Провадження № 2/520/6491/14
Київський районний суд м. Одеси у
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Козловій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу майна дійсним, -
Позивачі звернулись до Київського
районного суду м. Одеси з вказаним
позовом, у якому просять суд визнати
договір купівлі-продажу нерухомого
на Одеській товарній біржі щодо
купівлі позивачами квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявленого позову
позивачі посилалися на те, що 30.07.1996
року між ними та відповідачем був
укладений вказаний договір
купівлі-продажу, що в подальшому було
зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», та у
зв'язку із тим, що на той час діяло
законодавство, яке не вимагало
нотаріального посвідчення вказаного
договору - він не був нотаріально
посвідченим та на сьогоднішній день
вважається таким, форма укладення
За викладеного позивачі посилаються на
те, що сторони договору виконали всі
умови договору, відповідач ніяких
претензій по договору продажу квартири
не мала, на теперішній час вона виїхала
на інше місце проживання, яке саме - їм
не відомо, та просять суд визнати
вказаний договір дійсним.
В судове засідання позивачі не
з'явилися, представник позивачів
надала до суду заяву про розгляд справи
за її відсутності, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
Відповідач в судове засідання не
з'явилася, повідомлялася належним
чином (через оголошення в газеті),
причини неявки суду не повідомила.
У зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання, суд в
порядку статті 169 ЦПК України за згодою
представника позивачів ухвалив
постановити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог, виходячи з
Судом встановлено, що 30.07.1996 року на
Одеській товарній біржі між ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з однієї сторони
(покупці) та ОСОБА_4,з іншої сторони
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
02.08.1996 року вказаний договір було
зареєстровано покупцями в КП «ОМБТІ та
РОН» за р.н. 191пр. стр. 8 реєстр 500.
На момент укладання договору
купівлі-продажу був чинним Закон
України "Про товарну біржу", відповідно
до умов якого договори, оформлені
товарною біржею, визнавались дійсними,
а сам правочин купівлі-продажу було
вчинено з дотриманням вимог діючого на
той час законодавства. В подальшому до
ЦК Української РСР 1963 року були внесені
зміни, відповідно до яких угоди щодо
відчуження нерухомого майна
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню.
Відсутність належних
правовстановлюючих документів на
квартиру, на думку суду, істотним чином
порушує право власності позивачки, яке
підлягає судовому захисту.
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української
РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю
або частково виконала угоду, що
потребує нотаріального посвідчення, а
друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення
містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.
Судом встановлено, що всі зобов'язання
за вказаним договором купівлі-продажу
квартири від 30.07.1996 року його сторонами
виконані у повному обсязі - покупцям
було передано у власність квартиру
АДРЕСА_1, а продавцю передані грошові
кошти за продану квартиру.
Враховуючи викладене, суд вважає, що
позов про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним є обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги, що позивачами не
заявлені вимоги про відшкодування
судового збору за розгляд справи, у
суду відсутні підстави для покладення
витрат на відповідача, разом з тим суд
зазначає, що позивачі не позбавлений
права звернутися в подальшому з заявою
для вирішення питання про розподіл
судових витрат.
Керуючись ст.ст. 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК
України, ст. 47 ЦК Української РСР 1963
року, ч.2 ст. 220 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу майна дійсним -
Визнати договір купівлі-продажу
року, що оформлений на Одеській
товарній біржі та зареєстрований 02
серпня1996 року в КП «ОБМТІ та РОН» за
№191пр. стр. 8 реєстр 500, що укладено між
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (покупцями) з
однієї сторони та ОСОБА_4 (продавцем),з
іншої сторони з приводу купівлі
квартири АДРЕСА_1 - дійсним.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Одеської області
через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя
Прохоров П. А.