У Х В А Л А

іменем України

"18" листопада 2014
р.

Справа231/772/2012

Суддя Ямпільського районного суду
Вінницької області Любинецька-Онілова
А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
зняття тимчасового обмеження у праві
виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою
просить скасувати тимчасове обмеження
у праві виїзду за кордон, яке
встановлене ухвалою Ямпільського
районного суду Вінницької області від
14.02.2012 року.

В своїй заяві заявник зазначає, що
ухвалою Ямпільського районного суду
Вінницької області від 14.02.2012 року його
тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України, до погашення боргових
зобов’язань по рішеннях органів
посадових осіб. Заявник зазначає, що
ним сплачено штрафи на користь держави
у сумі 860 гривень та 1700 гривень, що
підтверджено банківськими
квитанціями, тобто ним повністю
виконано грошові зобов’язання.
Заявник зазначає, що на даний час
виконавчих документів про стягнення
боргових зобов’язань з нього на
користь держави немає. Заявник вважає,
що відсутні підстави для обмеження
його у праві виїзду за кордон, тому
просить суд скасувати тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон,
встановлене ухвалою Ямпільського
районного суду Вінницької області від
14 лютого 2012 року

Розглянувши матеріали заяви суд має
підстави для відмови у відкриття
провадження у справі, виходячи із
наступного.

Тимчасове обмеження громадянина
України у праві виїзду за межі України
законом відповідно до ст.377-1 ЦПК
України покладено на суд, а припинення
обмеження виїзду у зв'язку з виконанням
обов'язку за рішенням, що перебувало на
виконанні, покладено на державного
виконавця.

В Цивільному процесуальному кодексі
України відсутня правова норма, яка б
надавала суду повноваження щодо
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України боржника.

Відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» - визначає
правові засади організації судової
влади та здійснення правосуддя в
Україні з метою захисту прав, свобод та
законних інтересів людини і
громадянина, прав та законних
інтересів юридичних осіб, інтересів
держави згідно з принципом
верховенства права, закріпленим ст. 8
Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закон України
«Про судоустрій і статус суддів»
судова влада в Україні здійснюється
незалежними та безсторонніми судами,
утвореними згідно із законом, і
реалізується шляхом здійснення
суддями правосуддя в рамках
відповідних судових процедур та в
межах наданих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Повноваження суду першої інстанції при
вирішенні процесуальних питань,
пов'язаних з виконанням судових рішень
у цивільних справах визначені
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження». Зокрема,
відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

У разі виконання боржником відповідних
зобов'язань, у тому числі аліментних, та
у зв'язку із закінченням виконавчого
провадження на підставі частини першої
пункту 8 статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження», фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом,
державний виконавець виносить
відповідну постанову про закінчення
виконавчого провадження, копія якої
підлягає обов'язковому направленню до
Адміністрації Державної прикордонної
служби України для своєчасного зняття
особи (боржника) з контролю.

Отже, підставою для Адміністрації
Державної прикордонної служби України
для зняття особи з контролю є постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження, у зв`язку із
виконанням боржником судового рішення.

З урахуванням наведеного, за заява
ОСОБА_1 не підлягає розгляду у судах у
порядку цивільного судочинства,
оскільки законом встановлений інший
порядок розгляду порушеного питання
про скасування обмеження у праві
виїзду за кордон, і відповідно до ст.122
ч.2 п.1 ЦПК України суд має підставу для
відмови у відкритті провадження у
справі.

Керуючись ст. 122 ч.2 п.1, 209, 210 ЦПК України,
суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1 про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України.

Роз’яснити заявнику що розгляд таких
справ не віднесено до юрисдикції суду.

Роз’яснити, що відмова у відкритті
провадження у справі перешкоджає
повторному зверненню до суду із такою
самою заявою.

Ухвала про відмову у
відкритті провадження у справі повинна
бути невідкладно надіслана заявнику
разом із заявою та всіма доданими до
неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Ямпільський районний суд Вінницької
області. Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом п’яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

СУДДЯ
А.Г.ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА