Справа № 128/4128/14-ц Провадження №
22-ц/772/3311/2014Головуючий в суді першої
інстанції Васильєва Т. Ю.Категорія
27Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 16 жовтня 2014 року
по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

28 квітня 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося у Вінницький
районний суд Вінницької області з
даним позовом. Свої вимоги позивач
мотивував тим, що 20.10.2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем
було укладено договір про надання
банківських послуг, відповідно до
якого ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ
«ПриватБанк» кредит у розмірі 7000 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 30%
відсотків на рік за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за даним кредитом та
зобов`язався повернути отримані кошти
в обумовлений термін.

Проте, відповідач порушив свої
зобов`язання та станом на 28.02.2014 року
заборгував позивачу 17 619,69 грн., з яких 5
472,54 грн. - заборгованість за кредитом; 8
799,72 грн. - заборгованість за процентами
за користування кредитом; 2 032,21 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф (
фіксована частина); 815,22 грн. - штраф
(процентна складова). Саме зазначену
заборгованість позивач просив суд
стягнути з відповідача на його користь.

Заочним рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
16.07.2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
було задоволено повністю. Проте,
ухвалою того ж Вінницького районного
суду Вінницької області від 15.08. 2014 року
зазначене заочне рішення скасоване.

І рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 16.10.2014 року у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено у зв`язку з пропуском строку
позовної давності.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив
дане рішення суду в апеляційному
порядку, як незаконне, ухвалене з
порушенням норм процесуального права;
за недоведеністю обставин, що мають
значення для справи та за
невідповідності висновків суду
обставинам справи. Просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У даному випадку судом дотримано
зазначених вимог закону.

Так, в ході розгляду справи
встановлено, що 20.10.2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем
було укладено договір комплексного
банківського обслуговування, відкрито
картковий рахунок з кредитним лімітом
7000 грн. та видано кредитну і платіжну
карти НОМЕР_1 і НОМЕР_2. За умовами
договору, базова відсоткова ставка за
кредитним лімітом на момент підписання
договору становила 2,5% на місяць із
розрахунку 360 днів у році, що складає 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Про це свідчить заява ОСОБА_2 від 20.10.2008
року, умови і правила надання
банківських послуг, правила
користування платіжною карткою та
картки за НОМЕР_1 і НОМЕР_2 (а/с 13-19, 49).

Позивач свої зобов`язання за договором
виконав, надавши відповідачу кошти у
розмірі кредитного ліміту. Цього не
оспорює ні відповідач, ні його
представник.

Відповідач же не виконав зобов`язань
договору щодо повернення кредитних
коштів та, виходячи з розрахунку
наданого позивачем, допустив
заборгованість по кредиту станом на
28.02.2014 року у розмірі 17619,69 грн.

Відповідно до норм ст.ст. 611, 629, 1050, 1054 ЦК
України зазначена заборгованість
підлягає стягненню.

Проте, на думку колегії суддів, суд
правомірно відмовив у задоволенні
позову у зв`язку з пропуском строку
позовної давності звернення до суду за
захистом порушеного права, виходячи з
наступного.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 про надання
банківських послуг у вигляді
кредитного карткового рахунку, термін
дії кредитного ліміту збігається з
терміном дії платіжної карти (а/с13).

У розділі третьому - «Користування
картою» Правил користування платіжною
картою зазначено, що строк дії карти
вказаний на лицьовій стороні карти -
рік та місяць. Карта дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Як видно з кредитної та платіжної карт
за НОМЕР_1 і НОМЕР_2, вони діяли по
жовтень місяць 2010 року (а/с49). Останній
платіж відповідачем зроблено 1.03.2010
року (а/с78).

Відповідно до п.5.4 Правил користування
платіжною картою, встановлено строк
погашення кредиту у повному обсязі - не
пізніше останнього дня місяця,
зазначеного на платіжній карті. Отже,
не пізніше 31 жовтня 2010 року.

Правила ст.257 ЦК України встановлюють
загальну позовну давність три роки, а
ст.. 258 ЦК України - спеціальну позовну
давність тривалістю один рік щодо
стягнення пені та штрафу.

У суд з даним позовом позивач
звернувся 28.04.2014 року.

У своєму запереченні на а/с70
представник відповідача ОСОБА_3
просила суд застосувати строк позовної
давності щодо заявлених позовних
вимог.

З огляду на викладене та враховуючи
Правову позицію Верховного Суду
України, висловлену у постанові від 19
березня 2014 року у справі №6-14 цс 14 про
те, що перебіг строку позовної давності
щодо місячних платежів починається
після несплати чергового місячного
платежу, а щодо повернення кредиту у
повному обсязі - зі спливом останнього
дня місяця дії карти, а не закінченням
строку дії договору, висновок суду про
сплив строку позовної давності
правильний.

Доводи апеляційної скарги про те, що
п.9.12 Умов надання банківських послуг
передбачена автоматична пролонгація
дії Договору і, виходячи з цього,
договір діє і на даний час, не
спростовують рішення суду, оскільки
слід звертати увагу на строк дії карти,
а не договору. Як видно з матеріалів
справи, строк дії карти не
продовжувався.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не є
істотними, а відтак не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
та неправильне застосування норм
матеріального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

За змістом ст. 308 апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 16 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та з цього ж моменту
протягом 20 днів може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/

З оригіналом вірно: