АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/7626/14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7742326К14
Категорія № 26 (І)
Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П.,
Соколан Н.О.,

при секретарі: Трофименко О.О.

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - Кукурузи Дар'ї
Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 06 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 70 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що тривалий час переносить
біль та страждання, оскільки по вині
відповідача при виконанні трудових
обов'язків у віці 49 років загинув її
батько ОСОБА_5, який з 19 липня 1978 року по
19.01.1999 року він працював на шахті
«Октябрська» підземним
електрослюсарем. Відповідно до акту №15
розслідування хронічного професійного
захворювання від 23 грудня 2005 року
причиною професійного захворювання
було визнано працю в шкідливих умовах.
Згідно пункту 19 Акту особами, які
порушили законодавство про охорону
праці, в тому числі є керівництво шахти
«Октябрська» РУ ім. Комінтерну тресту
«Кривбасруда». Згідно довідки від 22
червня 2007 року встановлено причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням, встановленим батькові
позивачки у 2005 році. Внаслідок смерті
батька позивачу завдано моральної
шкоди, суттєвих незворотних негативних
змін, які відбулися у її особистому
житті.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди -
задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь ОСОБА_4 моральну
шкоду в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00
копійок, без утримання податку та
обов'язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь держави судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243 гривні 60 копійок.

В решті частині позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вважає, що спричинення моральної шкоди
повинно доводитись відповідними
висновками медичних установ, але
позивачем таких висновків суду не
надано.

Судом не взято до уваги, що
обов'язковою умовою при винесенні
рішення, повинно бути встановлено, що
ОСОБА_4 на час смерті її батька мешкала
разом з ним однією сім'єю.

Вважає, що розмір моральної шкоди,
стягнутий судом першої інстанції, не
обґрунтований.

Судом не взято до уваги, що батько
позивачки з 19.01.1999 року був звільнений з
підприємства за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію за віком, а
не за станом здоров'я, а помер через 8
років після звільнення, а отже ПАТ КЗРК
не вчиняло протиправних дій відносно
ОСОБА_5, тому не може нести
відповідальність у вигляді
відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, згідно копії
трудової книжки(а.с.8-10) з 19 липня 1978
року по 19 січня 1999 року ОСОБА_5 працював
на шахті «Октябрська» підземним
електрослюсарем.

Позивач ОСОБА_4 є рідною донькою
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с.5,14).

Відповідно до акту №15
розслідування хронічного професійного
захворювання від 23 грудня 2005 року
причиною професійного захворювання
було визнано працю в шкідливих умовах.

Згідно пункту 19 Акту особами , які
порушили законодавство про охорону
праці, в тому числі є керівництво шахти
«Октябрська» РУ ім. Комінтерну тресту
«Кривбасруда».

З вини відповідача, які порушували
норми з безпеки праці та не забезпечили
безпечні умови роботи, позивачу була
спричинена моральна шкода.

У зв'язку з цим змінився образ і
якість життя позивача, що завдає їй
моральних страждань.

На підставі встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов висновку про
відшкодування позивачу, у зв'язку зі
смертю батька моральної шкоди
відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка завдала, за
наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю (ч.1 ст.1168 ЦК України).

Внаслідок смерті батька ОСОБА_4
спричинена моральна шкода, яка полягає
у душевних та психічних стражданнях,
яких вона зазнала у зв'язку зі смертю
близької людини, що призводить до
порушення її звичайного способу життя
та вимагає від неї додаткових зусиль
для його організації.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України
передбачено, що розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань,
тяжкість завданої травми, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, конкретних
обставин по справі і наслідків, що
наступили.

Конституційний Суд України в
абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008
(справа про страхові виплати), зазначив,
що саме право громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України
(для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України
(для членів сімей потерпілих) їм надано
право відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як вбачається з п.19 акту № 15 від 23.12.2005
року керівництвом шахти
«Октябрьсьска» РУ ім. Комінтерну
тресту «Кривбассруда», ШУ «КДЗРК»
порушено законодавство про охорону
праці, гігієнічні регламенти і
нормативи (а.с. 11-12).

Висновком МСЕК № 0174075 від 03.03.2007 року
батькові позивача з 01 березня 2007 року
встановлено 80% втрати професійної
працездатності, та другу групу
інвалідності (а.с.13).

Статтею 153 КЗпП України, передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Доводи ПАТ «Кривбасзалізрудком» про
відсутність обов'язку підприємства
відшкодовувати моральну шкоду завдану
позивачу з тих підстав, що батько
ОСОБА_4 помер через вісім років після
звільнення, у зв'язку з виходом на
пенсію, спростовуються матеріалами
справи, а саме довідкою № 000149 КЗ
«Медико-соціальної експертизи» про
встановлення причинного зв'язку смерті
ОСОБА_5 з професійним
захворюванням(а.с.15).

Також, спростовуються й доводи
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди,
оскільки факт заподіяння такої шкоди, у
зв'язку зі смертю батька встановлений в
судовому засіданні. Позивач перенесла
моральні страждання у зв'язку з втратою
близької людини, що призводить до
порушення її звичайного способу життя
та вимагає від неї додаткових зусиль
для його організації.

Доводи відповідача про те, що
обов'язковою умовою для відшкодування
шкоди повинно бути встановлено, що
позивачка на час смерті її батька
мешкала разом з ним однією сім'єю,
спростовуються ч.1 ст.. 1168 ЦК України
відповідно до якої моральна шкода,
завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений
судом першої інстанції з урахуванням
конкретних обставин по справі,
характеру отриманих позивачем
моральних страждань, з урахуванням
істотності вимушених змін у її
життєвих і виробничих стосунках.

Інші доводи відповідача,
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
вони фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: