АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/ 790/7552/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 638/1278/14-ц
Категорія: договірні
Доповідач - Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в
особі представника ОСОБА_4 на рішення
Дзержинського районного суду м.Харкова
від 22 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи у
справі : ОСОБА_6, Приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, Приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

30.01.2014 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4
звернувсь до суду з позовом в якому, з
посиланням на вимоги ст. ст. 203, 215, 216, 233,
241 ЦК України, просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, який був укладений
між позивачем , в особі її представника
ОСОБА_6 і відповідачем 08.10.2013 року та
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 і зареєстрований в
реєстрі за № 2010.

В обгрунтування позовної заяви
представник позивача зазначив, що при
укладанні зазначеного договору
купівлі-продажу позивач особисто не
була присутня і вказаний договір не
підписувала та від її імені, за
довіреністю, посвідченою приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 05.10.2013
року, реєстровий № 852, діяла ОСОБА_6

Позивач зазначає, що згідно умов
вказаного договору купівлі-продажу,
ОСОБА_3 як власник вказаної квартири
передає у власність, а ОСОБА_5 приймає у
власність зазначену квартиру і
зобов'язується сплатити за неї 257470,00
грн.

Як на підставу визнання вказаного
договору недійсним представник
позивача зазначає, що він був
укладений ОСОБА_6 з перевищенням
повноважень, наданих їй, як повіреному
на вчинення правочину , у зв»язку з чим
не відповідав дійсній волі та намірам
позивача , а також вчинений під
впливом тяжких обставин на вкрай
невигідних для неї умовах.

Представник позивача зазначає, що
згідно тексту довіреності від 05.10.2013
року, виданої на ім'я ОСОБА_6, позивач
уповноважила її лише управляти і
розпоряджатися майном, з правом
укладати всі дозволені законом
правочини по управлінню і
розпорядженню майном позивачки. Проте,
текст довіреності не містить такої
суттєвої умови, як «управляти і
розпоряджатися майном ОСОБА_3 на
власний розсуд», у зв»язку з чим
вважає, що при укладенні договору
купівлі-продажу квартири за вказаною
довіреністю ОСОБА_6 повинна узгодити
всі суттєві умови такого договору з
ОСОБА_3, зокрема, таку суттєву умову, як
ціна продажу квартири. Зазначена ж в
договорі купівлі-продажу квартири ціна
- 275470,00 грн. не узгоджувалась з
позивачем, крім того, вказує , що
позивач не мала намірів здійснювати
продаж єдиного свого власного житла за
такою низькою ціною.

Представник позивача зазначає, що
зазначений правочин з продажу квартири
не відповідає волі і намірам позивача
та при його вчиненні ОСОБА_6, не був нею
схвалений та позивачем не було
здійснено жодних дій, спрямованих на
прийняття його до виконання.
Представник позивача також зазначає,
що станом на день подання позову,
грошові кошти від продажу квартири
ОСОБА_3 від повіреного не отримувались.

Представник позивача також зазначає,
що на момент укладення договору
купівлі-продажу квартири, позивач
потребувала лікування, не мала
постійного місця роботи і знаходилась
в скрутному матеріальному становищі та
за таких обставин, перебуваючи в
хворобливому стані, без засобів для
існування, маючи реальну загрозу
втратити своє єдине житло в м. Харкові,
оскільки АДРЕСА_1 була передана в
іпотеку за договором іпотеки від 03.09.2013
року, вона вирішила здійснити обмін
власної квартири на іншу, меншу за
площею, і отримати значну доплату,
оскільки належна їй квартира
розташована фактично в центрі міста.
Саме з цією метою вона видала 05.10.2013
року довіреність на ім'я ОСОБА_6, яка
погодилась їй допомогти.

Представник позивача також зазначає,
що про те, що вже 08.10.2013 р. ОСОБА_6 було
здійснено продаж квартири позивачу
відомо не було, дізналась про це
позивач значно пізніше, та дізнавшись
про зазначені обставини позивач
припинила дію довіреності від 05.10.2013
року

Представник позивача також зазначає,
що орієнтовна вартість квадратного
метра житла в будинках по пр. Леніна в м.
Харкові становить 9000,00 грн. В той час, як
продаж квартири позивача було
здійснено за 6865,86 грн. за кв.м., тобто
продаж квартири було здійснено на
вкрай не вигідних умовах і за ціну, що
менше ринкової вартості квартири.

Позивач і її представник в судовому
засіданні суду першої інстанції
вказані позовні вимоги підтримали, з
зазначених підстав та просили їх
задовільнити.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні суду першої
інстанції проти позовних вимог
позивача заперечували, просили
відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи - приватного
нотаріуса ХМНО ОСОБА_8 в судовому
засіданні суду першої інстанції , проти
позову заперечувала. Свої заперечення
обгрунтовувала тим, що 08.10.2013 р. нею було
посвідчено оспорюваний позивачем
вказаний вище договір купівлі- продажу
квартири АДРЕСА_1. Від імені позивача
під час укладання спірного договору
діяла ОСОБА_6 за довіреністю,
посвідченою приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 05.10.2013 року за реєстровим
№ 852. Вказана довіреність посвідчена
особисто позивачем та в ній
передбачені всі необхідні
повноваження для укладання договору
купівлі-продажу будь-якого майна
позивача , в тому числі і вказаної
квартири. Представник також зазначила,
що твердження позивача про
відсутність в довіреності повноважень
ОСОБА_6 на укладання спірного договору,
з тих підстав, що в довіреності не
зазначено, щодо вчинення продажу « за
ціною на власний розсуд» є
безпредметним припущенням, яке
грунтується на довільному тлумаченні
положень законодавства і тексту самої
довіреності.

Представник ОСОБА_8 також зазначила, що
ОСОБА_6, як повноважний представник
ОСОБА_3, і покупець вказаної квартири
ОСОБА_5 досягли згоди з усіх істотних
умов договору купівлі-продажу і уклали
вказаний договір, який нею був
нотаріально посвідчений, а вартість
квартири в розмірі 257470,00 грн. була
встановлена висновком суб'єкта
оціночної діяльності.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 22 вересня 2014 року в
задоволенні вказаних позовних вимог
позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати вказане
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
позивача в повному обсязі, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставин справи та наявним у справі
доказам, порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наводить ті ж
доводи, що і в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник третьої особи -приватного
нотаріуса ХМНО ОСОБА_8, посилаючись на
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції та
безпідставність доводів апеляційної
скарги, просить рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з»явились, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечень на апеляційну
скаргу, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
вказаних позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з відсутності
вказаних позивачем підстав для
визнання оспорюваного нею договору
купівлі-продажу недійсним.

При цьому, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 05.10.2013 року ОСОБА_3
було видано нотаріально посвідчену
довіреність строком її дії до 05 жовтня
2016 року, якою вона уповноважувала
ОСОБА_6 управляти і розпоряджатися її
майном, у чому б воно не складалось і де
б воно не знаходилось, а також укладати
всі дозволені законом правочини по
управлінню і розпорядженню її майном,
продавати, придбавати, приймати в дар,
здавати в оренду, квартири, будинки,
споруди і приміщення, заключати
відповідні договори, мати вільний
доступ в приміщення, оплачувати
комунальні послуги, заключати договори
користування телефонним зв'язком і
інші відповідні договори, оформляти
спадщину, відкривати, користуватися
рахунками в банківських установах,
одержувати всі грошові суми з усіх
місць, осіб і установ, в тому числі
банків і ощадних кас, з пошти і
телеграфу по різного роду документам і
підставам, одержувати поштову і
телеграфну і всякого роду
кореспонденцію, бути представником в
усіх органах і установах незалежно від
їх форм власності, в тому числі в
установах БТІ, реєстраційній службі
Харківського обласного управління
юстиції, нотаріальних конторах,
органах державної влади, РАЦСу, ЖЕУ,
Управлінні архітектури, Управлінні
земельних ресурсів, Державному
підприємстві «Центр державного
земельного кадастру» тощо, з усіх
питань, в тому числі з питань
приватизації квартири, вести цивільні
адміністративні і кримінальні справи в
усіх судових і адміністративних
установах, з усіма правами, наданими
законом позивачу, відповідачу, третій
особі, скаржнику і потерпілому, в тому
числі з правом закінчення справи миром,
визнання чи відмови повністю або
частково від позовних вимог, з правом
одержання грошей і майна, подавати та
отримувати в відповідних установах
будь-які заяви, в тому числі заяву про
належність їй майна на праві особистої
власності і про сімейний стан, знімати
заборони і арешти з майна, що їй
належить, подавати і отримувати
довідки, документи, дублікати
документів, всякого роду свідоцтва, в
тому числі про приватизацію інші
документи всюди замість неї
розписуватися і виконувати всі дії,
пов'язвні з виконанням цієї
довіреності ( а.с.8) .

