Справа № 161/7049/14-ц
Провадження № 2/161/2425/14
У Х В А Л А

12 травня 2014 року

м. Луцьк

Суддя Луцького
міськрайонного суду Волинської
області Присяжнюк Л.М., вивчивши
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно.

Вказану позовну заяву слід
залишити без руху із врахуванням
наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України,
ціна позову у позовах про право
власності на нерухоме майно, що
належить фізичним особам на праві
приватної власності визначається
дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п. 6 Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавств, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він
може бути проданий в даному населеному
пункті чи місцевості на час розгляду
справи.

Однак позивачем не зазначено ціни
позову та не сплачено судовий збір за
вимогу майнового характеру.

Так, із змісту позовної
заяви вбачається, що оскільки відсутні
будь-які документи на спадкову
квартиру, відповідно на даний час
неможливо визначити ціну позову, а тому
позивач сплатив мінімально
встановлено суму за подання позовної
заяви майнового характеру у розмірі
223,60 грн. та зобов’язується доплатити
повну його вартість після виготовлення
технічного паспорту на спадкову
квартиру та надати суду відповідну
квитанцію до винесення рішення у
справі.

Однак, у матеріалах позову
відсутні будь-які квитанції про сплату
судового збору.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.80 ЦПК України ,
ціна позову визначається дійсною
вартістю нерухомого майна, поняття
якої є за своїм змістом і числовим
значенням рівнозначне поняттю
ринкової вартості.

Окрім того, у випадках, коли щодо
отримання доказів у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, є
складнощі, суд за їх клопотанням
зобов'язаний витребувати такі докази
(ч. 1 ст. 137 ЦПК України), а клопотання про
витребування доказів повинне
відповідати вимогам ч. 2 вищевказаної
статті. Водночас, позивачем не надано
відомостей про неможливість
самостійного отримання чи утруднення у
наданні суду технічного паспорту на
спадкову квартиру, та не вказано
обставин, які може підтвердити цей
доказ.

Водночас, дійсна вартість нерухомого
майна може визначатися не лише із
технічного паспорту, а й із звітів про
оцінку майна, наданих суб’єктами
оціночної діяльності в порядку
передбаченому Законом України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» від 12.07.2001 року.

Із п.п. 1.1.,1.2. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» вбачається, що за подання
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору становить 1
відсоток від ціни позову, але не менше
0,2 розміру мінімальної заробітної
плати та не більше 3 розмірів
мінімальної заробітної плати, а ставка
судового збору для вимог немайнового
характеру становить – 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
мінімальна заробітна плата визначена у
розмірі 1218 грн.

Таким чином, позивачу слід
вказати дійсну вартість спадкової
квартири та сплатити судовий збір із
врахування цієї вартості, але не менше
243,60 грн. (0,2 розміру мінімальної
заробітної плати).

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов’язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, а не в суд з
позовом про визнання права власності
на спадкове майно.

У пункті 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування» роз’яснено, що за
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розгляду не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

В позовній заяві не зазначено доказів,
що підтверджують відмову нотаріальної
контори у видачі свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
нотаріат» на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
нотаріус зобов’язаний викласти
причини відмови в письмовій формі і
роз’яснити порядок її оскарження. Про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить відповідну постанову.

Таким чином, позивачу слід надати суду
постанову нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, а не
відповідь нотаріуса на звернення.

Як вбачається із п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України позовна заява повинна містити
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивачем подано нечитабельні копії
постанови президії Волинського
обласного суду від 12.01.1994 року, рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 08.02.1994 року, що
ставлять під сумів порядок отримання
вказаних документів та їх
недопустимість. Водночас, суду не
подано клопотання про витребування
документів у порядку передбачено ст. 137
ЦП України із належним його
обґрунтуванням у разі неможливості
отримання вищевказаних документів у
передбаченому законом порядку.

Вищевказані недоліки позовної заяви
унеможливлюють розгляд позовної заяви
судом по суті, а тому враховуючи
вищевикладене позовна заява підлягає
залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно - залишити без руху.

Надати позивачу п’ятиденний строк, з
дня отримання копії ухвали, для
усунення зазначених недоліків
позовної заяви.

Роз'яснити, що в іншому випадку позовна
заява буде вважатися неподаною та
повернута особі, які її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Присяжнюк Л.М.