Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2557/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

11.11.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді -
Бубличенко В.П.

суддів
- Мурашка С.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Сегал
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до державного
підприємства «Одеська залізниця»,
третя особа - профспілковий комітет
локомотивного депо Знам'янка, про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 21
серпня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 серпня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 до
державного підприємства «Одеська
залізниця» про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, а
саме: поновити на роботі
слюсарем-електриком з ремонту
електроустаткування електромашинного
цеху локомотивного депо Знам'янка,
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та 17000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконним
звільненням з роботи.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та його представника, адвоката
ОСОБА_4, які підтримали доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу представника відповідача,
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
передбачених законом підстав для його
скасування немає.

Судом встановлено, що з 12 травня
1985 року позивач працював
слюсарем-електриком з ремонту
електроустаткування електромашинного
цеху відокремленого структурного
підрозділу локомотивне депо Знам'янка
державного підприємства «Одеська
залізниця».

19 лютого 2014 року позивача звільнено з
роботи за прогули без поважних причин,
що мали місце 9 і 10 січня 2014 та 15 лютого
2014 року, на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП
України за згодою профспілкового
комітету локомотивного депо від 19
лютого 2014 року (а.с.31, 42).

Пунктом 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відсутність позивача на робочому
місці без поважних причин 09 і 10 січня
2014 року з 08.00 год. до 20.00 год.
підтверджується рапортами майстрів
цеху ОСОБА_6 від 09 січня 2014 року (а.с.34) і
ОСОБА_7 від 10 січня 2014 року (а.с.33). а
також актом, складеним працівниками
депо 10 січня 2014 року (а.с. 35). У
складеному працівниками депо акті від
13 січня 2014 року зазначено, що позивач
відмовився дати письмові пояснення
причини відсутності на робочому місці
у вказані дні (а.с.36).

Крім того, актом від 15 лютого 2014
року (а.с.38) та рапортом майстра цеху
ОСОБА_7 від 16 лютого 2014 року (а.с.39)
підтверджується відсутність позивача
на робочому місці без поважних причин 15
лютого 2014 року впродовж шести з
половиною годин.

Допитані в судовому засіданні як
свідки працівники локомотивного депо
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, які підписали вказані акти,
підтвердили правильність зазначених в
них відомостей.

Відсутність на роботі 09 і 10 січня
та 15 листопада 2014 року не заперечує і
сам позивач. При цьому він посилається
на те, що не працював з поважних причин,
оскільки 09 і 10 січня 2014 року він хворів,
а 15 листопада 2014 року був вихідний.

Вказані доводи позивача суд
визнав такими, що не ґрунтуються на
доказах.

Так, у наданій позивачем довідці,
виданій відділковою лікарнею
ст.Знам'янка 06 січня 2014 року, вказано, що
в цей день він звертався до лікаря з
приводу забою правої гомілки (а.с.10).
Проте, рекомендації щодо звільнення
від роботи на 09 та 10 січня 2014 року
вказана довідка не містить.

14 лютого 2014 року позивач написав
заяву про надання йому відпустки без
збереження заробітної плати на 15 та 16
лютого 2014 року, але з керівником цеху
відпустка не була узгоджена і наказ про
її надання не видавався.

За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку, що у вказані
дні позивач був відсутній на робочому
місці без поважних причин.

Згідно п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів» у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно
з'ясовувати, в чому конкретно
проявилося порушення, що стало
приводом до звільнення, чи могло воно
бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4 ст. 40
КЗпП України, чи додержані власником
або уповноваженим ним органом
передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП
правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не
закінчився встановлений для цього
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувалися при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

У п. 24 зазначеної постанови
роз'яснено, що при розгляді позовів про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з
того, що передбаченим цією нормою
закону прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом робочого дня, так і більше
трьох годин безперервно або сумарно
протягом робочого дня без поважних
причин.

З матеріалів справи вбачається,
що передбачений законом місячний строк
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності було
дотримано, зважаючи на те, що з 18 по 31
січня та з 06 по 14 лютого 2014 року він
перебував на стаціонарному лікуванні,
що підтверджується листками
непрацездатності.

Обраний відповідачем вид
дисциплінарного стягнення відповідає
тяжкості вчиненого позивачем
проступку з урахуванням його
попередньої роботи.

Зокрема, встановлено, що у 2013 році
позивач двічі притягувався до
дисциплінарної відповідальності. Так,
за неякісне виконання поточного
ремонту ПР-1 тягових двигунів в обох
випадках йому було оголошено догану
наказами № ТЧК-04/60 від 08 жовтня 2013 року
та № ТЧК-04/205 від 30 грудня 2013 року, які не
були ним оскаржені в судовому порядку.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи і вимогам закону, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому вона не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді