АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2912/14
інстанції Корецький Д.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 24 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського
районного суду міста Херсона від 28
серпня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_6, про визнання
договору купівлі-продажу частково
недійсним, визнання права власності на
майно,

ВСТАНОВИЛА:

у травні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом з вимогами
поновити строк для звернення з
позовною заявою, визнати частково
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 18 жовтня 1994 року,
посвідчений нотаріусом Другої
Херсонської державної нотаріальної
контори ОСОБА_7, укладений між ОСОБА_4.
та ОСОБА_3, в частині зазначення
покупцем ОСОБА_3, просив визнати ОСОБА_2
покупцем за вказаним договором,
визнати право власності за ним на цю
квартиру, зобов'язати органи державної
реєстрації прав на нерухоме майно
скасувати державну реєстрацію права
власності на квартиру за ОСОБА_3 та
провести державну реєстрацію права
власності на неї за ОСОБА_2

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що саме він мав намір
купити та купував спірну квартиру,
передавав за неї гроші продавцям, для
оформлення квартири видав своєму сину
ОСОБА_3 просту довіреність, форма якої
не дозволила оформити квартиру на
позивача, тому син оформив її на своє
ім'я, за згодою позивача син проживав у
квартирі, про порушене право довідався
тільки у квітні 2014 року, коли до сина
звернулися з позовом про поділ
квартири.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Херсона від 28 серпня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково,
ухвалено поновити строк для звернення
з позовною заявою, у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду просив
його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову з
підстав, що у ньому зазначені.

У судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи представник позивача
вимоги скарги підтримав, пояснив, що за
умови відсутності претензій дружини
його сина щодо поділу квартири позивач
не вважав би своє право порушеним та не
звертався б до суду, судом першої
інстанції неправильно зазначено про
те, що відповідач ОСОБА_5 не з'являвся у
судове засідання, оскільки даний
учасник був присутнім у судовому
засіданні та фактично визнавав вимоги
позову.

Представник ОСОБА_3 вважав скаргу
належною до задоволення.

Третя особа ОСОБА_6 пояснила, що на
момент придбання спірної квартири вже
перебувала в шлюбі з ОСОБА_3, спірну
квартиру обирала разом з чоловіком,
купували її для себе на подаровані на
весілля гостями, її батьками та
батьками чоловіка гроші, перемовини з
продавцями вели її чоловік та його
батько - позивач у справі, останній в
силу віку та досвіду мабуть брав у
цьому ведучу роль та можливо передавав
гроші подружжя за квартиру продавцям, у
квартирі разом з чоловіком з моменту
оформлення договору вона прожила 13
років, після припинення шлюбних
відносин проживала окремо, в квартирі
лишився проживати її чоловік, за
рішенням суду квартира визнана
власністю подружжя та поділена між
ними, як на момент купівлі квартири, так
і на сьогодні позивач у справі мав та
має інше житло.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 18
жовтня 1994 року між ОСОБА_4. та ОСОБА_3
було укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, за п. 2 договору
продаж вчинено за 5000000 крб., які
продавець отримав до підписання цього
договору.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР,
яка була чинною на моменту укладення
спірного договору, за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Спірним моментом у даній справі є
питання про те, хто із сторін насправді
виступав покупцем вказаної квартири з
відповідними правами та обов'язками.

За ст. 1 Закону України «Про нотаріат»
нотаріат в Україні - це система органів
і посадових осіб, на які покладено
обов'язок посвідчувати права, а також
факти, що мають юридичне значення, та
вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування вимог позову
позивач посилається на розписки,
складені ОСОБА_5 11 жовтня 1994 року та 20
жовтня 1994 року, ОСОБА_5 у судовому
засіданні визнав факти написання ним
розписок, посилання в рішення суду на
неявку даної особи у судове засідання
не відповідає дійсності, проте суд
правильно оцінив дані докази у справі
та прийшов до вірного висновку про те,
що ОСОБА_5 не є стороною спірного
договору, а в розписках не зазначена
квартира, за яку проводився розрахунок,
інші свідчення ОСОБА_5 висновку суду у
даній справі не спростовують.

Крім того, на думку колегії суддів, сама
лише передача грошей за квартиру не
спростовує положень нотаріально
посвідченого договору, за яким
покупцем квартири виступав ОСОБА_3, за
поясненнями третьої особи ОСОБА_6
позивач, як батько її чоловіка,
допомагав подружжю в перемовинах з
продавцями та в оформленні
купівлі-продажу квартири для молодої
сім'ї.

Зазначені факти, а також та обставина,
що позивач протягом 20 років не проявляв
себе як власник квартири з реалізацією
відповідних прав та обов'язків,
свідчать на користь висновку про те, що
справжнім покупцем квартири виступав
ОСОБА_3, який на той час вже перебував у
шлюбі з ОСОБА_6, у зв'язку із припиненням
їх шлюбних відносин у власних
інтересах ОСОБА_3 свідчити у даній
справі на користь позивача, тому до
його пояснень слід ставитися критично,
за таких обставин, а також у зв'язку із
ухваленням рішення Суворовським
районним судом міста Херсона від 27
травня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ
спільного сумісного майна подружжя,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Херсонської області
від 18 липня 2014 року, яким встановлено
факт належності спірної квартири на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з визнанням права
власності за кожним з них на 1/2 її
частину, передбачених законом підстав
для задоволення заявлених позовних
вимог немає.

Разом з тим за положеннями чинного
законодавства поновлення строку
звернення з позовом до суду можливе
лише у зв'язку з його пропуском з
поважних причин та у випадку
обґрунтованості позовних вимог, у
даній справі матеріали справи не
містять даних щодо поважності причин
пропуску встановленого законом строку
позовної давності, висновок суду з
цього приводу є необґрунтованим, а у
зв'язку із необґрунтованістю позовних
вимог правові підстави для поновлення
такого строку відсутні незалежно від
причин його пропуску.

За результатами розгляду апеляційної
скарги колегія суддів приходить до
висновку, що скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду в частині
поновлення строку звернення з позовом
до суду скасувати з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
даної позовної вимоги, в решті
апеляційна скарга не містить
обґрунтованих посилань на норми
чинного законодавства чи обставини у
справі, які б могли бути підставою для
її задоволення, скаргу слід відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 28 серпня 2014 року в
частині задоволення позовної вимоги
ОСОБА_2 про поновлення строку звернення
до суду скасувати, ОСОБА_2 у задоволенні
даної позовної вимоги відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _