Справа
№409/816/14-ц
Пров.№2/409/260/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд
Луганської області у складі:

головуючого судді:
Полєна В.С.

при секретарі:
Острогляд В.М.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника третьої особи:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт Білокуракине
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_3 до ПрАТ СВФ "Агротон" про
визнання недійсним договорів оренди
землі та повернення земельних ділянок,
-

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом
до ПрАТ СВФ "Агротон" про визнання
недійсним договорів оренди землі та
повернення земельних ділянок. Свої
позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтовує тим,
що на території Шарівської сільської
ради Білокуракинського району
Луганської області розташована
земельна ділянка розміром 7,1879 га №170,
кадастровий номер :04:006:0025, яка
належала на праві приватної власності
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІV-ЛГ № 091405,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 112 та земельна
ділянка розміром 7,3039 га №169,
кадастровий номер :04:006:0024, яка
належала на праві приватної власності
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується доданою до заяви
копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ЛГ № 091404, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 111.

Спадщину за заповітом після померлої
ОСОБА_5, ОСОБА_6 позивач прийняв у
належний законом спосіб та отримав
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, зареєстровані в реєстрі за
№2-412 та 2-406 від 25 жовтня 2013 року. В цей же
день нотаріусом Білокуракинської
державної нотаріальної контори ОСОБА_7
було внесено відповідні записи до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав
власності на вищевказані земельні
ділянки за позивачем, що
підтверджується Витягами серії ВАК
№094746, ВАК №094743. З того часу власником
земельних ділянок став позивач.
Цільове призначення земельних ділянок
- для ведення
товарногосільськогосподарського
виробництва.

До квітня 2014 року позивач не знав де ж в
натурі знаходиться земельні ділянки
оскільки жодних документів з приводу
передачі даної ділянки в оренду, або її
відчуження, будь-якого
цивільно-правового договору він не мав
на руках, оскільки покійна бабуся та
дідусь йому також їх не передали.

Звернувшись до органу держкомзему у
Білокуракинському районі, позивачем
було з'ясовано, що вищевказані земельні
ділянки, які на даний час є приватною
власністю позивача, перебувають в
користуванні у відповідача ПрАТ СВФ
"Агротон" та позивачу було надано
ксерокопію договору оренди землі від
01.07.2008, 05.01.2009 років. Саме з цього часу
позивач ознайомився із текстом
Договорів оренди землі та отримав
можливість звернутися за правовою
допомогою стосовно відповідності
даних договорів нормам чинного
законодавства, регулюючих питання
оренди землі. З цього часу позивач
також отримав можливість здійснювати
захист своїх прав власника у
визначений законом спосіб.

Ознайомившись із текстом Договорів
оренди землі від 01.07.2008, 05.01.2009 років, на
підставі яких відповідач утримує
незаконно земельні ділянки, позивач
прийшов до висновку, що вищевказані
договори є недійсними з наступних
підстав:

1. Договори оренди землі від 01.07.2008,
05.01.2009 року на земельні ділянки
розміром 7,1879 га №170, 7,3039 га №169,
кадастрові номери :04:006:0025,
:04:006:0024 укладені між ОСОБА_8,
ОСОБА_6 (заповнено кульковою ручкою) та
ПрАТ СВФ «АГРОТОН» (заповнено
друкованим текстом). Згідно Державних
актів на право приватної власності на
землю та копії паспортів покійних
бабусі та дідуся слід сказати, що
власниками земельних ділянок були
ОСОБА_9, ОСОБА_6. Зазначене в ксерокопії
договору по-батькові бабусі не
відповідає правовстановлюючим
документам, а отже відсутня в договорі
істотна умова - зазначена особа в
якості Орендодавця не є такою, а також
відповідно до статті 93 ЗК України
«Орендодавцями земельних ділянок є їх
власники або уповноважені ними особи»,
відповідно до статті 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.
Зобов'язання припиняється смертю
кредитора, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з особою кредитора.» Згідно
статті 761 ЦК України «Право передання
майна у найм має власник речі або особа,
якій належать майнові права.
Наймодавцем може бути також особа,
уповноважена на укладення договору
найму». На 01 червня 2008 року такими
власником була ОСОБА_9, на 05.01.2009 р.
власником іншої земельної ділянки був
ОСОБА_6 Відповідно до норм Цивільного
кодексу України після смерті
спадкодавця автоматичне
правонаступництво прав та обов'язків
померлого не здійснюється. Право
власності на землю набувається і
реалізується громадянами лише
відповідно до земельного
законодавства, що регулює земельні
відносини. Згідно пункту «г» статті 81
ЦК України «громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі: прийняття
спадщини». Право власності на землю - це
право володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.

