Справа № 204/5244/14-ц
Провадження № 2-з/204/192/14
УХВАЛА

27 листопада 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
представника позивачки ОСОБА_1 про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненоъ внаслыдок
ДТП.

26 листопада 2014 року від представника
позивачки надійшла заява про
забезпечення позову. Дана заява була
передана судді для розгляду 27.11.2014 року.
З метою забезпечення позову позивач
просить вжити заходів забезпечення
позову шляхом заборонити вчиняти дії
щодо відчуження транспортного засобу,
зокрема автомобіля ОСОБА_4, д/н НОМЕР_1,
1992 року випуску, який належить
відповідачу – ОСОБА_3, зареєстрованого
за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
невжиття заходів призведе до
ускладнення чи зробить неможливим
виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заява про забезпечення позову
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК
України, передбачені види забезпечення
позову та зазначено, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як роз’яснює п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з’ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв’язку із застосуванням відповідних
заходів.

Позивачем разом із заявою про
забезпечення позову не надано жодних
доказів того, що відповідач має намір
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а також доказів
на підтвердження того, що транспортний
засіб автомобіль ОСОБА_4, д/н НОМЕР_1, 1992
року випуску, на який суд повинен
накласти арешт, дійсно станом на момент
подачі позову належить відповідачу.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Т.О.
Дубіжанська