Справа № 361/6939/13 Головуючий у І
інстанції Петришин Н.М. Провадження №
22-ц/780/3851/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року по справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» звернулася до
суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1
та просила ухвалити рішення про його
задоволення, посилаючись на те, що
25.05.2007 року між страховою компанією та
громадянкою ОСОБА_2 було укладено
договір страхування транспортного
засобу, предметом страхування за яким
був транспортний засіб «Фольксваген
Пассат», д.н.з. НОМЕР_1.

03.12.2008 року о 09 годині 15 хвилин на
перехресті Броварського проспекту з
дорогою на село Зазим»я Броварського
району Київської області сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої застрахований
автомобіль отримав механічні
пошкодження. Вказана ДТП трапилася з
вини відповідача ОСОБА_1, яка порушила
вимоги п.п. 10.1., 10.3. ПДР України, за що
була притягнута до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В зв»язку з настанням страхового
випадку страхова компанія на виконання
своїх зобов»язань та за заявою
страхувальника прийняла рішення про
виплату страхувальнику страхового
відшкодування в розмірі 113 204,13 грн. на
підставі звіту про оцінку автомобіля №
353/12/08. Проведення виплати у зазначеному
розмірі підтверджується відповідними
платіжними дорученнями № 12614 від 14.07.2009
року, та № 1816 від 03.02.2009 року.

На підставі викладеного позивач
просив суд стягнути з відповідача, як
особи, винної у заподіянні шкоди, в
порядку регресу суму виплаченого
страхового відшкодування - 113 204 грн. 13
коп. та понесені по справі судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 1132 грн. 04 коп.

Заочним рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
страхове відшкодування в розмірі 113 204
грн. 13 коп. та 1132 грн. 04 коп. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позову з підстав спливу строку
позовної давності.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 25.05.2007 року між ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» та
громадянкою ОСОБА_2 було укладено
договір страхування транспортного
засобу, предметом страхування за яким
був транспортний засіб «Фольксваген
Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.4-8).

03.12.2008 року о 09 годині 15 хвилин на
перехресті Броварського проспекту з
дорогою на село Зазим»я Броварського
району Київської області сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої застрахований
автомобіль зазнав механічних
пошкоджень. Винним у вказаній ДТП є
відповідач ОСОБА_1, яка згідно
постанови Деснянського районного суду
м. Києва була притягнута до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, за порушення вимог п.п. 10.1., 10.3.
ПДР України, що стало причиною
виникнення ДТП (а.с.14).

03.12.2008 року ОСОБА_2 звернулась до
позивача з заявою про виплату їй
страхового відшкодування (а.с.10-12).

На підставі Страхових актів №
021.28734.3005.L.03.03 від 30.01.2009 року, №
021.28734.3005.L.03.04 від 10.07.2009 року, розрахунку
сум страхового відшкодування до них,
акту виконаних робіт № АВИ-000038/01,
накладних № 186, 265, 154, 185, 211, наряду
замовлення № С300112357/СН00088854 та
враховуючи звіт про оцінку автомобіля,
позивач здійснив виплату страхового
відшкодування на користь
Страхувальника у розмірі 113 204,13 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 1816 від 03.02.2009 року (а.с.50)
та № 12614 від 14.07.2009 року (а.с.51).

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову,
обґрунтовано виходив з правомірності
вимог позивача як особи, яка
відшкодувала шкоду, завдану
відповідачем, пред»явити до нього, як
до винної особи, вимогу про стягнення
суми в розмірі виплаченого
відшкодування в порядку регресу,
оскільки такий висновок суду
ґрунтується на положеннях ст.ст. 993, 1191
ЦК України та підтверджується наявними
в матеріалах справи письмовими
доказами.

Доводи апеляційної скарги про
пропуск позивачем строку позовної
давності, як підставу для відмови в
позові, є необґрунтованими, оскільки
відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за
регресними зобов»язаннями перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов»язання,
тобто з моменту виплати страхового
відшкодування. Таким чином, оскільки
позивачем страхове відшкодування було
виплачене 14.07.2009 року, то визначений
законом трирічний строк позовної
давності тривав для нього до 14.07.2012
року. При цьому з матеріалів справи
вбачається, що позивач 02.02.2012 року,
тобто до сплину строку позовної
давності, звернувся з позовом про
стягнення з відповідача шкоди в
порядку регресу до Деснянського
районного суду м. Києва (а.с.52), однак
вищевказану позовну заяву ухвалою
судді Деснянського районного суду м.
Києва від 08.02.2013 року (а.с.53) було
повернуто позивачу для подачі до
належного суду в зв»язку з тим, що
відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в
АДРЕСА_1, що територіально до
Деснянського району м. Києва не
відноситься.

Враховуючи викладене, оскільки
діями позивача по подачі позовної
заяви до суду в лютому 2012 року перебіг
строку позовної давності було
перервано, підстав вважати, що цей
строк пропущено, в справі немає.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, як підставу для
скасування рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Заочне рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :