У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Парінової І.К.,

Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Державної казначейської служби
України, третя особа - Управління МВС
України в Івано-Франківській області,
про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок злочину, за
касаційними скаргами першого
заступника прокурора
Івано-Франківської області та
Державної казначейської служби
України на заочне рішення
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 06
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 09 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Державної казначейської служби
України, третя особа - Управління МВС
України в Івано-Франківській області,
про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок злочину,
посилаючись на те, що вироком
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 10
травня 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст.
212, ч. 2 ст. 366, ст. 70 КК України, та
призначено їм покарання у виді
позбавлення волі кожному. Крім того,
стягнуто моральну шкоду на користь
потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно з указаним вироком ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуваючи на роботі і будучи при
виконанні службових обов'язків,
оскільки останні були працівниками
Надвірнянського РВ УМВС, вчинили
перевищення влади та службових
повноважень, умисно вчинили дії, які
явно виходять за межі наданих їм прав і
повноважень, що завдали істотну шкоду
охоронюваним законом правам, інтересам
окремих громадян і супроводжувались
насильством та болісними і такими, що
ображають особисту гідність
потерпілого, що спричинило тяжкі
наслідки ‒? смерть потерпілого ОСОБА_9,
заподіяли умисне тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння, вчинене групою осіб,
з метою залякування потерпілого, що
спричинило смерть потерпілого. Крім
того, вони використовували незаконні
методи дізнання.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
квітня 2013 року вирок відносно ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінено. Даний вирок
вступив в законну силу. Потерпілий
ОСОБА_9, який зазнав насильницької
смерті, є батьком позивача.

У зв'язку з одруженням вона змінила
прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3. Вважає, що
злочинними діями засуджених їй завдано
моральну шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях, яких вона зазнала у
зв'язку зі смертю батька, те, що вона
позбавлена спілкування з найдорожчою
людиною а також його підтримки, в тому
числі і матеріальної, просила стягнути
на її користь на відшкодування
моральної шкоди 1 млн грн.

Заочним рішенням Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 06 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 09 липня 2014 року,
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської
служби України за рахунок Державного
бюджету України, шляхом списання
коштів з єдиного казначейського
рахунка на користь ОСОБА_3 моральну
шкоду у розмірі 200 тис. грн.

У касаційній скарзі перший заступник
прокурора Івано-Франківської області
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права, й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі Державна
казначейська служба України просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а справу направити на новий
розгляд.

Касаційні скарги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що працівники Надвірнянського
РВУ МВС, перевищивши свої повноваження,
умисно вчинили дії, які призвели до
смерті особи, що підтверджується
вироком суду, тому позивач як дочка
померлого має право на відшкодування
моральної шкоди яка має бути стягнута
з відповідача.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до статей 213, 214, 316 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до цих
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Проте на порушення зазначених вимог
закону суди належним чином не з'ясували
характер та суть заявлених позивачем
вимог, норми права, якими вони
регулюються.

Установлено, що вироком
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 10
травня 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
визнано винними у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 212, ч. 2 366,
ст. 70 КК України, та призначено їм
покарання у виді позбавлення волі
кожному. Крім того, стягнуто моральну
шкоду на користь потерпілих ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 (а. с. 36‒?44).

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
квітня 2013 року вирок відносно ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінено (а. с. 5‒?11).
Даний вирок вступив в законну силу.

Відповідно до свідоцтва про народження
позивача ОСОБА_9 є її батьком, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11; 45).

Згідно зі свідоцтвом про одруження
позивач у зв'язку з одруженням змінила
дівоче прізвище ОСОБА_3 на прізвище
ОСОБА_3 (а. с. 13).

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Державної казначейської служби
України та просила стягнути кошти на
відшкодування моральної шкоди, як на
підставу для задоволення позовних
вимог вказувала саме на вирок суду,
яким установлено, що внаслідок
перевищення повноважень особами, які
були при службовому виконанні, настала
смерть потерпілого, а не на незаконне
притягнення до відповідальності
ОСОБА_9

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуваючи на роботі і будучи при
виконанні службових обов'язків,
оскільки останні були працівниками
Надвірнянського РВ УМВС, вчинили
перевищення влади та службових
повноважень, умисно вчинили дії, які
явно виходять за межі наданих їм прав і
повноважень, що завдали істотну шкоду
охоронюваним законом правам, інтересам
окремих громадян і супроводжувались
насильством та болісними і такими, що
ображають особисту гідність
потерпілого, що спричинило тяжкі
наслідки ‒? смерть потерпілого ОСОБА_9

За таких обставин судами безпідставно
застосовано до спірних правовідносин
Закон України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» (далі ‒? Закон),
оскільки ст. 2 Закону визначено
вичерпний перелік підстав, за яких
настає право на відшкодування шкоди,
завданої громадянинові, а саме:
постановлення виправдовувального
вироку суду; встановлення в
обвинувальному вироку суду чи іншому
рішенні суду (крім ухвали чи постанови
суду про повернення справи на
додаткове розслідуванні чи новий
судовий розгляд) факту незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують чи порушують права та
свободи громадян, незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів; закриття кримінальної справи
за відсутністю події злочину,
відсутністю у діяннях складу злочину
або недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні злочину;
відмови в порушенні кримінальної
справи або закриття кримінальної
справи з підстав, зазначених у п. 2 ч. 1
цієї статті; закриття справи про
адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Як роз'яснено в п. п. 3, 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (зі
змінами та доповненнями), під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок іншої незаконної дії або
бездіяльності чи незаконного рішення
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Вирішуючи спір, суд на вказане уваги не
звернув, не дотримався встановленого
ст. 212 ЦПК України принципу оцінки
доказів, відповідно до якого суд на
підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню, дійшов
передчасного висновку про часткове
задоволення позовних вимог, заявлених
до Державної казначейської служби
України.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі
доводи, та дійшов передчасного
висновку про залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи, що судами на порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України при
вирішенні справи не враховані норми
матеріального та процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини,
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги першого заступника
прокурора Івано-Франківської області
та Державної казначейської служби
України задовольнити.

Заочне рішення Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 06 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 09 липня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик Судді:М.В.
Дем'яносов В.М. Коротун І.К. Парінова
О.В. Ступак