2. В графі підпис Орендодавця та
зауваженнях до договорів, а також акті
прийому-здачі земельних ділянок стоять
підписи не ОСОБА_9, ОСОБА_6, що
підтверджується відмінністю
зазначених підписів від підпису у
паспорті. Підписи у договорах виконано
невідомими особами.

3. Згідно зі ст. 1. Закону України «Про
оренду землі», оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною Орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.Стаття 2 цього Закону
передбачає, що відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
оренду землі» і ч.І ст.210 ЦК України,
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації і вважається
укладеним з моменту такої реєстрації.

Договір оренди землі від 01.07.2008року
зареєстрований більш ніж чим через рік
після дати зазначеної на договорі, у
договорі від 05.01.2009 року відсутні
відомості стосовно реєстрації
договору відповідно до вимог закону.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї із істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11,17,19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено,
що укладення договору оренди земельної
ділянки із земель приватної власності
здійснюється за згодою орендодавця та
особи, яка згідно із законом вправі
набувати право оренди на таку земельну
ділянку.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" порушення вимог статті 4,
так само як і недосягнення сторонами
згоди з усіх істотних умов договору
оренди землі, є підставою для визнання
договору недійсним. Таким чином,
договір оренди, що зареєстрований і
підписаний не власником земельної
ділянки, може бути визнаний недійсним;
в порушення ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» від 06 жовтня 1998 року з
наступними змінами укладені Договори
не містять однієї з істотних умов, а
саме: умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Згідно з пунктом 15 розділу X
«Перехідних положень» Земельного
Кодексу України до набрання чинності
законом про обіг земель
сільськогосподарського призначення,
але не раніше 1 січня 2016 року, не
допускається купівля-продаж або іншим
способом відчуження земельних ділянок
і зміна цільового призначення
(використання) земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян та
юридичних осіб для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельних ділянок, виділених в натурі
(на місцевості) власникам земельних
часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також

у спадщину, обміну земельної ділянки на
іншу земельну ділянку відповідно до
закону та вилучення (викупу) земельних
ділянок для суспільних потреб.

У договорах оренди земельних ділянок
від 01.07.2008, 05.01.2009 років повинно було
бути врегульоване питання про
можливість або неможливість передачі у
заставу або до статутного фонду
товариства означеного майнового права.
Зазначена умова відсутня.

Також, п. 5 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що однією з
істотних умов є умови збереження стану
об'єкта оренди.

Стаття 15 закону України «Про оренду
землі» встановлює, що невід'ємною
частиною договору оренди землі є: план
або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт приймання -
передачі об'єкта оренди; проект
відведення земельної ділянки у разі
його розроблення згідно із законом. У
разі якщо договором оренди землі
передбачається здійснити заходи,
спрямовані на охорону та поліпшення
об'єкта оренди, до договору додається
угода щодо відшкодування орендарю
витрат на такі заходи. В Договорах
оренди землі ці положення прямо
зафіксовані. В порушення даної норми
закону надано лише акт приймання -
передачі земельної ділянки, який також
оформлено неналежним чином зі значними
порушеннями.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
правочину недійсним.

Що стосується нарахування
відповідачем орендної плати за
користування земельною ділянкою, слід
зазначити наступне: орендну плату за
2011, 2012, 2013 роки відповідачем не
виплачено, у зв'язку з чим відповідач
порушив своє зобов'язання по виплаті
орендної плати.

Позивач змушений звернутися до суду, у
зв'язку з чим просить:

визнати недійсним договір оренди
землі, укладений між ОСОБА_9та ПрАТ СВФ
«Агротон» від 01.07.2008 року,
зареєстрованим Білокуракинським
районним відділом Держкомзему у
Державному реєстрі земель запис №
209888/12 від 22 червня 2009 року,
предметом якого є земельна ділянка
площею 7,1879 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер :04:006:0025, яка
розташована на території Шарівської
сільської ради Білокуракинського
району Луганської області, право
власності на яку посвідчено Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, виданим 25 жовтня 2013 року на
ім'я ОСОБА_3; зобов'язати ПрАТ СВФ
«Агротон» повернути земельну ділянку
загальною площею 7,1879 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, кадастровий номер
:04:006:0025, яка розташована на
території Шарівської сільської ради
Білокуракинського району Луганської
області, право власності на яку
посвідчено Витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності,
виданим 25 жовтня 2013 року на ім'я ОСОБА_3;

визнати недійсним договір оренди
землі, укладений між ОСОБА_6та ПрАТ СВФ
«Агротон» від 05.01.2009 року, відомості про
реєстрацію у Державному реєстрі земель
відсутні, предметом якого є земельна
ділянка площею 7,3039 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, кадастровий номер
:04:006:0024, яка розташована на
території Шарівської сільської ради
Білокуракинського району Луганської
області, право власності на яку
посвідчено Витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності,
виданим 25 жовтня 2013 року на ім'я ОСОБА_3;
зобов'язати ПрАТ СВФ «Агротон»
повернути земельну ділянку загальною
площею 7,3039 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер :04:006:0024, яка
розташована на території Шарівської
сільської ради Білокуракинського
району Луганської області, право
власності на яку посвідчено Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, виданим 25 жовтня 2013 року на
ім'я ОСОБА_3; стягнути з відповідача
витрати пов'язані із розглядом даної
справи.

Позивач ОСОБА_3 29 серпня 2014 року
звернувся до суду з позовом до ПрАТ СВФ
«Агротон» про визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки. Того ж дня від
ОСОБА_3 надійшла позовна заява до того ж
відповідача з однорідними позовними
вимогами. Ухвалою від 10.10.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 було об'єднано в
одне провадження.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 надав аналогічні
пояснення, позовні вимоги ОСОБА_3
підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити.

В судовому засіданні представник
третьої особи ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав за відсутністю підстав. В
судовому засіданні ОСОБА_2 надав для
огляду книгу записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі, затверджену Наказом Держкомзему
України 02.07.2003 року №174 зареєстровану в
Міністерстві юстиції України 25.07.2003р.
№641/7962, серія 4АА №008160., а також
зауважив, що згідно Розділу 4 «Записи
державної реєстрації договорів оренди
землі», том І від 01.02.2005 року під
порядковим номером 34 на сторінці 9 є
запис щодо ОСОБА_9, під порядковим
номером 258 на сторінці 46 є запис щодо
ОСОБА_6 У зв'язку з чим позов вважає не
обґрунтованим та просив суд відмовити
в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Представник відповідача - ПрАТ СВФ
"Агротон" ОСОБА_10 в судове засідання не
з'явилася, надавши суду заперечення по
справі, в якому позовні вимоги не
визнає. Стосовно доводів позивача можу
зазначити наступне. Відповідно до ст. 32
Закону України «Про оренду землі»
перехід права власності на орендовані
земельні ділянки до іншої особи, а
також реорганізація юридичної
особи-орендаря не є підставою для зміни
умов або розірвання договору. Стосовно
доводів позивача, що в графі підпис
міститься не підпис його діда та
бабусі, а підпис інших осіб, що
підтверджується відмінністю підписів
у паспорті померлих та договорі, що
померлі на дату укладення мали похилий
вік та що частину інформації в
договорах внесено шляхом друкування а
частина ручкою вважаю наступне. Ці
доводи необгрунтовані, не
підтвердженні доказами та не мають
значення для справи. Позивач не с
експертом, який може візуально
визначати або спростовувати
достовірність підписів. Похилий вік не
позбавляє особу права на вчинення
правочинів, якщо ця особа не
недієздатною або обмеженою в
дієздатності відповідно до закону.
Крім того, померлі до своєї смерті
отримував орендну плату за договором,
що дає підстави вважати що вони

вступили у договірні відносини з
відповідачем свідомо, знали про них та
бажав знаходитись у договірних
відносинах. Для укладення договорів
використовуються друковані бланки,
виготовлені печатними редакціями. Для
зручності частина інформації, яка є
індивідуальною в договір може
вноситись ручкою, частина інформації
яка є типовою друкується. Такий спосіб
ні в чому не суперечить правовим
нормам. Ця обставина не може бути
визнана підставою для визнання
договору оренди землі недійсним.
Стосовно посилань на відсутність'у
договорі істотни х умов. Договір оренди
землі, а також акт приймання передачі
містять підциси власника землі, яким на
той час були померлі. Немає будь-яких
підстав вважати, що ці підписи не
належать померлим. Умови передачі
земельної ділянки в заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки в якості
істотних передбачено законом України
«Про оренду землі» шляхом внесення
змін вже після укладення договору
16.09.2008 року. Крім того, на момент
укладення договорів навіть не було
можливо прописати цю умову, оскільки в
державі не існувало «умов» передачі
земельної ділянки в заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди тобто порядку або механізму
передачі земельної ділянки в заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди, встановлених законом. Отже, які
умови повинні були включити до тексту
договорів сторони на свій розсуд.
Механізм відчуження права оренди
створено парламентом в 2012 році. ЗУ
№5059-VI від 05.07.2012, яким, зокрема, внесено
"зміни до ст.126 ЗКУ. Слід зазначити, що
відсутня практика відчуження права
оренди і на сьогоднішній час. В цій
частині право позивача не може бути
ніяким чином порушено з боку
відповідача. А правники до
теперішнього часу критикують взагалі
необхідність включення цієї умови до
переліку істотних, не зважаючи на те, чи
буде поширена практика відчуження
права оренди землі в Україні. Договір
містить всі його невід"ємні частини. До
договорів додано акти приймання
передачі, державні акти на право
власності на землю, який містить
кадастровий план та план схему
земельних ділянок. Прошу суд звернути
увагу, що ЗУ «Про оренду землі» та
іншими нормативними актами не
встановлено, в якій формі повинні бути
оформлені ці додатки, отже сторони
обирають форму та зміст цих додатків на
свій розсуд. Проект відведення
додається до договору лише в разі його
розроблення, в цьому випадку проект не
розроблявся, оскільки власники мали
державні акти, що повністю відповідає
закону. Угода щодо відшкодування
орендарям витрат на поліпшення стану
земельної ділянки також додається лише
в тому випадку, якщо така умова
передбачена договором. Орендар ПрАТ
«Агротон» не мав наміру- отримувати
відшкодування витрат на поліпшення
стану земельних ділянок, тому ця
умова-не включена до договору. Стосовно
ствердження позивача, що ним не
отримано орендну плату за 2011, 2012, 2013 рр.
Спадкодавці померлі. Після цього ПрАТ
«Агротон» згідно закону (враховуючи ст.
32 ЗУ «Про оренду землі» про продовження
чинності договору оренди для нового
власника) нараховує орендну плату за
користування щорічно та зберігає на
особовому рахунку, відкритому за
договором. Вона виплачується новому
власнику, який надасть документ про
право власності на земельну ділянку.
Оскільки не має ніяких підстав
видавати орендну плату будь-кому, крім
власника. Позивач зазначив, що отримав
право власності 25 жовгня 2013 року, однак
до цього часу відповідачу відомості,
які б підтвердили цей факт не надав.
Йому частково видано орендну плату, та
повідомлено про необхідність все ж
таки надати документ, який підтверджує
право власності (оскільки видача без
цього документу може потягнути
відповідальність бухгалтера та
підприємства). Однак в будь-якому разі
виплата або невиплата орендної плати
не може бути підставою для визнання
договорів оренди землі недійсними.
Тому детально зупинятись на
спростуванні цих доводів відповідач не
вважає за необхідне. Особа, яка
звернулась до суду, повинна довести
свої позовні вимоги. Відповідач не
повинен спростовувати доводи, які не
підтвердженні доказами, оскільки це
суперечить принципу диспозитивності в
цивільному процесі. Для відмови у
позові достатньо лише
необґрунтованості та недоказаності
позову позивачем. Виходячи з
наведеного, керуючись ст. ст. 15. 32 ЗУ
«Про Оренду землі», змісту договору
оренди землі, ст. ст. 10. 11, 57-60 ЦПК
України, прошу відмовити у задоволенні
позовних вимог позивачу за
необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Земельні ділянки розташовані на
території Шарівської сільської ради
Білокуракинського району Луганської
області розміром 7,1879 га №170,
кадастровий номер :04:006:0025, яка
належала на праві приватної власності
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІV-ЛГ № 091405,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 112 та земельна
ділянка розміром 7,3039 га №169,
кадастровий номер :04:006:0024, яка
належала на праві приватної власності
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується доданою до заяви
копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ЛГ № 091404, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 111.

Між ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ПрАТ «Агротон»
було укладено договори оренди вказаних
земельних ділянок. Державну реєстрацію
вказаних договорів оренди було
здійснено у Білокуракинському РРО
22.06.2009 року за № 209888/12, та 25.02.2010 за
№ 39.

Згідно ст. 17 Закону України "Про
оренду землі" передача об'єкта оренди
орендарю здійснюється орендодавцем у
строки та на умовах, що визначені у
договорі оренди землі, за актом
приймання-передачі.

На підставі пояснень представника
позивача ОСОБА_1 судом встановлено,що
позивач отримав копію договора оренди
землі в квітні 2014 року, а тому строк
позовної давності не сплинув, адже
позивач дізнався про порушення своїх
прав в квітня 2014 року, а звернувся з
позовом до суду 29.08.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК
України відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» в редакції,
що діяла на час реєстрації Договору,
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди, строк дії,
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно положень ст 59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За викладених вище обставин
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6,10,11,57-60,88,110,209,212-215 ЦПК
України,ст.ст.203,210,215,216,257,261 ЦК України
,ст.ст.6,15,17,20,21 Закона України "Про
оренду землі",-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити за відсутністю
підстав.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Білокуракинський районний суд
Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, а
відповідачем - в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя Білокуракинського районного

суду Луганської області
В.С. Полєно