Справа № 346/1434/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючої-судді
Беркещук Б.Б.

секретаря
Матушевської Г.Д.,

з участю прокурора
Попика О.І.,

позивача
ОСОБА_2,

представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

представників третіх осіб
Перцович І.І.,Івахнюк І.В., Садівник
Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Коломия справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9 від імені якого діє ОСОБА_10,
треті особи: Орган опіки та піклування
Коломийської міської ради, Орган опіки
та піклування Коломийської
райдержадміністрації про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житлом, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивач та її представник посилаються
на те, що їй, позивачу ОСОБА_2 належить
на праві приватної власності квартира
АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування. Квартира складається з двох
кімнат, жилою площею 32,6 кв.м., загальною
площею 41,0 кв.м.

Відповідач ОСОБА_8 являється сестрою
позивачки. Після зняття відповідачки з
реєстраційного обліку в АДРЕСА_3
поскільки батьки її чоловіка не бажали,
щоб вона в них була зареєстрована,
відповідачка за її, позивачки, згодою,
була зареєстрована разом з своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_9 в квартирі
позивача за адресою АДРЕСА_4. 06 жовтня
2003 року позивачем було подано заяву
про надання згоди на реєстрацію сестри
із сином в її квартирі.

Однак в листопаді 2003 року відповідач
перейшла проживати до чоловіка з яким
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах, тобто відповідач проживала
у неї, позивача, на протязі двох тижнів,
а син відповідачки взагалі не проживав
у згаданій квартирі, а проживав в с.
Тростянка Коломийського району в
бабусі, яка в даний час призначена його
опікуном. З першого класу син
відповідачки ОСОБА_9 навчася у школі с.
Тростянка Коломийського району, а з п
ятого класу навчається у Корницькій
ЗОШКоломийського району.

В лютому місяці 2005 року відповідач
ОСОБА_8 поїхала на заробітки в Іспанію ,
а з Іспанії виїхала в Бразилію, де з 2010
року проживає з новою сім»єю і як їй,
позивачці, відомо наміру повертатися
на Україну не має.

Вказує, що вона, позивачка, сплачує
комунальні послуги за відповідачку та
її сина на протязі дев»яти років, хоча
відповідач з листопада 2003 року у її
квартирі не проживає, а син відповідача
в квартирі ніколи не жив.

Просить суд позов задоволити та
визнати відповідача ОСОБА_8 разом із її
неповнолітнім сином ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право
користування житлом квартири АДРЕСА_2

Відповідачу ОСОБА_8 надсилались судові
повістки по місцю проживання, однак в
судові засідання вона не з'явилась.
Крім того у газеті "Галичина" від 22-23
жовтня 2014 року № 162-163(4915-4916) надруковано
оголошення про день і час розгляду
даної справи. Однак, відповідач у
судове засідання не з'явилась, причини
неявки суду не повідомила, письмових
заперечень проти позову не подала і від
відповідача не надійшло заяви про
розгляд справи за її відсутності.

Представник піклувальника ОСОБА_10
неповнолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_4 позов
не визнав та пояснив суду, що
неповнолітня дитина ОСОБА_9, опікуном
якої є його дружина ОСОБА_10, з 2003 по 2005
роки проживала разом з своєю матір'ю у
позивачки в квартирі в м.Коломия. Коли
мати дитини , відповідач ОСОБА_8
виїжджала за кордон, то вона запевнила
його дружину про те, що піклуватись
дитиною буде позивачка. Однак, з 2005
року дитина проживає у них вдома, а з 2013
року його дружина ОСОБА_10 оформила
опіку над дитиною, тому вважає, що
дитина повинна бути зареєстрована у
позивачки. Просить у позовних вимогах
відмовити.

Прокурор в судовому засіданні
заперечив щодо задоволення донного
позову, мотивуючи тим, що виходячи з
норм моралі зняття з реєстрації
неповнолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 за
адресою АДРЕСА_4 призведе до порушення
його житлових прав.

Представник третьої особи служби у
справах дітей Коломийської міської
ради Івахнюк І.В. заперечив щодо
задоволення позову в частині, що
стосується визнання неповнолітнього
ОСОБА_9 таким, що втратив право на
користування житлом квартири АДРЕСА_1,
подав до суду письмове заперечення,
пояснивши, що рішенням виконавчого
комітету від 18 грудня 2013 року № 233
неповнолітньому ОСОБА_9 надано статус
дитини, позбавленої батьківського
піклування.

Представник третьої особи служби у
справах дітей Коломийської РДА
Садівник Н.Л. в судовому засіданні
позов не визнала, та підтримала
пояснення надані представником
третьої особи служби у справах дітей
Коломийської міської ради Івахнюк І.В.

Вислухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні, суд приходить до наступних
висновків.

