Справа № 466/1105/14
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/6045/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання -Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 26 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про зобов`язання до вчинення
дій,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Зобов`язано ПАТ «Львівгаз»
здійснити перерахунок оплати вартості
природного газу, використаного
споживачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1
з врахуванням того, що обсяг
спожитого газу за 2013 рік становив 2 495 м
куб. Стягнуто з ПАТ «Львівгаз» в
користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового
збору. Рішення оскаржило ПАТ
«Львівгаз» в особі начальника
юридичного управління ПАТ «Львівгаз»
М.В. Шиян, просить таке скасувати,
винести нове, яким у задоволенні позову
відмовити.

Вважає рішення безпідставним та
незаконним, зазначає про те, що суд не
вжив відповідних заходів для
всебічного дослідження обставин
справи та встановлення факту недопуску
до лічильника позивача, не витребувані
докази, які мають значення для справи.
Зняття показників лічильників
проводиться споживачем щомісяця,
газопостачальне підприємство має
право контролювати правильність
зняття показань та оформлення
платіжних документів. Контролер
дільниці служби з постачання та обліку
газу УЕГГ м.Львова не мала доступу до
показників лічильника, про що є акти
про недопуск, відповідно, і
нарахування проводилось згідно
методики з урахуванням обсягу
спожитого газу за попередній місяць.
Згідно фактично знятого показника
лічильника такий становив 23150 м куб. на
23.12.2013 р., в грудні 2012 р. такий становив
20301 м куб., тому спожито 2849 м куб.

Заслухавши суддю доповідача, сторін,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є власником будинку № 4 на вул.
Крайня в с. Рясна-Руська Яворівського
району Львівської області. За вказаною
адресою зареєстровані та проживають
також треті особи по справі, що
вбачається з довідки про склад сім`ї.

За вказаною адресою 29.11.2004 р.
встановлено прилад обліку споживання
природного газу.

З оглянутої судом першої інстанції
оригіналу розрахункової книжки по
оплаті за надані послуги з
газопостачання встановлено, що у
листопаді 2011 року було проведено
звірку показників лічильника
працівником ПАТ «Львівгаз» та
перевірено відповідність даних,
зазначених у платіжних повідомленнях.
В подальшому, з листопада 2011 року,
споживач проводив оплату за надані
послуги по розрахунковій книжці.

Як вбачається з квитанцій про оплату
послуг з газопостачання з листопада 2011
року і по день розгляду справи в суді,
споживач кожного місяця вносить оплату
за надані послуги з зазначенням
початкового та кінцевого показника
лічильника газу за кожний місяць
оплати.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції зазначив про те, що
відповідач звірку фактичних
показників споживання обсягу
природного газу з підписанням
відповідного акту не здійснював,
жодної звірки газопостачальною
організацією станом на 01.01.13 року
проведено не було, як і не було
зафіксовано актом ту обставину, що
споживач відмовився допустити
контролера до огляду приладу обліку
газу. Та з оглянутого в судовому
засіданні оригіналу робочого листа
контролера встановив, що жодного
підпису споживача у період з січня 2011
року по листопад 2013 року немає. Єдиний
підпис ОСОБА_3 за перевірку показників
лічильника зафіксовано 26.12.2013 року. А
тому, зробив висновок про те, що
показники, зазначені контролером на
свій розсуд у робочому листку, не
можуть бути доказом реально
використаного природного газу сім`єю
позивача помісячно у 2013 році. Крім того,
оригінал робочого листа контролера
заповнювався не поетапно (помісячно).

З висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

Як видно з матеріалів справи відносини
між сторонами є договірними та
регулюються «Правилами надання
населенню послуг з газопостачання»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 09 грудня 1999 року
№2246 (у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 13.06.2007 р. № 821).
Даними Правилами передбачено права та
обов'язки сторін.

Відповідно до вимог п. 10 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
розрахунок населення за надані послуги
з газопостачання здійснюється
починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними
цінами, диференційованими залежно від
обсягів споживання та/або видів
(напрямів) споживання, що встановлені
НКРЕ, за показаннями лічильників газу,
а у разі їх відсутності - за нормами
споживання природного газу.
Застосування роздрібних цін,
диференційованих, залежно від річних
обсягів споживання, у поточному році
для споживачів здійснюється залежно
від річного обсягу використання
природного газу (зафіксованого на
особових рахунках споживача) у
попередньому році.

Як передбачено у п. 12 Правил, розрахунки
за надані послуги з газопостачання
можуть провадитися за розрахунковими
книжками та за платіжними документами,
які виписуються газопостачальним
підприємством.

Відповідно до п. 30 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
газопостачальна організація має право
проводити щороку станом на 1 січня та 1
липня разом із споживачем звіряння
фактично використаних у попередньому
році та першому півріччі поточного
року обсягів природного газу з
підписанням відповідного акта.

Як встановлено п. 17 Правил,
розрахунковим періодом для визначення
розміру оплати послуг з
газопостачання є календарний місяць.
Плата за надані протягом
розрахункового періоду послуги з
газопостачання вноситься не пізніше 10
числа наступного місяця, якщо
договором не встановлено інший строк.
Зняття показань лічильників газу
проводиться споживачем щомісяця
станом на 1 число місяця, що настає за
розрахунковим. Газопостачальне
підприємство має право контролювати
правильність зняття показань та
оформлення споживачем платіжних
документів.

Як видно з матеріалів справи, сторони
обрали та погодили обраний спосіб
фіксації показників за споживання газу
та порядок розрахунку за надані
послуги. Споживач знімає покази
лічильника та вносить такі у
розрахункову книжку, за якою здійснює
відповідну оплату послуг. Як видно з
матеріалів справи, показники
лічильника, які зазначались
відповідачем як встановлені на січень
2013 року, споживачем зазначені та
оплачені ще у листопаді 2012 року.
Жодної звірки газопостачальною
організацією станом на 01.01.2013 року
проведено не було, як і не було
зафіксовано актом ту обставину, що
споживач відмовився допустити
контролера до огляду приладу обліку
газу.

Як встановлено, сторони домовились про
інформування контролера щодо
показників лічильника телефоном. Така,
контролер показники лічильника
вносила у свій робочий листок, однак
встановлено, що за внесені показники
відповідачі не розписувались,
оскільки з такими записами не
погоджувались.

Наведене підтверджує відсутність
належного контролю фактично
використаних у попередньому році та
першому півріччі поточного року
обсягів природного газу та фіксування
таких показників відповідним актом, що
передбачено п. 30 вищенаведених правил,
а відтак, не заслуговує на увагу
твердження апелянта про відсутність
доступу контролера до показників
лічильника, про що є акти про недопуск.

Як видно з форми актів
інвентаризації, які апелянт вважає
актами про недопуск, такі не заповнені
з підстав відсутності мешканців, а не
з підстав недопуску контролера /а.с60-61/.
Жодних інших актів, які б стверджували
небажання допуску споживачами
контролера до приладу обліку газу
матеріали справи не містять, а відтак,
безпідставними є твердження апелянта
про проведення нарахувань згідно
методики та з урахуванням за грудень 2012
року показника - 20301 м куб., а за грудень
2013 р. - 23150 м куб., що в сумі складає 2849
м куб. Таке нарахування спростовується
ще і тим, що у листопаді 2013 року
споживач проплатив за показником
лічильника - 20315 м куб., а тому логічно
вже у грудні 2012 року такий показник не
міг бути меншим - 20301 м куб., а саме цей
показник відповідач враховує у
розрахунку.

Враховуючи наведене, відповідно до
розрахунку споживання газу за
внесеними у розрахункову книжку
споживачем показниками, які згідно
приладу обліку складали за грудень 2013
р. - 23245 м куб., грудень 2012 року - 20750 м куб.
(23245- 20750=2495 м куб.), суд першої інстанції
вірно вирішив про зобов`язання
відповідача здійснити перерахунок
оплати за фактично спожитий газ за
2013 р., з спожитих - 2495 м куб. газу.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону і зібраним по справі доказам,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
її задоволення немає.

Керуючись п.1ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а:

апеляційну скаргу ПАТ «Львівгаз»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 26 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскарженою
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:

Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.