Справа № 202/7193/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі
- Пугач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Орган опіки та піклування
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради, про надання
дозволу на виїзд дітей за кордон без
згоди батька до досягнення дітьми
повноліття, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із позовом до
ОСОБА_2 у якому, уточнивши позовні
вимоги, просить суд надати їй дозвіл на
виїзд за межі території України

неповнолітньої ОСОБА_3 та
неповнолітньої ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_1,
або самостійно, без згоди та супроводу
батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на строк
три роки, тобто до кінця листопада 2017
року. Судові витрати позивач просить
покласти на відповідача.

В обґрунтування таких позовних
вимог ОСОБА_1 зазначає, що 12 грудня 2008 р.,
між нею та відповідачем було укладено
шлюб, який був розірваний 14.11.2013 р.
рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська.
Фактично, сторони не перебували в
сімейних стосунках та не вели спільне
господарство з грудня 2012 р.

В період шлюбу, в них з відповідачем
народилися дві доньки: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
які зареєстровані та мешкають з нею за
адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначено вище, з грудня 2012 р., вони з
відповідачем мешкають окремо, будь-які
стосунки не підтримують, діти мешкають
з нею та знаходяться на її утриманні і
вихованні, до того ж, фізичним, духовним
та моральним розвитком, лікуванням та
оздоровленням дітей займається тільки
вона. Відповідач, в свою чергу, не
тільки на навідує дітей за місцем їх
мешкання, а й навіть, не цікавиться
ними.

Кожного року, вона намагається
відвезти дітей на море з метою
оздоровлення, а також, розвинути
кругозір дітей, показавши їм нові
цікаві міста. Також, вона піклується
про розвиток язикової практики з
англійської мови своєї старшої доньки.

Так, у 2013 р., вона возила дітей до Греції,
в даній країні діти пізнали багато
цікавого з античної культури, побачили
це не з телевізора, а власними руками
торкнулися історії. Однак, отримання
дозволу від відповідача було пов'язане
з численними стражданнями з її боку,
так як відповідач довгий час не хотів
надавати цього дозволу та погодився на
певних, неприємних та принизливих для
неї умовах.

В даний час відповідач категорично
відмовляється надавати дозвіл на
будь-які поїздки дітей за кордон.
Починаючи з квітня 2014 р. відповідач не
відповідає на телефон, і за місцем
мешкання

відповідача його знайти не можна.

Вона просто хоче кожного року вільно
їздити з дітьми за кордон, з метою їх
оздоровлення та всебічного розвитку.
Тим більше, що в України практично не
залишилось місць, де на морі можна
оздоровити дітей. До Криму з малими
дітьми вона боїться їздити, а в інших
регіонах України немає такої природи
та клімату.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
та просили пред'явлений позов, з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, задовольнити.
Посилалися на обставини викладені у
пред'явленій позовні заяві. Просили
віднести судові витрати на їхній
рахунок та не стягувати з відповідача.

Відповідач проти позову не
заперечував.

Суд, заслухавши сторони, свідка ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов слід задоволити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.4 ч.2 Закону України
«Про порядок виїзду та в'їзду в Україну
громадян України», виїзд неповнолітніх
дітей за кордон проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків. За відсутності
згоди одного із батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Стаття 4 вище зазначеного Закону
передбачає порядок оформлення
документів для виїзду громадян України
за кордон. П. 1. Оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон провадиться: громадянам
України, які постійно проживають в
Україні і досягли 18-річного віку.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та громадянка
України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дітьми
сторін, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і
народилися під час шлюбу у якому
сторони перебували до 26 листопада 2013
року.

Сторони припинили подружні стосунки,
проживають окремо, діти проживають
разом із позивачкою яка займається їх
вихованням, утриманням, забезпечує
всебічний розвиток та створює
можливості для навчання.

Відповідач проживає окремо.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що позивачка є її донькою, а
відповідач колишнім зятем. В них з
донькою є можливості для оздоровлення
дітей за межами України на
різноманітних курортах. Також вони
мають родичів у країнах Балтії, але не
мають можливості їх провідати разом із
дітьми. Дітям подобається відвідувати
іноземні держави та всесторонньо
пізнавати світ, але відповідач
перешкоджає своєю бездіяльністю у
цьому і на їхні неодноразові прохання
відмовляє надати дозвіл на оформлення
документів та виїзд дітей разом із
матір'ю за межі України, або надає таких
дозвіл із затримкою, з-за чого вони не
мають можливості запланувати ані
відпустку, ані поїздку. Відповідач не
займається дітьми та не піклується по
них жодним чином.

За таких обставин, суд вважає, що в
інтересах дітей позов слід
задовольнити та надати дозвіл на
багаторазові тимчасові виїзди за межі
України на строк до 01 листопада 2017 року
та оформлення відповідних документи та
віз без нотаріального засвідченого
дозволу батька, його згоди та супроводу
відповідно.

Враховуючи клопотання позивача та її
представника, суд залишає судові
витрати на рахунок позивачки.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Дозволити виїзд громадянки України
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та громадянки
України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі
України у супроводі їхньої матері
ОСОБА_1 на строк до 01 листопада 2017 року,
без згоди (дозволу) та супроводу батька
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Д.С. Шклярук