Справа № 1323/523/2012
Провадження № 2/456/1532/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області у
складі:

головуючого: судді
Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Дяк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Стрию справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи
приватного нотаріуса ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування,
-

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом
ОСОБА_2, третьої особи приватного
нотаріуса ОСОБА_3, про визнання
недійсним договору дарування будинку.
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що перебувала в
зареєстрованому шлюбі з 10.02.1962 року з
ОСОБА_4, з яким за період спільного
подружнього життя побудували житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, по АДРЕСА_1 та являлись
співвласниками цього
будинковолодіння. Чоловік подарував ?
частину належну йому цього
будинковолодіння відповідачці - дочці
ОСОБА_2, після чого вона, обіцяючи
позивачу утримання, матеріальну
допомогу та догляд в старості стала
вимагати укладення такого договору.
14.10.2008 року відповідач з своєї
ініціативи привела позивача до офісу
приватного нотаріуса де через віконце
запропонували вчинити підпис на
договорі не з'ясувавши відношення до
цього договору та не роз'яснивши
наслідків його укладення. До нотаріуса
позивача привела відповідач. Саме на
цих умовах, повіривши відповідачу,
позивач підписала цей договір, зміст
якого їй не було прочитано та
роз'яснено та не надано його копій.
Позивач неодноразово просила
відповідачку дати прочитати договір,
як вона ніякої допомоги не надавала і
всі комунальні оплати позивач змушена
проплачувати з своєї мізерної пенсії.
Проте відповідач відмовила дати цей
договір для ознайомлення і змушена
була звертатися до нотаріального
архіву обласного управління юстиції,
звідки отримала копію цього договору
12.12.2011 року. Крім того після укладення
цього договору відповідач з своїм
чоловіком та дочкою змінили в погану
сторону відношення до позивача і не
тільки не допомагають в оплаті
комунальних послуг, що обдарована
зобов'язана робити виходячи з договору
дарування, але й припинили спілкування,
а в червні 2011 року чоловік відповідачки
ОСОБА_5, безпричинно накинувся на
позивача та наніс побої, погрожував
розправою, з приводу чого позивач
зверталася по медичну допомогу до
лікаря та з скаргою в міліцію. При таких
обставинах позивач зрозуміла, що
відповідачка обманула позивача,
підписавши цей договір, який згідно
домовленості з відповідачем повинен
був являтися договором довічного
утримання. При наведених обставинах
позивач вважає, що оскаржуваний
договір не відповідає вимогам закону
та грубо порушує її права та інтереси, а
тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги та
пояснила, що під час підписання
договору дарування у нотаріуса,
вважала, що відповідач буде допомагати
їй та піклуватись про неї, однак
відповідач знаходячись за кордоном
ніякої допомоги не надає і взагалі з
нею не розмовляє. Дійсно на час
укладення договору знала, що дочка
перебуває в Чехії на "заробітках"
офіційно" з 2002р. і відразу після
заключення договору поїхала туди знову
на роботу в жовтні 2008р.. На даний час
старша дочка опікується нею вже пів
року, її син живе з позивачем і не бажає
іти кудись жити в інше місце. На час
укладення договору жодних
домовленостей про утримання не було,
нічого не обговорювалося, а відповідач
повинна буда виходити з норм моралі. На
основі наведеного просить договір
скасувати.

Представник позивача ОСОБА_6, в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та пояснив, що його
довіритель вважала що укладає з
відповідачем договір довічного
утримання, однак остання обманула
позивача, оскільки не пояснила на яких
умовах укладається договір та надавала
обіцянку, що буде допомагати позивачу,
що відповідачем не було зроблено, тому
просить позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_7, в
судовому засіданні в задоволенні
позовних вимог заперечив та пояснив, що
під час укладання договору між
сторонами, жодних передумов для
підписання договору довічного
утримання не було, оскільки ініціатива
підписання договору дарування
виходила від позивача, натомість
відвідач зобов'язувалась сплатити
своїй сестрі грошові кошти за частину
дарованого будинковолодіння
позивачем, що нею і було зроблено. Крім
того, відповідач з 2002р. постійно
проживає закордоном і про це позивач
знала. Жодного наміру утримувати
позивача, відповідач не мала оскільки,
офіційно працевлаштована за кордоном.
Старша сестра вимагала гроші, щоби не
ставити питання про спадок, і їй було
сплачено. На час укладення договору
дарування позивач працювала, а це також
підтверджує факт, що жодного договору
довічного утримання не могло бути.
Питання про скасування договору
виникло після виходу позивача на
пенсію. Неналежна поведінка позивача, а
таку не доведено, не може бути
підставою для скасування договору.

Крім того в 2012р., коли згідно рішення
суду договір був розірваний,
відповідач був в Стрию оскільки, помер
її чоловік однак, ні позивач, ні її
сестра, жодними чином навіть не
повідомили, що договір розірвано, а
тому вважає, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення, оскільки є
безпідставними та не обґрунтованими.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3,
в судове засідання не з'явилась та не
повідомила суд про причини своєї
неявки, хоча про час та місце розгляду
справи була належним чином
повідомлена.

Суд дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_8, яка в судовому засіданні
пояснила, що спір виник між двома
сестрами. Їй відомо зі слів ОСОБА_9, яка
є сестрою відповідача, що відповідач
хоче виселити позивача з будинку,
свідка ОСОБА_2., який в судовому
засіданні пояснив, що є внуком
позивача, йому зі слів відповідача та
позивача відомо, що укладений договір
дарування, і при укладенні такого
розмов про довічне утримання не було,
оскільки мама знаходиться в Чехії. На
даний час він з відповідачем допомагає
позивачу та доглядає її, що в судовому
засіданні підтвердила позивач, дійсно
знає і бачив, як мама давала гроші
сестрі за хату, свідка ОСОБА_9, яка в
судовому засіданні пояснила, що
відповідач є її рідною сестрою, після
укладання договору між її мамою та
відповідачем отримала від відповідача
грошові кошти 1700 доларів США, сестра
ніколи не телефонує до мами, вона сама з
сином утримують позивача, внук ОСОБА_13
нічим не цікавиться і не допомагає,
навіть коли баба була хвора, свідка
ОСОБА_10, яка в судовому засіданні
пояснила, що їй зі слів позивача відомо,
що жодних розмов при укладанні
договору дарування про договір
довічного утримання не велось, дійсно
їй відомо, що сестра ОСОБА_9 і її син
ОСОБА_11 хотіли гроші у відповідача 10000
долів США однак, домовилися за 4000
доларів США, син сестри ОСОБА_11 на даний
час живе з позивачем бо його вигнала
дружина і чітко стверджує, що мова йшла
про договір дарування а не про довічне
утримання, а тому суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Згідно ст.. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК
України) такий правочин визнається
судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсним», правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. Ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Як вбачається з матеріалів справи 14
жовтня 2008 року, між позивачем та
відповідачем був укладений договір
дарування, посвідчений приватним
нотаріусом Стрийського районного
нотаріального округу. Згідно договору
дарування, ОСОБА_1, подарувала гр..
ОСОБА_2, належну їй на праві приватної
власності ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

Позивач мотивує свої позовні вимоги
тим, що підписуючи договір дарування,
вважала що згідно попередніх
домовленостей з відповідачем, такий
договір повинен був являтися договором
довічного утримання, однак під час
підписання його не перечитувала і їй
даний договір не зачитувався. Крім того
в червні 2011 року чоловік відповідачки
ОСОБА_5, безпричинно накинувся на
позивача та наніс побої, погрожував
розправою, з приводу чого позивач
зверталася по медичну допомогу до
лікаря та з скаргою в міліцію. При таких
обставинах позивач зрозуміла, що
відповідачка обманула позивача,
підписавши цей договір.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач був присутнім при укладанні та
особисто підписав даний договір
дарування без будь-якого стороннього
впливу на нього. Посилання позивача на
ті обставини, що відповідач за
договором дарування зобов'язаний
довічно доглядати, забезпечити
продуктами харчування, здійснювати
обов'язкові платежі за будинок та
землю, займатись домашнім
господарством, не можуть бути взяті до
уваги у зв'язку з тим, що договір, що
встановлює обов'язок обдарованого
вчинити на користь дарувальника
будь-яку дію майнового або немайнового
характеру, не є договором дарування і
як ствердила в судовому засіданні
позивач особисто, що їй було відомо про
договір дарування. Про факт укладення
договору дарування свідчить також те,
що як позивач, так і свідки ствердили, а
свідок сестра ОСОБА_9, підтвердила факт
отримання грошових коштів за частину
квартири.

Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги про визнання договору
дарування недійсним не підлягають
задоволенню, оскільки обставини, на які
посилається позивачка як на підставу
своїх вимог, а саме погане відношення
до матері і відмова надавати
матеріальну допомогу не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду справи і не є підставою для
визнання недійсним договору дарування.

Суд не вбачає в діях відповідача
настання наслідків недійсності
правочину на підставі обману, тому
приходить до висновку про відсутність
правових підстав, які передбачають
визнання договору дарування недійсним.

Керуючись ст.ст.10, 58 - 61, 154, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, ст..16, 230 ЦК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи приватного нотаріуса
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування ? частини будинку,
господарських будівель та споруд, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 від 14
жовтня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Стрийського районного
нотаріального округу ОСОБА_12,
зареєстрованого в реєстрі за №3272
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави
судовий збір в сумі 214 (двісті
чотирнадцять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя: Р. Т. Шрамко