Справа № 301/2075/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" листопада 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої судді Сойми
М.М., при секретарі Сак А.П., з участю
прокурора - позивача Кучеренко Т.С.,
представника третьої особи Державного
підприємства «СЛАП «Іршаваагроліс»
-Шандри Д.Ю., представника відповідача
ФГ «Форель» - Гудзан Є.А., відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Іршава цивільну справу за
позовною заявою Закарпатського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Закарпатської обласної
ради до Іршавської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
Іршавської районної ради
Закарпатської області, фермерського
господарства «Форель», реєстраційної
служби Іршавського районного
управління юстиції, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, де треті особи на
стороні позивача, що не заявляють
самостійних вимог: Державна інспекція
сільського господарства в
Закарпатській області, Державне
підприємство «СЛАП «Іршаваагроліс»,
управління культури Закарпатської
обласної державної адміністрації,
управління Держземагенства в
Іршавському районі Закарпатської
області про скасування рішення
виконавчого комітету Іршавської
районної Ради народних депутатів
Закарпатської області № 42 від 12 лютого
1992 року, скасування розпорядження
голови Іршавської
райдержадміністрації Закарпатської
області № 121 від 29 квітня 2005 року,
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки та
скасування їх державної реєстрації,
повернення земельної ділянки у
власність держави,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Закарпатський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
суду в інтересах держави в особі
Закарпатської обласної ради з позовом
до відповідачів та третіх осіб про
скасування рішення виконавчого
комітету Іршавської районної Ради
народних депутатів Закарпатської
області № 42 від 12 лютого 1992 року,
скасування розпорядження голови
Іршавської райдержадміністрації
Закарпатської області № 121 від 29 квітня
2005 року, визнання недійсними державних
актів на право власності на земельні
ділянки та скасування записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки у
власність держави.

Свої позовні вимоги позивач
мотивує тим, що згідно свідоцтва про
державну реєстрацію суб»єкта
підприємницької діяльності юридичної
особи ФГ «Форель» було зареєстровано 21
листопада 2003 року. Згідно статуту ФГ
«Форель» є правонаступником МСП
«Форель», яке створене у 1991 року тими ж
засновниками. Рішенням виконавчого
комітету Іршавської районної Ради
народних депутатів Закарпатської
області № 42 від 12 лютого 1992 року «Про
відведення земель для спільного малого
підприємства «Форель», останньому
надано 31,9 га земель для виробництва,
заготівлі, переробки та реалізації
сільськогосподарської продукції з
правом забудови. Згідно висновку від 19
листопада 1991 року за № 494 Іршавський
районний комітет по охороні природи не
заперечував проти відведення
земельної ділянки площею 31,9 га на
території Іршавської міської ради в
урочищі «Будулів» за межами населеного
пункту для сільськогосподарського
виробництва, в тому числі: сінокосів - 5,3
га, чагарників - 3,9 га, під ставком - 1,5 га,
під дорогами - 0,2 га, пасовищ - 2 га, ярів -
0,2 га, лісів 18,8 га. 17 лютого 1994 року СМП
«Форель» виданий державний акт на
право постійного користування землею
площею 31,9 га. Вважає, що передача земель
та вказане рішення Іршавської районної
ради народних депутатів Закарпатської
області № 42 від 12 лютого 1992 року
прийняті всупереч ст. ст. 19 ч. 3, 31, 32, 33, 75,
77 ч.1,2, 79 Земельного кодексу України, ст.
4,5 Закону УРСР «Про охорону і
використання пам»яток історії та
культури», зокрема, землі лісового
фонду площею 18, 8 га не були вилучені в
законному порядку із
землекористування «Іршавського
лісгоспу» і на даний час повинні
перебувати у користуванні ДП «СЛАП
«Іршаваагроліс», для
сільськогосподарського виробництва
передано землі історико-культурного
призначення - дві археологічні
пам»ятки, а саме: городище 11-13 ст. н.е.
розміром 65м. х 65 м., земляний вал висотою
1,6 метрів - городище, розташоване на
віддалі 50 м. від країв валу, у постійне
користування надано не лише прибережну
смугу потоку, але і водойму 1,5 га та
потік «Собатинський». Після припинення
існування МСП «Форель» та після
створення ФГ «Форель», останнім не
переоформлено правовстановлюючих
документів на право користування
земельною ділянкою. Розпорядженням
голови Іршавської
райдержадміністрації № 121 від 29 квітня
2005 року затверджено технічні матеріали
з інвентаризації та передано у
власність земельні ділянки у розмірі
середньої частки паю членам ФГ
«Форель» для ведення особистого
селянського господарства, після чого 12
членам ФГ «Форель» видано державні
акти на право власності на земельні
ділянки площею 0,78 га. Вважає вказане
розпорядження таким, що прийнято з
порушенням вимог ст. ст. 31, 32, 53, 54, 59, 60, 84,
118 п. 9 Земельного кодексу України,
зокрема, у власність для ведення
особистого селянського господарства
передано земельні ділянки
історико-культурного призначення, на
яких знаходяться дві археологічні
пам»ятки - городище, без погодження
проектної документації з органами
охорони культурної спадщини, передано
у власність земельні під ставком і
дамбами, в порушення ст. 118 п. 9 ЗК
України передачу земельних ділянок у
власність із земель державної
власності проведено без проекту
відведення земельних ділянок за
технічними матеріалами. Також прокурор
посилається на Указ Президента України
від 08 серпня 1995 року «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» та зазначає, що земельні
ділянки під час розпаювання
фермерських господарств повинні
передаватися для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
або для ведення фермерського
господарства, а не для ведення
особистого селянського господарства.
Окрім цього, прокурор вважає, що
вказаним розпорядженням порушено
вимоги ст. 20 ЗК України та змінено вид
цільового призначення земельних
ділянок водного, лісового та
історико-культурного призначення у
землі сільськогосподарського
призначення. Вказані порушення
виявлені в ході перевірки Державною
інспекцією сільського господарства 23
жовтня 2012 року, про що інспектором
складено акт. На підставі вказаного
розпорядження відповідачам видано
державні акти на право власності на
земельні ділянки та членам ФГ «Форель»
незаконно передано у власність
земельну ділянку площею 31,9 га. Просить
вважати строк позовної давності
пропущеним з поважних причин та
поновити його.

В судовому засіданні прокурор-позивач
Кучеренко Т.С. вимоги позову підтримала
та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ФГ «Форель» -
Гудзан Є.А. в судовому засіданні вимоги
позову не визнала та пояснила, що ФГ
«Форель» як правонаступник СМП
«Форель» є законним користувачем
земельної ділянки, наданої йому
оспорюваним рішенням Іршавської
райради та на підставі державного акту
на право постійного користування
землею. Вказаний державний акт є
чинним. Спірна земельна ділянка не
вибувала із власності держави,
оскільки така перебуває лише у
користуванні ФГ «Форель». Спірне
рішення Іршавської райради прийнято у
відповідності з вимогами ст. 77 ЗК
України, відповідно до якої, до
повноважень районних рад віднесено
право надавати у тимчасове
користування землі лісового фонду для
сільськогосподарських цілей. Що
стосується земель, вкритих лісом, то
доказів про їх перебування у
користуванні у будь-якому
лісогосподарстві, в тому числі
Іршавському лісгоспі, позивачем не
надано. Згідно експлікації земель, що
відводяться СМП «Форель», 18,8 га лісів
перебувала у постійному володінні
колгоспу «Радянське Закарпаття», а
також у постійному володінні цього
колгоспу перебували 1,5 га ставків.
Члени фермерського господарства
отримали у власність земельні ділянки
на підставі ст.ст. 31,32 ЗК України у
розмірі земельних часток паї, які їм
було надано у користування.
Розпайовані земельні ділянки передані
членам фермерського господарства із
земель, які зайняті чагарниками,
призначені для сінокосу і до них не
входять землі лісового, водного фондів,
а пам»ятки архітектури знаходяться на
землях, що вкриті лісом, які із
державної власності не вилучалися і
нікому у приватну власність не
передавалися. Просить в позові
прокурора відмовити за недоведеністю
та необґрунтованістю. При цьому
зазначила, що Закарпатською
міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів в особі прокурора
Герича А.Й. у червні 2009 року вже було
проведено перевірку діяльності ФГ
«Форель» на предмет наявності
правовстановлюючих документів, що
підтверджено також поясненнями,
відібраними прокурором Геричем А.Й.
від співзасновника ФГ «Форель» ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні вимоги позову не визнав,
просить в позові відмовити. При цьому
ствердив, що червні 2009 року до них у ФГ
«Форель» з метою перевірки їх
господарства щодо правомірності
використання земель, приходив прокурор
Герич А.Й. разом із інспектором
державної інспекції сільського
господарства, прізвище якого не
пам»ятає. Прокурор Герич А.Й. перевірив
правовстановлюючі документи на землю,
відібрав від нього пояснення і з того
часу про результати перевірки його
ніхто не повідомляв.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
вимоги позову не визнав, просить в
позові відмовити з підстав, що
зазначила у запереченні на позов
представник ФГ «Форель» ОСОБА_3.

Представник відповідача
управління культури Закарпатської
обласної державної адміністрації -
начальник ОСОБА_19 в судовому засіданні
пояснив, що ФГ «Форель» не порушує
нічиїх прав та законних інтересів, не
вчиняє будь-якої діяльності, що
суперечить цільовому призначенню, не
завдає шкоду пам»яткам археології,
оскільки такі перебувають у власності
держави, на схематичному плані
пам»ятка археології в урочищі Будулів
окреслена контуром, про що свідчить
паспорт на цю пам»ятку з назвою
«Городище», і на даний час з метою
належного збереження цієї пам»ятки ФГ
«Форель» слід заключити охоронні
договори з управлінням культури.

Представники третіх осіб на стороні
позивача, що не заявляють самостійних
вимог: Державної інспекції сільського
господарства в Закарпатській області
Батрин В.В. та Державного підприємства
«СЛАП «Іршаваагроліс» Шандра Д.Ю. в
судовому засіданні вимоги позову
підтримали.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 в
судове засідання не з»явилися повторно
з невідомої суду причини, хоч належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, про що свідчать
розписка про отримання ними судових
повісток, а тому, суд на підставі ст. 169
ч.4 ЦПК України справу розглянув у їх
відсутності на підставі письмових
доказів, що є в матеріалах справи.

Представник відповідача Іршавської
РДА в судове засідання не з»явився, а
подав суду заяву, в якій просить
розглянути у його відсутності на
підставі наявних матеріалів.

Представник відповідача Іршавської
районної ради Закарпатської області в
судове засідання не з»явився, а подав
суду заперечення на позов, в якому
просить в позові прокурора відмовити з
тих підстав, що районна рада не є
належним відповідачем, позаяк не
являється правонаступником
виконавчого комітету Іршавської
районної Ради народних депутатів.

Представник відповідача реєстраційної
служби Іршавського районного
управління юстиції у Закарпатській
області - начальник Калинич І.В. в
судове засіданні не з»явився, а подав
суду заяву, в якій просить справу
розглянути у його відсутності.

Представник третьої особи на стороні
позивача, що не заявляє самостійних
вимог: управління Держземагенства в
Іршавському районі Закарпатської
області - начальник Цогла В.М. в судове
засідання не з»явився, а подав суду
заяву, в якій просить справу розглянути
у його відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи, технічні
матеріали інвентаризації земель
фермерського господарства «Форель» та
організації розподілу земельних
часток паїв між членами фермерського
господарства на території Іршавської
міської ради, оцінивши докази в
сукупності, приходить до наступного
висновку.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
"Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір".

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України
"Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування".

В судовому засіданні встановлено,
що рішенням виконавчого комітету
Іршавської районної Ради народних
депутатів Закарпатської області № 42
від 12 лютого 1992 року «Про відведення
земель для спільного малого
підприємства «Форель» затверджено
проект відводу земель спільному малому
підприємству «Форель» та надано
спільному малому підприємству
«Форель» 31,9 га із земель рекреаційного
призначення Іршавського лісгоспу та
колгоспу «Радянське Закарпаття» для
виробництва, заготівлі, переробки та
реалізації сільськогосподарської
продукції з правом забудови (Т. 1 а.с. 107).

Прийняттю вказаного рішення
передував проект відведення земельної
ділянки СМП «Форель» для
сільськогосподарського виробництва на
землях рекреаційного призначення
Іршавського лісгоспу та колгоспу
«Радянське Закарпаття».

Як вбачається із пояснюючої записки
до проекту відведення земельної
ділянки СМП «Форель» для ведення
сільського господарства (Т.1 а.с. 182),
передбачено відвести в постійне
володіння СМП «Форель» для ведення
сільського господарства земельну
ділянку площею 31,9 га, в тому числі:
сінокосів - 5,3 га, чагарників - 3,9 га, під
водою - 1,5 га, під дорогами - 0,2 га,
пасовищ - 2,0 га, обрив - 0,2 га, лісу - 18,8 га
в урочищі «Будулів» поблизу
«Собатино», Іршавського району.

З листа голови колгоспу «Радянське
Закарпаття» (Т.1 а.с. 198), адресованому
СМП «Форель», вбачається, що правління
колгоспу «Радянське Закарпаття» не
заперечувало проти відводу землі зліва
по дорозі на с. Собатино створюваному
СМП «Форель» в кількості 5,3 га, з
відшкодуванням колгоспу затрат, для
виробництва сільськогосподарської
продукції.

Відповідно до довідки, виданої
директором Іршавського лісгоспу
ОСОБА_23 у серпні 1991 року (Т. 1 а.с. 199),
останній не заперечував про відвід СМП
«Форель» ділянки лісу квартал 105, виділ
15, 16 для будівництва вольєру для
фазанів при умові не нанесення шкоди
лісовим насадженням.

Згідно висновку № 45 по відводу
земельної ділянки від 27 листопада 1991
року (Т.1 а.с. 200), комісія встановила, що
площа земельної ділянки становить 31,9
га, окремі ділянки якої заболочені, на
ділянці маються окремі дерев»яно -
кущові насадження та в минулому
ділянка використовувалася під
сінокосіння та випасання худоби.

Як вбачається з висновку голови
Іршавського районного комітету по
охороні природи ОСОБА_20 від 19 листопада
1991 року (Т. 1 а.с. 201), останній не
заперечив щодо відводу СМП «Форель»
земельної ділянки площею 31,9 га, в тому
числі: сінокосів - 5,3 га, чагарників - 3,9
га, під ставками - 1,5 га, під дорогами - 0,2
га, пасовищ - 2,0 га, обрив - 0,2 га, лісу - 18,8
га в урочищі «Будулів» для
сільськогосподарського виробництва.
Слід зауважити, що на даний час ОСОБА_20
працює на посаді державного інспектора
сільського господарства та останній на
вимогу прокуратури проводив перевірку
законності передачі ФГ «Форель» та 23
жовтня 2012 року склав акт дотримання
вимог земельного законодавства, в
якому зазначив порушення, які стали
підставою для звернення прокурора з
даним позовом до суду (Т. 1 а.с. 37-40).

Державний районний інспектор по
використанню і охороні земель своїм
листом від 04 грудня 1991 року (Т.1 а.с. 203)
також погодив відвід спірної земельної
ділянки СМП «Форель».

Відповідно до експлікації земель, що
відводяться (Т. 1 а.с. 212) встановлено, що
землекористувачем земельної ділянки
площею 31,9 га є колгосп «Радянське
Закарпаття», в тому числі: сінокосів -
5,3 га, чагарників - 3,9 га, під ставками - 1,5
га, під дорогами - 0,2 га, пасовищ - 2,0 га,
обрив - 0,2 га, лісу 1- 8,8 га.

Оспорюване рішення Іршавської
районної Ради народних депутатів
Закарпатської області прийнято
відповідно до вимог ст.ст. 19, 77
Земельного кодексу України від 18
грудня 1990 року, що діяли на момент
виникнення спірних правовідносин.
Зокрема, частина 3 ст. 19 ЗК України від
1990 року передбачає, що районні Ради
народних депутатів надають земельні
ділянки за межами населених пунктів:
із земель запасу для
сільськогосподарського використання;
із земель лісового і водного фонду у
випадках, передбачених статтями 77 і 79
цього Кодексу. Стаття 77 ЗК України в
редакції від 18 грудня 1990 року визначає,
що районні, міські, в адміністративному
підпорядкуванні яких є район, Ради
народних депутатів за погодженням із
державними органами лісового
господарства можуть надавати
колективним сільськогосподарським
підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
радгоспам, іншим підприємствам,
установам, організаціям і громадянам у
тимчасове користування землі лісового
фонду, що є у користуванні
державних лісогосподарських
підприємств, установ і організацій,
для сільськогосподарських цілей, а
стаття 79 цього Кодексу регламентує, що
землі водного фонду, що є в
користуванні водогосподарських
підприємств і організацій, можуть
надаватися за рішенням районної,
міської, в адміністративному
підпорядкуванні якої є район, Ради
народних депутатів у тимчасове
користування для сінокосіння і
риборозведення.

Посилання прокурора на порушення
Іршавською районною Радою народних
депутатів Закарпатської області при
прийнятті оспорюваного рішення вимог
ст. 77 ЗК України, зокрема, передачу у
тимчасове користування земель
лісового фонду без вилучення не
відповідає дійсності, оскільки ст. 77 не
передбачала обов»язкове вилучення
таких земель із землекористування
лісогосподарських підприємств, а для
такої передачі достатньо було
погодження державних органів лісового
господарства, яке СМП «Форель» було
надано директором Іршавського
лісгоспу ОСОБА_23 у серпні 1991 року (Т. 1
а.с. 199).

Щодо посилання прокурора як на
підставу позовних вимог порушення
Іршавською районною Радою народних
депутатів Закарпатської області при
прийнятті оспорюваного рішення вимог
ст. 79 ЗК України, зокрема, передачу у
тимчасове користування земель водного
фонду без вилучення у
землекористувача, то такі також нічим
не підтверджено, оскільки прокурором
не надано жодного доказу, що землі, які
передані у користування «СМП «Форель»,
перебували у користуванні
водогосподарського підприємства чи
організації та як вже судом вище
зазначалося, землекористувачем
земельної ділянки площею 31,9 га є
колгосп «Радянське Закарпаття», в тому
числі: сінокосів - 5,3 га, чагарників - 3,9
га, під ставками - 1,5 га, під дорогами - 0,2
га, пасовищ - 2,0 га, обрив - 0,2 га, лісу - 18,8
га. (Т. 1 а.с. 212).

В подальшому СМП «Форель» 17 лютого
1994 року головою Іршавської районної
ради народних депутатів видано
державний акт на право постійного
користування землею серії ЗК № 005-00001,
яким у постійне користування для
сільськогосподарського виробництва
СМП Форель» надано 31,9 га землі в межах
згідно з планом землекористування.
Вказаний державний акт на право
постійного користування позивачем не
оспорено.

Посилання прокурора на ту
обставину, що після припинення МСП
«Форель» та створення ФГ «Форель»
останнє повинно було переоформити
правовстановлюючі документи на право
користування земельною ділянкою
спростовується рішенням
Конституційного суду України у справі
за конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статті 92, пункту 6 розділу Х
"Перехідні положення" Земельного
кодексу України (справа про постійне
користування земельними ділянками) від
22 вересня 2005 року за № 5-рп/2005,
відповідно до якого визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 6
розділу Х "Перехідні положення"
Земельного кодексу України щодо
зобов'язання переоформити право
постійного користування земельною
ділянкою на право власності або право
оренди без відповідного законодавчого,
організаційного та фінансового
забезпечення та пункту 6 Постанови
Верховної Ради України "Про земельну
реформу" від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ з
наступними змінами в частині щодо
втрати громадянами, підприємствами,
установами і організаціями після
закінчення строку оформлення права
власності або права користування
землею раніше наданого їм права
користування земельною ділянкою.

В подальшому розпорядженням голови
Іршавської районної державної
адміністрації Закарпатської області
від 29 квітня 2005 року за № 121 затверджено
технічні матеріали з інвентаризації
земель та передано у власність
земельні ділянки у розмірі середньої
частки (паю) згідно з протоколом зборів,
членам фермерського господарства
«Форель» для ведення особистого
селянського господарства на території
Іршавської міської ради.

На думку прокурора, вказане
розпорядження прийнято з порушенням
вимог ст. ст. 31, 32, 53, 54, 59, 60, 84, 118 п. 9
Земельного кодексу України, зокрема, у
власність для ведення особистого
селянського господарства передано
земельні ділянки історико-культурного
призначення, на яких знаходяться дві
археологічні пам»ятки - городище, без
погодження проектної документації з
органами охорони культурної спадщини,
передано у власність земельні під
ставком і дамбами, в порушення ст. 118 ЗК
України передачу земельних ділянок у
власність із земель державної
власності проведено без проекту
відведення земельних ділянок за
технічними матеріалами. Також прокурор
посилається на Указ Президента України
від 08 серпня 1995 року «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» та цей Указ зазначає, що
земельні ділянки під час розпаювання
фермерських господарств повинні
передаватися для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
або для ведення фермерського
господарства, а не для ведення
особистого селянського господарства.

Що стосується посилання прокурора
на порушення Іршавською РДА при
прийнятті оспорюваного розпорядження
ст. 118 ЗК України, то суд констатує
наступне.

Пункт 7 ст. 118 ЗК України, який діяв
на момент виникнення спірних
правовідносин, передбачав, що
відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення. Відповідно до
3Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26
травня 2004 року N 677, частиною 2 якої
визначено, що проект відведення
земельної ділянки не розробляється у
разі, коли: земельна ділянка, межі
якої визначено в натурі (на
місцевості), надається у користування
або безоплатно передається у власність
без зміни її цільового призначення.

Як вбачається з технічних матеріалів
з інвентаризації земель фермерського
господарства «Форель» та організації
розподілу земельних часток паїв між
членами фермерського господарства на
території Іршавської міської ради, у
висновку, що міститься на аркуші 11
вказаних технічних матеріалів,
наданому начальником районного
відділу земельних ресурсів, зазначено,
що межі ділянок чітко виражені на
місцевості і проходять по існуючій
огорожі та межовим знакам, поворотні
точки межі землекористування
відновлено та закріплено на місцевості
межовими знаками. Виходячи з
вищенаведеного та з тих підстав, що
межі спірної земельної ділянки, яка
безоплатно передавалася у власність
були визначені в натурі на місцевості,
цільове призначення ділянки не
змінювалося, а отже, проект відведення
земельної ділянки не повинен був
розроблятися, тобто порушення
Іршавською РДА ст. 118 ЗК України на час
прийняття спірного розпорядження щодо
передачі земельних ділянок у власність
із земель державної власності без
проекту відведення земельних ділянок
були відсутні.

Що стосується посилання прокурора
як на підставу позовних вимог на ті
обставини, що земельні ділянки під час
розпаювання фермерських господарств
повинні передаватися для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва або для ведення
фермерського господарства, а не для
ведення особистого селянського
господарства та про те, що зазначений
порядок врегульований Указом
Президента України від 08.08.95 р. № 720/ 95
"Про порядок паювання земель, переданих
у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям", то суд вважає, що таке
посилання є надуманим і таким, що не
відповідає дійсності , оскільки
зазначений Указ Президента не містить
жодних згадок про необхідність під час
розпаювання фермерських господарств
передачі земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва або для ведення
фермерського господарства, а не для
ведення особистого селянського
господарства.

В подальшому на підставі спірного
розпорядження Іршавської РДА від 29
квітня 2005 року за № 121 відповідачам
було видано державні акта на право
власності на земельну ділянку, а саме:
державний акт на право приватної
власності серії ЗК № 017994, виданий
ОСОБА_8, державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЗК
№ 017990, виданий ОСОБА_14, державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 017993, виданий ОСОБА_10,
державний акт на право власності на
земельну ділянку ЗК № 023551, виданий
ОСОБА_11, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№ 017997, виданий ОСОБА_12, державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 023548, виданий ОСОБА_15,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЗК № 017992,
виданий ОСОБА_17, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№ 017991, виданий ОСОБА_16, державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 017996, виданий ОСОБА_18,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЗК № 017995,
виданий ОСОБА_13, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№ 028468, виданий ОСОБА_4, який
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 110 від
26.05.2005 року, частка якого становить 33,19%
земельної ділянки, також
співвласниками за даним актом є ОСОБА_9
(33,36%), ОСОБА_5 (33,45%) (Т. а.с. 25-36).

Судом встановлено, що загальна
площа земельної ділянки, переданої у
приватну власність відповідачам
членам ФГ «Форель» для ведення
особистого селянського господарства,
відповідно до вказаних державних актів
становить 10, 0629 га, а не як зазначає
прокурор у позові - 31,9 га.

Як видно з плану організації
виділення середньої частки паю членам
ФГ «Форель» на даному плані чітко
розмежовано частки паїв, розміри яких
відповідають площам, зазначеним у
спірних державних актах і при його
накладенні на план інвентаризації
земель ФГ «Форель», розпайовані та
передані у власність землі розташовані
у місцевості справа, що відведена під
сінокосіння, і на вказаних планах чітко
визначено межі лісового масиву, в
якому, як ствердили в судовому
засіданні представники третіх осіб,
розташовані дві археологічні пам»ятки,
а також визначено дамбу та охоронну
смугу канави, які ніким не розпайовані
і нікому не передані у приватну
власність, як це стверджує прокурор.
Вказані плани судом досліджено та
оглянуто в судовому засіданні і такі
містяться у технічних матеріалах,
наданих в судовому засіданні
прокурором (а.с. 17-18). Щодо посилання
прокурора на ті обставини, що у
приватну власність передано землі
водного фонду, то у даних технічних
матеріалах міститься висновок відділу
земельних ресурсів (а.с. 11), в якому
чітко встановлено обмеження на
використання земельних ділянок на
прибережних смугах каналів, тобто, ні
прибережні смуги потоку
«Собатинський», ані потік
«Собатинський» чи водойма площею 1,5 га,
як це зазначає прокурор, у власність
нікому не передані.

Не зрозумілим є посилання прокурора
на ст. 20 ЗК України щодо зміни цільового
призначення земельних ділянок водного,
лісового та історико-культурного
призначення у землі
сільськогосподарського призначення,
оскільки мова про зміну цільового
призначення у рішенні райради чи
розпорядженні РДА, які є предметом
спору, не йде, при цьому сам прокурор не
визначив, яким із вказаних рішень
змінено цільове призначення.

Аналізуючи вищенаведені обставини,
суд приходить до висновку, що позов
прокурора є безпідставний, не
підтверджений жодними належними
доказами, які б свідчили про незаконну
передачу відповідачам членам
фермерського господарства у власність
земельної ділянки площею 31,9 га,
оскільки така площа не відповідає
площі, вказаній у спірних державних
актах на право приватної власності на
землю, і що така належить до земель
лісового чи водного фонду,
історико-культурного призначення, а
також не доведено факт передачі у
приватну власність двох археологічних
пам»яток (городища). Також прокурором
не надано жодних доказів, які б
свідчили, що спірна земельна ділянка
незаконно вибула із власності держави
і таку слід повернути у власність
держави.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 59, 60, 88, 169, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 19, 77, 79, 118 Земельного
кодексу України,

Р І Ш И В:

В позові Закарпатського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі
Закарпатської обласної ради до
Іршавської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
Іршавської районної ради
Закарпатської області, фермерського
господарства «Форель», реєстраційної
служби Іршавського районного
управління юстиції, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, де треті особи на
стороні позивача, що не заявляють
самостійних вимог: Державна інспекція
сільського господарства в
Закарпатській області, Державне
підприємство «СЛАП «Іршаваагроліс»,
управління культури Закарпатської
обласної державної адміністрації,
управління Держземагенства в
Іршавському районі Закарпатської
області про скасування рішення
виконавчого комітету Іршавської
районної Ради народних депутатів
Закарпатської області № 42 від 12 лютого
1992 року, скасування розпорядження
голови Іршавської
райдержадміністрації Закарпатської
області № 121 від 29 квітня 2005 року,
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки та
скасування їх державної реєстрації,
повернення земельної ділянки у
власність держави - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Іршавський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча суддя:
Сойма М.М.