Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Дніпровський районний
суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Гончарука В.П.

при секретарі
Погорілій К.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПП
ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» третя особа ОСОБА_3
про визнання недійсним кредитного
договору та споживчого договору,
стягнення моральної шкоди та за
позовом третьої особи що заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_3 до ФОП
ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_1 про
визнання недійсними замовлення на
проведення робіт, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду
з позовом до ПП ОСОБА_2, ПАТ «ОТП Банк»,
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на
підставі Закону України «Про захист
прав споживачів» та з врахуванням
заяви про збільшення позовних вимог
просила суд:

Визнати договір від 19.02.2013 р. укладений
між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 недійсним;

Визнати договір страхування №
20/01/ від 19.02.2013 р. з ПАТ «Страхова
компанія «Арсенал страхування»,
укладений між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» -
недійсним ;

Стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ПАТ
«ОТП Банк» моральну шкоду в розмірі 9
тис.грн.;

Покласти на відповідачів стягнення
судових витрат.

Свої вимоги позивач ОСОБА_3 (надалі
позивач) обґрунтовує тим, що 19.02.2013 р.
працівником ФОП ОСОБА_2 було
запропоновано її матері ОСОБА_3 (надалі
третя особа) встановлення ПВХ
конструкцій на балкон з 20% знижкою,
погодившись з умовами ОСОБА_3 (третя
особа) надала згоду на приїзд
робітників для заміру балкону,
приблизно о 16:00 приїхали робітники
заміряти балкон, після чого ОСОБА_3
відвезли в офіс ПП ОСОБА_2, за адресою:
АДРЕСА_1, приблизно о 17 год. ОСОБА_1
зателефонувала її матір ОСОБА_3, та
попросила приїхати її за адресою
АДРЕСА_1, тому що їй відмовили в
укладанні договору на придбання
ПВХ-конструції балкона, від (третьої
особи) ОСОБА_3 дізналась, що вік ОСОБА_3
не підходить для укладання кредитного
договору, та її просять викликати
когось з родичів, приблизно о 17:35 ОСОБА_1
(позивач) приїхала в офіс ПП ОСОБА_2, де
їй було запропоновано оформити
відписати договір кредиту для
придбання ПВХ-конструції балкона,
після чого вона надала згоду. При
оформленні кредиту та договору
страхування на ОСОБА_1 було здійснено
психологічний тиск з сторони
робітників ПП ОСОБА_2 та представником
«ОТП Банк», позивач не мала достатньо
часу ознайомитись з договорами їй
постійно говорили, про обмаль часу,
освітлення було в приміщенні погане,
вона зосередитись, таким чином вводячи
її в оману заставивши підписати
договори, фактично позбавивши її права
вільно вибирати Банк для кредитування,
уклавши кредитний договір та договір
страхування надавши графік погашення
кредиту.

На наступний день ОСОБА_3 ознайомившись
в повному обсязі з підписаними
договорами на поставку
ПВХ-конструкцій, кредитного договору,
дійшла висновку, що працівники банку
ввели її в оману та згідно графіку вона
повинна була сплатити 18013грн., після
чого ОСОБА_1 прийняла рішення про
розірвання договорів, та відправила
СМС-повідомлення на вказані в рекламі
телефони офісу ПП ОСОБА_2 з рішенням про
розірвання договору, також ОСОБА_1
звернулась до «ОТП Банку» де їй надали
пораду для скасування угод, та
запропонували зробити платіж у
відділення «ОТП Банку» у розмірі 22 грн.,
та занести заяву на фірму ПП ОСОБА_2 про
скасування договору, однак на фірмі ПП
ОСОБА_2 категорично відмовились
прийняти та зареєструвати заяву ОСОБА_1
про скасування договору, пояснивши тим,
що у них немає книги для реєстрації
вхідної кореспонденції, таким чином
було порушено право на скасування
договорів, також договір між ПП ОСОБА_2
та ОСОБА_3 (позивачем) був підписано не
ОСОБА_2 а невідомою особою, при
укладанні кредитного договору
використовувалось факсиміле
відповідальної особи та печатка банку
була зменшена, що суперечить ст. 207 ЦК
України.

В ході судового розгляду Третя особа
ОСОБА_3 звернулась з самостійними
вимогами до ПП ОСОБА_2, «ОТП Банк» третя
особа ОСОБА_1 в порядку закону Украхїни
про захист прав споживачів) в якому
просить суд:

Визнати замовлення № 696 від 19.02.2013р.
недійсним.

Визнати замовлення ЕС-342 недійсним.

Визнати договір від 19.02.2013р.. укладений
між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 недійсним.

Визнати кредитний договір № від
19.02.2013р., укладений між ОСОБА_1 та «ОТП
Банком» недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача, що одночасно представляв
інтереси позивача ОСОБА_1 та третьої
особи ОСОБА_3 наполягали на задоволені
позову та позову третьої особи в
повному обсязі, позивач ОСОБА_1 надала
пояснення виклавши обставини, що
зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача ПП ОСОБА_2 та
відповідач в судовому засідання проти
задоволення позову та позову третьої
особи заперечував, надавши до суду свої
письмові заперечення, зазначаючи при
цьому, що відповідачем не порушувались
вимоги законодавства України та права
позивача, як споживача також порушені
не були, ПВХ-конструкції виготовлені в
строки, але встановити їх не виявилось
можливим з вини позивача, що
підтверджується актом перевірки від
14.05.2013року про дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, відповідно до якого
порушень не виявлено.

Пердставник відповідачів ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ ОТП Факторинг Україна» в
ході судового розгляду заперечували
щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1, та
третьої особи ОСОБА_3, зазначаю при
цьому, що відповідачем Пат «ОТП Банк»
виконав повністю взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором та
перераховані кошти на ПП ОСОБА_2
оспорюваний кредитний договір було
укладено згідно вимог цивільно
процесуального законодавства з волі
самого позивача, та буть якіх порушень
в укладанні кредитного договору
твердження позивача та третьої особи
щодо визнання кредитного договору
недійсним є безпідставними та такими
що не відповідають закону.

Третя особа в судовому засіданні на
своєму позові наполягала та просила
задовольнити позов позивача в повному
обсязі, надавши пояснення аналогічні
поясненням позивача.

Суд заслухавши думку учасників
судового розгляду, свідків, дослідивши
матеріали справи встановив наступне,
що Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України
суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
Змагальність сторін:

1. Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

2. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

3. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

4. Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Диспозитивність цивільного
судочинства визначена ст. 11 ЦПК
України в якій зазначено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 12 ЦК України передбачає,
що особа вільно, на власний розсуд,
обирає способи захисту цивільного
права.

Як правило, особа, права якої
порушено, може скористатись не
будь-яким, а конкретним способом
захисту свого права. Спосіб захисту
порушеного права частіше за все
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини. Під способом захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення
(визнання) порушених (оспорюваних) прав
та вплив на правопорушника. Загальний
перелік таких способів захисту
цивільних прав та інтересів
передбачений ст. 16 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи
19.02.2013 року було укладено замовлення №
696 на ім'я ОСОБА_3(а.с.18-19).

19.02.2013 р. був укладений договір між
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 про встановлення
ПВХ конструкцій на балкон (а.с. 8), та
перед укладанням договору були
зроблені заміри погодження замірів
було підписано ОСОБА_3 (третя особа), про
що свідчить її підпис.

19.02.2013 року було укладено договір між
ОСОБА_1 та «ОТП Банк» про надання
споживчого кредиту № . (а.с. 9-12), та
договір страхування (а.с. 15-16).

Згідно з додатками 1; 5 до Акта перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів під час проведення
перевірки порушень не встановлено які
б давали підстави для визнання
оспорюванних договорів недійсними.
(а.с. 27-34).

В ході судового засідання було
досліджено кредитну справу, з якої
вбачається, що позивач ОСОБА_3 надала
копії своїх документів та
ідентифікаційного коду які особисто
завірила, посилання позивача, що данні
документи були отримані банком
незаконно не знайшли свого
підтвердження в ході судового
розгляду.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання
за умовами кредитного договору та
перерахував кошти на рахунок ФОП
ОСОБА_2 в повному обсязі, вказані кошті
в послідуючому були перераховані ТОВ
«Престиж Груп» для оплати заказу
ОСОБА_3 для виконання ПВХ конструкцій
загальною площею 8.921м2, даний заказ було
виконано 10.03.12013 року а відгружено
11.03.2013року.

На даний час вказані вище ПВХ
конструкції замовнику не встановлені,
як вбачається з матеріалів справи з
вини позивача.

Як встановлено ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 10 «Про захист прав
споживачів» Права споживача у разі
порушення умов договору про виконання
робіт (надання послуг)

1. Споживач має право відмовитися від
договору про виконання робіт (надання
послуг) і вимагати відшкодування
збитків, якщо виконавець своєчасно не
приступив до виконання зобов'язань за
договором або виконує роботу так
повільно, що закінчити її у визначений
строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи
робіт (понад сімдесят відсотків
загального обсягу) вже було виконано,
споживач має право розірвати договір
лише стосовно частини послуги або
робіт, що залишилася.

2. Якщо під час виконання робіт (надання
послуг) стане очевидним, що їх не буде
виконано з вини виконавця згідно з
умовами договору, споживач має право
призначити виконавцю відповідний
строк для усунення недоліків, а в разі
невиконання цієї вимоги у визначений
строк - розірвати договір і вимагати
відшкодування збитків або доручити
виправлення недоліків третій особі за
рахунок виконавця.

3. У разі виявлення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі)
споживач має право на свій вибір
вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни
виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі
з такого ж матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків
з усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені
чинним законодавством на день
укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають
задоволенню у разі виявлення недоліків
під час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) або під час її
виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

4. За наявності у роботі (послузі)
істотних недоліків споживач має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в
роботі (послузі), виконаній з матеріалу
споживача, споживач має право вимагати
на свій вибір або виконання її з такого
ж матеріалу виконавця, або розірвання
договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути
пред'явлені споживачем протягом
строків, передбачених
нормативно-правовими актами та
нормативними документами, умовами
договору, а в разі відсутності таких
строків - протягом десяти років.

5. У разі коли виконавець не може
виконати (прострочує виконання) роботу
(надання послуги) згідно з договором, за
кожний день (кожну годину, якщо
тривалість виконання визначено у
годинах) прострочення споживачеві
сплачується пеня у розмірі трьох
відсотків вартості роботи (послуги),
якщо інше не передбачено
законодавством. У разі коли вартість
роботи (послуги) не визначено,
виконавець сплачує споживачеві
неустойку в розмірі трьох відсотків
загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені),
встановленої в разі невиконання,
прострочення виконання або іншого
неналежного виконання зобов'язання, не
звільняє його від виконання
зобов'язання в натурі.

6. Виконавець не несе відповідальності
за невиконання, прострочення виконання
або інше неналежне виконання
зобов'язання та недоліки у виконаних
роботах або наданих послугах, якщо
доведе, що вони виникли з вини самого
споживача чи внаслідок дії
непереборної сили.

7. Про відступи від умов договору та
інші недоліки в роботі (послузі), що не
могли бути виявлені при звичайному
способі її прийняття, споживач
зобов'язаний повідомити виконавцеві не
пізніше трьох діб після їх виявлення.

8. Виконавець залежно від характеру і
специфіки виконаної роботи (наданої
послуги) зобов'язаний видати
споживачеві розрахунковий документ, що
засвідчує факт виконання роботи
(надання послуги).

9. Виконавець зобов'язаний протягом
місяця відшкодувати збитки, що виникли
у зв'язку з втратою, псуванням чи
пошкодженням речі, прийнятої ним від
споживача для виконання робіт (надання
послуг). Виконавець не звільняється від
відповідальності, якщо рівень його
наукових і технічних знань не дав змоги
виявити особливі властивості речі,
прийнятої ним від споживача для
виконання робіт (надання послуг).

Якщо виконання робіт (надання послуг)
вимагає використання додаткових
матеріалів, такі матеріали повинні
відповідати вимогам безпеки,
встановленим законодавством до таких
матеріалів.

10. Виконавець несе відповідальність за
шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну
споживача, що виникла у зв'язку з
використанням речей, матеріалів,
обладнання, приладів, інструментів,
пристосувань чи інших засобів,
необхідних для виконання ним робіт
(надання послуг), незалежно від рівня
його наукових і технічних знань, що дає
змогу виявити їх властивості, згідно із
законодавством.

11. Якщо під час виконання робіт (надання
послуг) виникає необхідність у
додаткових роботах (послугах), що не
були передбачені умовами договору,
виконавець зобов'язаний одержати від
споживача дозвіл на виконання таких
робіт (надання послуг).

Будь-які додаткові роботи (послуги),
виконані (надані) виконавцем без згоди
споживача, не створюють для споживача
будь-яких зобов'язань щодо їх оплати.

12. Якщо після укладення договору стане
очевидним, що роботи (послуги), зважаючи
на їх ціну (вартість) та характеристики
або інші обставини, явно не
задовольнятимуть інтереси або вимоги
споживача, виконавець зобов'язаний
негайно повідомити про це споживача.

Виконавець зобов'язаний таким же чином
повідомити споживача, якщо вартість
робіт (послуг) може істотно зрости, ніж
можна було очікувати під час укладення
договору.

Споживач має право відмовитися від
договору про виконання робіт (надання
послуг) без штрафних санкцій з боку
виконавця у разі виникнення обставин,
передбачених в абзацах першому та
другому цієї частини.

13. Вимоги цієї статті не поширюються на
виконання робіт з гарантійного
ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, що
договори були укладені в рамках
чинного законодавства і не суперечать
цивільно процесуального законодавства
України, обставини що до ОСОБА_3
(позивача) від час укладання
оспорюваних договорів застосовувався
психологічний тиск та даний правочин
було здіснено під впливом обману чи
насильства не знайшло свого
підтвердження в ході судового розгляду
, у зв'язку з чим позовні ввимоги ОСОБА_1
до ПП ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» третя особа
ОСОБА_3 про визнання недійсним
кредитного договору та споживчого
договору, стягнення моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

Що стоюєтья позовних вимог ОСОБА_3, та
вбачається з матеріалів справи, що
оспорювани договори були укладені між
ОСОБА_1 та ПАТ ОТП «Банком»,
правонаступником якого по вказаним
договорам е ТОВ "ОТП Факторинг Україна",
ОСОБА_3 не є стороною укладання
оспорюваних договорів та підставі
вищевикладеного визнавати вказани
договори недійсними не має підстав, що
стоюється позовних вимог визнання
замовлення № 696 від 19.02.2013р., визнати
замовлення ЕС-342 недійсними, то дані дії
не є правочином відповідно до ст. 202 ЦК
України.

Що стосується до вимог про стягнення
моральної шкоди на користь ОСОБА_1 то
дані вимоги не знайшли свого
підтвердження в розрізі ст.ст. 23,1166 ЦК
України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, визначеному ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України,

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 23, 203, 215, 230, 231, 1166 ЦК України, ЗУ
"Про захист прав споживачів", ст.ст. 10,11,
60, 79, 88, 213, 215, 218, 220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ПП ОСОБА_2
до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» третя особа ОСОБА_3 про
визнання недійсним кредитного
договору та споживчого договору,
стягнення моральної шкоди - відмовити.

В задоволені позову третьої особи що
заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до
ФОП ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_1 про
визнання недійсними замовлення на
проведення робіт - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва протягом10
діб з моменту проголошення рішення, а
особами, що приймали участь у судовому
розгляді, але були відсутні під час
проголошення протягом 10 діб з дня
проголошення рішення.

Суддя: