17.11.2014 Справа № 756/8266/14-ц
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________
Ун. № 756/8266/14-ц
Справа №2/756/3573/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва, в складі:

Головуючого судді
О.В. Диби

Секретарі І.В. Свинаренко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Головне управління юстиції у м. Києві,
ОСОБА_4 про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини в якому зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся
ОСОБА_5. Після смерті останньої,
відкрилася спадщина на частку в
квартирі АДРЕСА_1. Вважаючи відповідача
спадкоємцем першої черги, оскільки він
був її сином, у встановлений законом
строк із відповідною заявою про
прийняття спадщини позивач не
зверталася, будучи впевненим, що не має
на це права. В лютому 2014 року позивачу
стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
ОСОБА_5 склала заповіт на належну їй
частку квартири АДРЕСА_1 заповівши її
третій особі - ОСОБА_4 та самому
позивачу в рівних частках.

Дізнавшись, що було складено заповіт і
позивач має право на частку в
зазначеній вище квартирі як
спадкоємець по заповіту, 05.04.2014 року
останній звернувся до Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори із відповідною заявою про
прийняття спадщини. 05.04.2014 року
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку із пропуском ним строку для її
прийняття та відсутністю факту
прийняття спадщини. Тоді ж позивачу
стало відомо, що третя особа ОСОБА_4,
будучи другим спадкоємцем по заповіту,
30.05.2013 року зверталася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини від померлої про що позивачу
нічого відомо не було.

Вважаючи свої права порушеними,
оскільки відповідач та третя особа
ОСОБА_4 не повідомили про наявність
заповіту, просить визначити їй
додатковий строк для прийняття
спадщини, оскільки він був пропущений з
поважних причин.

Позивач та його представник, в судовому
засіданні підтримали заявлений позов
та просили його задовольнити з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог та вказував
на те, що позивач знав про наявність
заповіту, але не скористався своїм
правом на звернення із заявою про
прийняття спадщини у встановлений
строк, тому підстав для визначення
додаткового строку немає. Крім цього
вказував на те, що відповідач прав
позивача не порушував, оскільки
спадщини від померлої не приймав.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог вказуючи на
те, що позивач добре знав про наявність
заповіту, оскільки спадкодавець за
життя повідомляв його про цей факт але
він не скористався своїм правом без
поважних причин.

Представник третьої особи Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
надіслав заяву про розгляд справи за
його відсутності та просив ухвалити
рішення відповідно до положень чинного
законодавства.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, пояснення представника
відповідача та третьої особи,
допитавши свідків, повно та всебічно
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази у їх сукупності, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
24.07.2008 року ОСОБА_5 було складено
заповіт, яким остання заповіла належну
їй частку квартири АДРЕСА_1 позивачу та
третій особі ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

30.05.2013 року третя особа ОСОБА_4, будучи
спадкоємцем частини квартири по
заповіту, яка належала померлій ОСОБА_5
звернулася до Четвертої київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. В своїй
заяві вказала про те, що позивач ОСОБА_2
також є спадкоємцем після смерті
ОСОБА_5 по заповіту.

Позивач стверджує, що вона не знала про
необхідність звертатися до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_5, оскільки відповідач та третя
особа ОСОБА_4 приховали від неї факт
наявності заповіту на її ім'я, що і
стало причиною пропуску строку для
прийняття спадщини, а коли вона
дізналася про наявність такого
заповіту, відповідний строк був вже
пропущений.

З такими твердженнями позивача, суд
погодитися не може виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України визначено,
що право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Як вбачається з копії паспорта
позивача, на момент смерті спадкодавця
він був зареєстрований в АДРЕСА_2, тобто
не за місцем проживання спадкодавця.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено, що
Якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснив, що в листопаді 2008 року під час
перебування його в квартирі АДРЕСА_1
він особисто чув, як за обідом
спадкодавець повідомила позивача та
третю особу ОСОБА_4 про те, що склала
заповіт на належну їй частку квартири
на них в рівних частках.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_4 пояснила, що позивачу було
достовірно відомо про наявність
заповіту, оскільки вона сама
неодноразово казала про це та
спадкодавець самостійно повідомляв
про цей факт позивачу та іншим особам.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій
справі у разі відсутності письмової
згоди спадкоємців, які прийняли
спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а
також за відсутності інших
спадкоємців, які могли б дати письмову
згоду на подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.
Відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину. При
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що відповідач спадщини
від померлої не приймав та фактично не
претендує на неї.

В зв'язку із встановлення вказаного
факту, судом в рамках ч.4 ст. 10 ЦПК
України стороні позивача було
роз'яснено його право на звернення до
суду із клопотанням передбаченого ч.1
ст. 33 ЦПК України щодо визначення
належного відповідача. Незважаючи на
роз'яснення суду про наявність у
позивача права, передбаченого ст. 33 ЦПК
України, жодного клопотання на адресу
суду не надходило і позивач наполягав
на подальшому розгляді справи саме
зазначеним ним суб'єктним складом.

Також п. 24 вищенаведеної постанови
визначено, що вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

В судовому засіданні було встановлено,
що зі слів позивача він не звертався із
заявою про прийняття спадщини у
встановлені строки виключно тому, що
вважав відповідача єдиним спадкоємцем
після смерті спадкодавця, а тому він не
мав права звертатися із відповідної
заявою, оскільки не знав про наявність
заповіту.

Разом із цим, чинне законодавство не
передбачає заборони щодо звернення
спадкоємця однієї черги за наявності
спадкоємця іншої черги із заявою про
прийняття спадщини за умови
відсутності заповіту.

За таких обставин, враховуючи
суб'єктний склад учасників процесу,
недоведеності посилань позивача про
наявність поважних причин пропуску
строку, суд приходить до висновку про
те, що позовна заява не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 15, 59 - 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня його
проголошення через Оболонський
районний суд м. Києва. У разі якщо особи,
які беруть участь у справі не були
присутні під час ухвалення рішення,
апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з моменту
його отримання;

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його апеляційне
оскарження.

Суддя:
О.В. Диба