Справа № 459/726/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Мелешко С. І.

при секретарі
Савіцькій Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Червонограді справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення 12 частини погашених під час
шлюбу коштів за кредитним договором

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2
про стягнення 1/2 частини погашених під
час шлюбу коштів за кредитним
договором , покликаючись на те , що
10.06.2004р. ОСОБА_3 отримала в ЗАТ «Приват
Банк» кредит в сумі 39 165,30 грн. на
придбання квартири зі сплатою 1,42 % в
місяць на суму заборгованості по
кредиту за користування кредитними
коштами. Цього ж дня, Відповідач купила
двох кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

27.11.2014р. згідно свідоцтва про шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. За
час шлюбу вони спільно брали участь в
погашенні заборгованості по кредиту та
згідно особового рахунку погашення
кредиту вбачається, що ОСОБА_2 до шлюбу
було погашено кредит на суму 5 333,22грн., а
решту - в сумі 39 301,48грн. погашено за час
шлюбу за спільні кошти.

Згідно рішення Червоноградського
міського суду від 12.11.2010р. шлюб між ними
розірвано.

28.05.2012р. рішенням Червоноградського
міського суду здійснено поділ
спільного майна нажитого за час шлюбу.
У зв'язку з неодноразовими переглядами
зазначеного рішення, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.03.2013р. та ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 18.06.2013р. зроблено висновок про
можливість подачі позову про стягнення
відповідної частки погашених під час
шлюбу суми за кредитним договором із
відповідачки.

Вважає, що згідно ч.1 ст. 70 Сімейного
кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Спільнонажитим майном, яке підлягає
розподілу, є грошові кошти витрачені
ними в період шлюбних відносин на
погашення основного боргу за кредитним
договором.

Тому позивач просить суд стягнути з
ОСОБА_2 19 650,74грн., що становить половину
суми, яка була погашена під час шлюбу за
спільні кошти подружжя по кредитному
договору №CGH0GL00240066 від 10.06.2004р.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав, в його
обґрунтування зіслалався на обставини,
аналогічні підставам звернення до
суду.Просив позов задоволити .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що кредитний договір нею
укладений до одруження з позивачем та
жодного відношення до нього він не має.

Згідно ст. 72 СК України до вимоги про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність. Зазначає, що в даному
випадку, обчислення строку позовної
давності починається з дати набрання
законної сили рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 12.11.2010р. згідно
якого шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 27.11.2004р. у відділенні
РАЦС Червоноградського МУЮ Львівської
області, актовий запис №491,-розірвано.

Тому вважає, що вимога позивача є
безпідставною, а також ним пропущено
строк позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши
зібрані документи по справі, подані
докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 10.06.2004р. ОСОБА_3
отримала в ЗАТ «Приват Банк» кредит в
сумі 39 165,30 грн. на придбання квартири зі
сплатою 1,42 відсотка в місяць на суму
заборгованості по кредиту за
користування кредитними коштами. Цього
ж дня 10.06.2004р., відповідач купила двох
кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

27.11.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстровано шлюб.

Як вбачаться із особового рахунку, до
укладення шлюбу ОСОБА_2 було сплачено 5
333,22грн. для погашення кредиту та ці
кошти є її особистою власністю.

Решту коштів в сумі 39 301,48грн. було
сплачено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за спільні
кошти, так як вони були сплачені
подружжям за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного
кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Частиною першої статті 68 СК України
передбачено, що розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Спільно нажитим майном, яке підлягає
розподілу, є грошові кошти витрачені
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період шлюбних
відносин на погашення основного боргу.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «По практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007року №11,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3
ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

В процесі розгляду справи ОСОБА_2 було
подано заяву про застосування до
позовної заяви строків позовної
давності.

Враховуючи наведені обставини,
дослідивши матеріали справи суд
прийшов до висновку, що строку позовної
давності ОСОБА_1 не пропущено з
наступних підстав.

Відповідно до рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 12.11.2010р. шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

22.08.2011р. рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області
(справа №2-381/11) було здійснено поділ
спільного майна нажитого за час шлюбу.
В процесі розгляду справи ОСОБА_1 було
подано зустрічну позовну заяву, в якій
він просив визнати за ним право
власності на 23/50 частки квартири, що по
АДРЕСА_1. Проте, вказаним рішенням
Червоноградського міського суду від
22.08.2011р.ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні
цієї позовної вимоги.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 28.05.2012р. рішення
Червоноградського міського суду
скасовано в частині, зокрема, визнано
за ОСОБА_1 право власності на 22/50 частин,
а за ОСОБА_2 право власності на 28/50
частин квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 319 ЦПК України рішення або
ухвала апеляційного суду набирають
законної сили з моменту їх
проголошення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27.03.2013. рішення
апеляційного суду Львівської області
від 28.05.2012р. в частині визнання за
ОСОБА_1 права власності на частку в
квартирі скасовано, а справу у цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 18.06.2013р. ОСОБА_1 відмовлено в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання за ним права власності на 23/50
частки квартири АДРЕСА_1.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач із вимогою про визнання за ним
частки в квартирі, що по АДРЕСА_1, яка
куплена ОСОБА_2 в 2004р. за кредитні кошти,
він звернувся тому, що більшу частину
цих кредитних коштів погашено саме за
час шлюбу, останній платіж здійснено в
2008році, тому він вважав, що має право на
частку в квартирі. Рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 28.05.2012р., яке набрало законної сили з
моменту оголошення, позов ОСОБА_1 про
визнання частки в квартирі було
задоволено, тому у нього не було
підстав та потреби звертатись із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
половини суми, що сплачена по
кредитному договору за час шлюбу.

Оскільки рішенням апеляційного суду
Львівської області від 18.06.2013р. ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову про
визнання за ним частки у квартирі, тому
він звернувся із вказаним позовом в
лютому 2014р.

В даному випадку відрахування строків
позовної давності слід відраховувати
із 18.06.2013р., тобто з моменту винесення
зазначеного рішення апеляційного суду
Львівської області.

За таких обставин, суд вважає, що в
позовні вимоги є підставними та
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11, 151,152, 209, 212, 215
ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 19650 ( дев*ятнадцять тисяч
шістсот п*ятдесят ) грн.. 74 коп., що
становлять половину суми , яка була
погашена під час шлюбу за спільні
кошти подружжя по кредитному договору
№ CGHOGL00240066 від 10.06.2004 року , 243( двісті
сорок три ) грн.. 60 коп. сплаченого
судового збору .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С. І. Мелешко