У відповідності до ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Згідно із ст.319 ЦК України власник
володіє, користується ,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Статтею 321 ЦК України
встановлено, що право власності є
непорушним і ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
бути обмеженим в його здійсненні. У
відповідності до ст.325 ЦК України
фізичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна. У відповідності до
ст.386 ЦК України власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутись до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування квартири від 17 жовтня 2002
року, посвідченого приватним
нотаріусом Коломийскього міського
нотаріального округу , зареєстрованого
в реєстрі за № Д-1264 та в МБТІ за
реєстровим № 4908 (а.с.5)

В спірному житлі на даний час
зареєстровані відповідач ОСОБА_8, 1980
року народження разом із її
неповнолітнім сином ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
довідкою № 867 від 07 березня 2014 року,
виданною КП «Житлоінфоцентр» (а.с.7)

Відповідач ОСОБА_8 є рідною сестрою
позивача ОСОБА_2. Відповідач після
розлучення знялася з реєстраційного
обліку в с.Тростянка та за згодою
позивача у 2003 році була зареєстрована в
спірній квартирі зі своїм
неповнолітнім сином. Однак, відповідач
ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_3 не
проживали та не проживають в квартирі
позивача, що підтверджується актом від
03 березня 2010 року, складеного за участі
комісії КПЕЖ, в якому зазначено, що зі
слів сусідів неповнолітній ОСОБА_9 та
його мати ОСОБА_8 в квартирі позивача не
проживають більше 4 років. (а.с.6).

Також факт не проживання більше року
відповідача ОСОБА_8 та її
неповнолітнього сина ОСОБА_9 в
квартирі позивача ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Наявність зареєстрованих відповідача
ОСОБА_8 та її неповнолітнього сина
ОСОБА_2 в квартирі позивачки, яка
належить їй на праві власності, не дає
їй можливості належним чином
користуватись, володіти та
розпоряджатись квартирою. Вона змушена
сплачувати комунальні послуги за
відповідачку та її сина на протязі
дев'яти років, хоча вони в спірному
житлі не проживають.

Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Судом встановлено, що відповідно до
розпорядження № 636 від 25 грудня 2013 року
ОСОБА_10 призначено піклувальником
над неповнолітнім онуком ОСОБА_9
(а.с.109)

Статтею 247 Сімейного Кодексу
встановлено, що дитина, над якою
встановлено опіку або піклування, має
право: на проживання в сім'ї опікуна або
піклувальника, на піклування з його
боку; на забезпечення їй умов для
всебічного розвитку, освіти, виховання
і на повагу до її людської гідності; на
збереження права користування житлом,
у якому вона проживала до встановлення
опіки або піклування. У разі
відсутності житла така дитина має
право на його отримання відповідно до
закону.

Таким чином, саме на батьків або на
осіб, які є опікунами (піклувальниками)
дитини, чинним законодавством
покладено обов'язок щодо
відповідальності за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 25 липня 2014 року , котре
вступило в законну силу 05 серпня 2014
року, визнано незаконним та скасовано
п.2 рішення виконкому Коломийської
міської ради №233 від 18 грудня 2013 року
про збереження за неповнолітнім ОСОБА_9
право на проживання та користування
квартирою АДРЕСА_1.(а.с.62-67), що
спростовує заперечення представника
третьої особи Служби у справах дітей
Коломийської міської ради.

Даним рішенням встановлено, що
неповнолітній ОСОБА_9, не являється
членом сіи ї позивачки, будучи
зареєстрований в квартирі, що належить
на праві приватної власності позивачці
ОСОБА_2, не проживав і не проживає в
даній квартирі, місцем його постійного
проживання з 2005 року є с.Тростянка
Коломийського району разом з своєю
бабусею ОСОБА_10, яка є опікуном дитини,
відповідно це перешкоджає праву
власності, а саме правом розпорядження
позивачкою своїм майном.

Також, судом, у вищезгаданому рішенні
зазначено, що неповнолітній ОСОБА_9
постійно з 2005 року проживає у свого
опікуна, призначеного у відповідності
до чинного законодавства, який надає
йому опіку і піклування, турбується про
нього, і можлива зміна реєстрації
дитини в майбутньому, жодним чином не
позначиться на її житті і розвитку , так
само як така зміна реєстрації не
потягне будь-яких інших змін в житті
дитини, окрім формальної зміни адреси,
за якою дитина проживає тривалий
термін, тобто узаконить той статус
проживання дитини, який формально і
реально існує на даний час.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того у судовому засіданні
відповідачами не представлено доказів
проживання відповідачки та її
неповнолітнього сина ОСОБА_9 у спірній
квартирі, який не являється членом сім
ї позивачки.

Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд приходить до висновку, що позов
слід задоволити та визнати ОСОБА_8,
разом із неповнолітнім сином ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право
користування житлом квартири АДРЕСА_2.

На підставі наведеного та ст. 405 ЦК
України, ст.ст.160,247 СК України,
керуючись ст.ст. 88, 174, 213, 214, 218 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_8, 1980 року народження
разом із неповнолітнім ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право
користування житлом квартири АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили після
закінчення встановленого строку
апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення , або отримання його
копії.

Суддя
Беркещук Б. Б.