Згідно із ч. 1 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчиняти
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє, а відповідно до ч. 1
ст. 244 цього Кодексу представництво, яке
ґрунтується на договорі, може
здійснюватись за довіреністю.
Довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

Отже, зі змісту виданої позивачем
довіреності чітко випливає, що вона
видана позивачем з правом ОСОБА_6
управляти і розпоряджатися майном
позивача , з чого б воно не складалось і
де б воно не знаходилось, а також
укладати всі дозволені законом
правочини по управлінню і
розпорядженню її майном, продавати,
придбавати, приймати в дар, здавати в
оренду, квартири, будинки, споруди і
приміщення, заключати відповідні
договори з правом одержання грошей і
майна.

При цьому вказана довіреність не
містить будь-яких застережень та умов,
щодо обмеження дій ОСОБА_6 на вчинення
правочинів, в тому числі і щодо продажу
належного позивачу майна.

У ч. 1 ст. 202 ЦК України зазначено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно до вимог ст. 239 ЦК України ,
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов»язщки особи, яку він
представляє.

Стаття 655 ЦК України закріплює
законодавче визначення договору
купівлі-продажу, згідно з яким одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 08.10.2013 року
позивачем , від імені якої на підставі
зазначеної довіреності діяла ОСОБА_6
та ОСОБА_9 було укладено нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу ,
відповідно до умов якого, ОСОБА_3
передала у власність належну їй на
праві власності, а ОСОБА_5 прийняла у
власність квартиру АДРЕСА_1 і
зобов'язалась сплатити обумовлену суму
грошей.

Як свідчать умови вказаного договору
вартість зазначеної квартири, згідно
зі звітом , виготовленим ТОВ
«РІЕЛТІ-БРОКЕБРІЖ» 07.102013 року складає
257470,00 грн. та продаж вказаної квартири
вчинено за вказаною сумою, яку ОСОБА_6
отримала для ОСОБА_3 шляхом
безготівкового розрахунку від ОСОБА_5
до підписання цього договору ( а.с.6).

Як свідчить вказаний звіт про
незалежну оцінку нерухомого майна ,
вартість зазначеної квартири на 07.10.2013
року складає 257470,00 грн. ( а.с.47-71).

Згідно до постанови про закриття
кримінального провадження , винесеної
14 листопада 2013 року старшим слідчим
слідчого відділу Дзержинського
районного відділу ХМУМВС України в
Харківській області ОСОБА_10 , 06 жовтня
2013 року було розпочато досудове
розслідування за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст. 357 КК України у
кримінальній справі за заявою ОСОБА_3
щодо заволодіння шахрайським шляхом
05.10.2013 року невстановленою особою її
паспортом , кримінальне провадження за
вказаною заявою ОСОБА_3 закрито у
зв»язку з відсутністю в діях
невстановленої особи складу вказаного
кримінального правопорушення ( а.с.
117-120).

