Справа №568/1319/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

в складі: головуючого судді
Драновської С.З.

при секретарі Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів справу за
заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа
управління Пенсійного фонду України в
Радивилівському районі про
встановлення факту, що має юридичне
значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеною заявою.

В обґрунтування заяви посилається на
те, що 24 квітня 1977 року в Крутнівській
сільській раді Кременецького району
Тернопільської області зареєструвала
шлюб із ОСОБА_2.

В 1988 році заявниця народила доньку та 03
квітня 1989 року переїхала із чоловіком
на постійне місце проживання по місцю
його роботи в с. Карасин Маневицького
району Волинської області де він
працював священиком, а вона регентом та
разом із дітьми проживали в будинку
виділеному громадою села до 28 жовтня 1996
року.

25.01.1991 року заявниця офіційно була
прийнята на роботу псаломщиком Свято
Михайлівського Храму в с. Карасин
Маневицького району Волинської
області.

ОСОБА_1 як громадянка яка постійно
працювала і проживала в зоні
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення у 1989-1993 роках, 12.03.1993 року
отримала посвідчення (категорія 3),
серія №219876.

Записи трудової книжки та довідка №1132
від 11.08.2014 року Карасинської сільської
ради також доводять факт її роботи в
с.Карасин Маневицького району
Волинської області.

Враховуючи, що дійсно
проживала та працювала в с.Карасин
Маневицького району Волинської
області яке відноситься до зони
гарантованого (добровільного)
відселення і встановлення даного факту
має для заявниці важливе юридичне
значення, так як дасть можливість
вчасно оформити пенсію просила заяву
задовольнити в повному обсязі.

Представник управління
Пенсійного фонду України в
Радивилівському районі Ганджа М.В.
11.11.2014 року в судове засідання не
з'явилась і подала заяву про розгляд
справи в її відсутність в задоволенні
заяви не заперечувала.

Заслухавши заявницю, свідків
та дослідивши матеріали справи суд
знаходить, що заява підлягає до
задоволення.

Згідно із ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Так, із пояснень свідка ОСОБА_4
встановлено, що знає заявницю із
чоловіком які проживали в с.Карасин із
1989 року по жовтень 1996 року. Чоловік
заявниці - отець ОСОБА_2 прцював
священником, а ОСОБА_1 регентом і їх
родина проживала по сусідству із Свято
Михайлівським Храмом. Він добре
пам'ятає як разом із заявницею співали
в церковному хорі.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що заявниця із
батюшкою ОСОБА_2 приїхали в с.Карасин в
квітні 1989 року, так як свідкові саме
тоді освячували будинок. У 1991 році
старші діти свідка одружувались і
ОСОБА_1 із чоловіком брали участь у їх
вінчанні, а восени 1996 року батюшка
хрестив внука свідка та виїхали із
села.

Факт проживання свідків в
с.Карасин із 1989 року по даний період
доводиться із їх паспортів громадян
України та записів щодо прописки
(аркуші 11). Із оглянутих посвідчень
(категорія 3) свідків стверджується, що
вони постійно працювали та проживали в
зоні безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення у 1986-1992 роках.

Згідно довідки №1132 від 11.08.2014 року
Карасинської сільської ради
Маневицького району Волинської
області встановлено, що ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 із квітня 1989 року по 28.10.1996
роки проживала та була зареєстрована
в с.Карасин Маневицького району
Волинської області яке згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.07.1991 року №106 «Про організацію
виконання постанови Верховної Ради
УРСР та про порядок введення в дію
законів Української РСР» «Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
відноситься до зони гарантованого
(добровільного) відселення.

Із оглянутого посвідчення ОСОБА_1
(категорія 3, серія №219876) виданого 12.03.1993
року Волинською обласною державною
адміністрацією стверджується, що
заявниця є громадянкою, яка постійно
працювала і проживала в зоні
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення у 1989-1993 роках.

Враховуючи всі обставини справи, суд
знаходить доведеним, що ОСОБА_1 дійсно
із 03 квітня 1989 року по 28 жовтня 1996 рік
дійсно проживала та працювала в
с.Карасин Маневицького району
Волинської області.

Встановлення даного факту має для
заявниці важливе юридичне значення,
так як дасть можливість оформити
вчасно належну їй пенсію.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа
управління Пенсійного фонду України в
Радивилівському районі про
встановлення факту, що має юридичне
значення,

задовольнити.

Встановити факт того, що з
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із 03 квітня 1989 року
по 28 жовтня 1996 року проживала в
с.Карасин Маневицького району
Волинської області.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Рівненської
області через Радивилівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
С.З.Драновська