Справа № 344/8784/13-ц
Провадження № 22-ц/779/2328/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів Беркій О.Ю.,
Пнівчук О.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2
та її представника ОСОБА_3

апелянта ОСОБА_4

представників
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про поділ нерухомого
майна в натурі, - за апеляційними
скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
06 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ОСОБА_5 звернулась в
суд з зазначеним позовом,
обгрунтовуючи тим, що вона є власником
? частини домоволодіння по АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_4 володіють
по ? частині домоволодіння, яке
складається з житлового будинку площею
47,5 кв.м., криниці та огорожі. Враховуючи
певний порядок користування
зазначеним будинком, що склався між
сторонами та висновок експерта,
позивач просила поділити
домоволодіння між сторонами
відповідно до другого варіанту
експертного висновку №20/11-2012 від 05.11.2012
року.

Справа неодноразово розглядалась
судами різних інстанцій.

Останнім рішенням Івано-Франківського
міського суду від 06.10.2014 року позов
задоволено. Поділено в натурі між
співвласниками належне їм на праві
спільної часткової власності
домоволодіння АДРЕСА_1, виділено у
власність ОСОБА_5 у житловому будинку
приміщення №1-1 - коридор площею 4,4 кв.м.,
№1-3 кухню площею 6,6 кв.м., №1-4 житлове
приміщення площею 18,8 кв.м. і половину
огорожі №2 площею 10,35 кв.м., всього
вартістю 65291 грн., що становить 61,5%
домоволодіння. У власність ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 виділено житлове приміщення №1-2
площею 17,7 кв.м. і половину огорожі №2
площею 10,35 кв.м., всього вартістю 40841
грн., що становить, 38,5 % домоволодіння.
Криницю літера №1 залишено в спільному
користуванні сторін.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_4 11790,5 грн. компенсації.

Не погодившись з зазначеним рішенням
вважаючи його ухваленим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, за висновків, які не
відповідають дійсним обставинам
справи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали
апеляційні скарги.

ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі
вказує, що згоди на грошову компенсацію
перевищення реальної частки над
ідеальною згідно вимог ч.2 ст.364 ЦК
України він не надавав. Право власності
на ? частину спірного домоволодіння
він отримав в законному порядку,
відповідно до договору
купівлі-продажу, а ? частини належить
його дружині ОСОБА_2 згідно свідоцтва
про право на спадщину. Оскаржуване
рішення, на думку апелянта, позбавляє
його сім'ю належних умов для
проживання.

Зазначає, що всі комунікації (світло,
газ) проходять по стіні його з дружиною
кімнати, газовий лічильник
встановлений в кухні. Всі комунікації,
які знаходяться в коридорі зроблено за
їх кошти,а в позивача відсутнє майно в
кухні і в коридорі.

Жодних перешкод у користуванні
будинком позивачці не чиняться,
оскільки як вбачається з показань
свідків, вона там не проживає.

В свою чергу ОСОБА_2 вказує, що суд,
ухвалюючи оскаржуване рішення, не
дотримався Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності на
житловий будинок». Так вказавши на
необхідність проведення робіт, які
необхідно здійснити для поділу
будинку, суд не виконав Ухвалу суду
касаційної інстанції щодо обговорення
питання про можливість виділу частини
домоволодіння за іншим варіантом,
запропонованим експертом та
обґрунтував оскаржуване рішення
виключно висновком експертизи від
05.11.2012 року.

Суд не перевірив чинність рішення
виконкому Крихівецької сільської ради
«Про дозвіл на будівництво
індивідуальних господарських будинків
і господарських споруд громадян» від
27.11.2007 року виданого апелянту, та не
врахував положення ч.15 ст.24 ЗУ «Про
планування і забудову територій»,
відповідно до якого, якщо фізична особа
не розпочала будівельні роботи
протягом двох років від дня отримання
дозволу на будівництво об'єкта
містобудування цей дозвіл втрачає
чинність. Таким чином, зазначене
рішення втратило чинність, що
підтверджується матеріалами справи.

Суд не врахував, що ч.2 ст.364 ЦК України
передбачено, що виділ в натурі частини
неподільної речі є юридично
неможливим, оскільки проживання в
виділеній частині будинку буде
можливим для відповідачів тільки в
разі добудови кухні.

Поділивши будинок за другим варіантом
поділу висновку експерта, відповідачі
залишились без газопостачання, а також
не зрозумілим є можливість
переобладнання інженерних мереж,
оскільки у справі відсутні технічні
висновки компетентних організацій з
цього приводу.

Крім того, розмір компенсації згідно
експертного висновку від 05.11.2012 року, є
необ'єктивним і таким, що не відповідає
дійсній ринковій вартості
будинковолодіння на час розгляду
справи.

Апелянти просять оскаржуване рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення апелянтів та
представників сторін, оцінивши зібрані
докази, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційних скарг.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення повністю не
відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доцільності
проведення поділу спірного майна по
другому варіанту, запропонованому
судовим експертом, оскільки зазначений
варіант найбільш повно буде
відповідати задоволенню інтересів
усіх учасників спільної часткової
власності.

Проте, з таким висновком колегія суддів
не погоджується.

Встановлено, що сторонам на праві
спільної часткової власності належить
домоволодіння по АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку
загальною площею 47,5 кв.м., житловою - 36,5
кв.м, а саме коридор 1-1 площею 4,4 кв.м.,
кухня 1-3 площею 6,6 кв.м., житлова кімната
1-2 площею 17,7 кв.м., житлова кімната 1-4
площею 18,8 кв.м., криниці та огорожі.

Так, ОСОБА_5 є власником ? частини
домоволодіння, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по ?
частини кожний. Між сторонами
встановлений порядок користування
спірним житловим будинком: ОСОБА_5
користується житловою кімнатою 1-4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - житловою кімнатою 1-2,
кухня та коридор перебувають у
спільному користуванні, що
підтверджується письмовою нотаріально
завіреною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від
26.04.2005 року.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності, в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України.

Зазначеними нормами передбачено, що
поділ (виділ частки) майна, що є об'єктом
спільної часткової власності, в натурі
між співвласниками припиняє право
спільної часткової власності щодо цих
співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм поділ
(виділ частки) є можливим якщо кожній зі
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом,
що виключає можливість залишення у
спільному користуванні співвласників
будь-яких приміщень будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК).
Такий дозвіл наявний в матеріалах
справи (а.с.38).

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року N 7 "Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок" в спорах про поділ будинку в
натурі учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з врахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною у
зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилась.

Як вбачається з висновку №20/11-2012
судової повторної судової
будівельно-технічної експертизи від
05.11.2012 року поділ житлового будинку
можливий згідно з двома варіантами з
відступленням від ідеальних часток
співвласників та у випадку прибудови
до будинку коридору та кухні.

Суд першої інстанції, провівши поділ
житлового будинку згідно другого
варіанту запропонованого висновком
експерта, не врахував інтересів всіх
сторін спору. Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
постійно проживають в спірному
будинковолодінні, і поділ будинку за
цим варіантом, з виділенням їм однієї
житлової кімнати при відсутності
кухні, суттєво погіршить їх умови
проживання, а на здійснення прибудови
вони не погоджуються.

Суд не обговорив можливості поділу
будинковолодіння згідно першого
варіанту поділу, запропонованого
експертом відповідно до якого ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 виділяються в будинку
приміщення 1-1 - коридор, площею 4,4 кв.м.,
1-2 житлова кімната площею 17,7 кв.м., 1-3
кухня площею 6,6 кв.м., та половина
огорожі всього вартістю 63068 грн., що
складає 59,4 %, а ОСОБА_5 - приміщення №1-4
житлова кімната площею 18,8 кв.м. та
половина огорожі вартістю 43064 грн., що
складає 40,6%. Криниця залишається у
спільному користуванні сторін. За цим
варіантом поділу запропоновано
відповідачам демонтувати дверний блок
між приміщеннями 1-1 та 1-4, а проріз, що
утворився замурувати цеглою. За
перевищення реальної частки над
ідеальною ОСОБА_2 і ОСОБА_4 повинні
виплатити ОСОБА_5 компенсацію за
мінусом половини вартості
переобладнань в сумі 9567,50 грн.

Оскільки ініціатором поділу будинку в
натурі є позивач, то справедливим і
доцільним є те, щоб саме вона
здійснювала добудову, чого суд першої
інстанції не врахував, чим порушив
права відповідачів.

Зважаючи, що при першому
запропонованому варіанті поділу
будинку відхилення реальних часток від
ідеальних є меншим, виходячи з права
позивача на виділ частки в спільній
частковій власності в натурі,
враховуючи інтереси відповідачів, а
також те, що позивач має інше житло та
що тривалий час у спірному будинку не
проживає, оскільки знаходиться за
межами України більше десяти років,
колегія суддів приходить до висновку,
що спірне будинковолодіння слід
поділити відповідно до першого
варіанту, запропонованого експертом.

В зв'язку з вищенаведеним, рішення суду
першої інстанції в частині визначення
варіанту поділу будинковолодіння
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 06 жовтня 2014 року в частині
визначення варіанту поділу
будинковолодіння по АДРЕСА_1 між
сторонами скасувати та ухвалити нове
рішення.

Поділити в натурі між співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1.

Виділити у власність ОСОБА_5 частину
будинковолодіння, а саме приміщення
№1-4 - житлову кімнату площею 18,8 кв.м.
вартістю 37989 грн. та половину огорожі
вартістю 2659 грн., а всього частку
загальною вартістю 43064 грн., що складає
40,6% домоволодіння, що згідно першого
варіанту поділу повторної судової
будівельно - технічної експертизи від
05.11.2012 року належить другому власнику.

У власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виділити
частину будинковолодіння що згідно
першого варіанту поділу судової
будівельно - технічної експертизи
належить першому власникові, а саме
приміщення 1-1 - коридор, площею 4,4 кв.м.,
вартістю 8891 грн.,1-2 - житлову кімнату
площею 17,7 кв.м., вартістю 35766 грн., 1-3 -
кухню площею 6,6 кв.м., вартістю 13336 грн.,
та половину огорожі вартістю 2659 грн., а
всього частку загальною вартістю 63068
грн., що складає 59,4 % домоволодіння.

Криницю залишити у спільному
користуванні сторін.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_4
демонтувати дверний блок між
приміщеннями 1-1 та 1-4 та замурувати
проріз, що утворився, цеглою. Вартість
даних робіт 869 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 9567грн.50 коп. компенсації за
перевищення реальної частки
виділеного будинковолодіння над
ідеальною.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

О. В. Пнівчук