, з
приводу чого зверталася до Ленінського
РВ ДМУ МВС України, але будь-яких
документів з цього приводу не
збереглося.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник підтримали
заявлений позов та просили його
задовольнити. Проти зустрічного позову
ОСОБА_2 заперечували та просили
відмовити в його задоволенні.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в
судове засідання 30.10.2014 року не
з'явилася, про причини неявки не
повідомила. В судовому засіданні 22.08.2014
р., основний позов не визнала в повному
обсязі та просила відмовити, зустрічні
позовні вимоги просила задовольнити.

В судове засідання представник третьої
особи Ленінського районного відділу у
м. Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність

Заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідків, дослідивши
матеріали цивільної справи, суд
приходить до висновку, що основний
позов підлягає задоволенню, в
зустрічному позові слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23 січня 1997
року, виданого державним нотаріусом
Другої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Литвиненко И.В.,
зареєстрованого в реєстрі за №3-220, та
зареєстрованого в КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської обласної ради в
реєстрову книгу під №140-52, належить
домоволодіння АДРЕСА_1/а.с.18/

Станом на день розгляду справи, за
вказаною адресою є зареєстрованими:
ОСОБА_1 1959 року народження, ОСОБА_7 1969
року народження, ОСОБА_2 1983 року
народження, яка зареєстрована з 16.08.1999
року, з моменту реєстрації та по
теперішній час не проживає, що
підтверджується довідкою Голови
квартального комітету №36 м.
Дніпропетровська від 28.02. 2014. /а.с.35/.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 та її малолітня
донька ОСОБА_3, 2010 року народження в
будинку АДРЕСА_1 не проживають з
моменту реєстрації, в будинку відсутні
їхні особисті речі, що знайшло своє
підтвердження в поясненнях свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_9, також даний факт
підтверджується актом обстеження
будинку за підписом Голови
квартального комітету №36 м.
Дніпропетровська від 28.02. 2014 року/а.с.36/,
актом обстеження будинку від 24.12.2013
року/а.с.37/, актом обстеження будинку
від 22.08.2013року /а.с.38/, актом обстеження
будинку від 12.02.2013 року/а.с.39/.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

ОСОБА_2 будучи зареєстрованою в
спірному будинку, житлово-комунальні
послуги не сплачує та участі в
утриманні будинку не приймає.
Наявність реєстрації ОСОБА_2 та
малолітньої ОСОБА_3, 2010 року народження
в будинку перешкоджає йому, як власнику
цього домоволодіння, вільно
розпоряджатись власністю.

Заперечуючи проти первісного
позову та зазначаючи, що ОСОБА_1 чинить
перешкоди у вселенні до спірного
будинку, позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 будь-яких доказів на
підтвердження зазначених обставин у
відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України
не надала.

Крім того, ОСОБА_1 у 2010 р. звертався до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням. Рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 червня 2011 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 було відмовлено, ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 листопада 2012 року,
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 14.06.2011 р. -
залишено без змін./а.с.63,72/

Однак, навіть після ухвалення рішення,
відповідач ОСОБА_2 та її малолітня
донька ОСОБА_3, 2010 року народження, не
намагалися вселитися до спірного
будинку АДРЕСА_1

Крім того, згідно листа Ленінського РВ
ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській
області від 09.08.2012р., вбачається , що з
січня 2010 року та по теперішній час,
тобто на протязі чотирьох років, з
приводу захисту порушених житлових
прав, ОСОБА_2 до Ленінського РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області не зверталася та не намагалася
вселитися в спірний будинок АДРЕСА_1
/а.с.59/

Таким чином, оскільки судом
встановлено факт не проживання більше
одного року без поважних причин ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, а також враховуючи
положення ст.405 ЦК України, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Оскільки судом встановлено факт не
проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
спірному домоволодінні більше одного
року без поважних причин, не надання
останньою доказів щодо чинення ОСОБА_1
перешкод у проживанні та користуванні
будинком та визнання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право
користування будинком, в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, слід
відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 на користь
позивачки ОСОБА_1, також підлягає
стягненню сплачений судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.156,163 ЖК України, ст.ст.383,391,405 ЦК
України, ст.ст.10,11,27,31,33,58-60,88,169,212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
вона же в інтересах малолітньої ОСОБА_3,
третя особа: Ленінський районний
відділ в місті Дніпропетровську
головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання втративши ми право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження житловим будинком
АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 втратившими право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, що є підставою для зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_2 та
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за
адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення у
житловий будинок -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя
Н.Г. Остапенко