Як свідчить вказана постанова, опитана
з даного факту ОСОБА_3 в своїх
свідченнях вказала на те, що дійсно
вирішила продати належну їй квартиру, у
зв»язку з тим, що 03.09.2013 року оформила
кредит на суму 90 000,00 грн. та згідно
договору повинна була внести 03.10.2013
року перший внесок та зазначила, що
продажем квартири займалось агентство
нерухомості, яке знайшло їй покупця та
з яким була домовленість, що з грошей,
які вона отримає від продажу квартири
вони оплатять весь кредит з відсотками,
а в подальшому допоможуть їй з
придбанням нового житла. Після
внесення боргу по кредитному договору
вона підписала довіреність на ОСОБА_6 з
правом придбання на її ім»я квартири, а
також видала їй розписку про те, що
отримала від ОСОБА_6 гроші у сумі 160 000,00
грн.

Вказана постанова також свідчить про
те, що розслідуванням по вказаному
кримінальному провадженню
перевірялась версія щодо незаконного
заволодіння квартирою ОСОБА_3, яка
свого підтвердження не знайшла,
оскільки ОСОБА_6 діяла згідно наданої
їй довіреності, у зв»язку з чим між
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникли
цивільно-правові взаємовідносини.

Як свідчать матеріали справи, на час
вчинення ОСОБА_6 від імені позивача
зазначеного правочину , вказана вище
довіреність позивачем скасована не
була, вимог щодо визнання її недійсною
в межах вказаної справи позивач не
заявляла, та як свідчить позовна заява,
її дію після продажу квартири
припинила.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити нормам ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися в формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Вказані обставини справи та вимоги
норм матеріального права свідчать про
те, що оспорюваний позивачем договір
купівлі-продажу зазначеної квартири
вчинено ОСОБА_6 в межах наданих їй
позивачем повноважень , а тому підстави
для визнання його недійсним внаслідок
відсутності на це згоди (волевиявлення)
позивача, відсутні.

Згідно до вимог ч.1 ст. 233 ЦК України,
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

В п. 23 роз»ясень, які містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року « Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
зазначено, що правочин може бути
визнаний судом недійсним на підставі
статті 233 ЦК України, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім»ї чи родичів , смерть
годувальника, загроза витратити житло
чи інші обставини для усунення або
зменшення яких необхідно укласти такий
правочин. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Вказані вище обставини справи свідчать
про те, що вчиненню оспорюваного
позивачем правочину , а саме : договору
купівлі -продажу спірної квартири
передував вчинений позивачем
правочин, а саме: видача нею ОСОБА_6
довіреності, дійсність якої позивачем
не оскаржується, та саме на підставі
наданих ОСОБА_3 ОСОБА_6 повноважень
щодо розпорядження її майном , з чого б
воно не складалось і де б воно не
знаходилось, а також повноважень щодо
укладання всіх дозволених законом
правочинів по управлінню і
розпорядженню її майном, продавати,
придбавати, приймати в дар, здавати в
оренду, квартири, будинки, споруди і
приміщення, заключати відповідні
договори з правом одержання грошей і
майна, остання діючи від її імені
уклала вказаний договір , при цьому
вартість зазначеної квартири в сумі
257470, 00 грн. встановлена не за
погодженням сторін чи на власний
розсуд ОСОБА_6, а на підставі звіту,
виготовленого ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕБРІЖ»
07.10. 2013 року , висновки якого позивачем
не спростовані, як і не надано доказів
щодо вчинення продажу вказаної
квартири за ціною, нижчою ніж її
ринкова вартість.

За таких обставин , підстави вважати, що
оспорюваний позивачем договір
купівлі-продажу вчинений під впливом
тяжкої для неї обставини і на вкрай
невигідних умовах, відсутні.

З огляду на наведене , суд першої
інстанції обгрунтовано відмовив
позивачу в задоволенні її позовних
вимог.

Доводи, викладені представником
позивача в апеляційній скарзі вказаних
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

Посилання представника позивача на
неотримання позивачем від ОСОБА_6
грошових коштів за продаж спірної
квартири, а також придбання нею на ім»я
ОСОБА_3 житла в селищі Серпневе,
Валківського району, Харківської
області, яке при візуальному огляді не
придатне для проживання, не є
підставою для визнання вказаного
договору купівлі-продажу недійсним та
не позбавляє позивача права на
звернення у суд за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, у разі їх порушення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

.

Керуючись ст. ст.303 , 308, 315, 319, 218
ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі
представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м.Харкова від 22 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :