Провадження № 2/344/4013/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

19 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Хоростіля Р.В.,

секретаря
Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до відповідача, в обґрунтування якого
покликався на те, що 11.01.2014р. між
позивачем та відповідачем було
укладено договір позики, відповідно до
якого позивач надав відповідачу
грошові кошти в сумі 120000грн., що
підтверджується письмовою розпискою.
Згідно умов позики, відповідач
зобов'язувався повернути позивачу всю
суму до 01.02.2014р. У випадку неповернення
суми до 01.02.2014р. відповідач
зобов'язувався повернути грошові кошти
рівними частинами щомісяця в розмірі
24000грн. до 02.07.2014р. Однак відповідачем не
повернуто грошові кошти ні до 01.02.2014р.
ні до 02.07.2014р. Тому просить суд стягнути
з відповідача борг в сумі 120000грн. та
судові витрати.

В судове засідання представник
позивача - ОСОБА_3 не з'явився, однак
подав заяву в якій позовні вимоги
підтримав повністю, просив справу
розглянути за його відсутності, при
цьому не заперечив проти заочного
розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, про причини неявки
суду не повідомив, заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав.

Тому суд, враховуючи думку
представника позивача, який не
заперечив проти вирішення справи за
відсутності відповідача, суд розглянув
справу за відсутності останнього та
ухвалив заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, дослідивши
які суд вважає наступне.

Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що між сторонами
11.01.2014р. укладено договір позики (а.с.21),
згідно якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2
отримав позику в сумі 120000грн., яку
відповідач зобов'язався повернути у
строк до 01.02.2014р. у разі неповернення,
починаючи з лютого 2014р. відповідач
зобов'язувався кожен місяць повертати
позику в сумі 24000грн. Отже вся сума
позики повинна бути повернута не
пізніше 02.07.2014р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) зобов'язання його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк
(термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього
Кодексу боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Крім цього, ст. 625 ЦК України визначено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання зобов'язання.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

В той же час будь-яких доказів того, що
ОСОБА_2 борг повернуто вчасно,
відповідачем суду не подано.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що позовні вимоги про стягнення
з відповідача в користь позивача суми
боргу є обґрунтованими, тому позов слід
задоволити.

Судові витрати суд розподілив
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 612, 625, 1046-1050 ЦК
України ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
зареєстрованого АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, зареєстрованого
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, заборгованість за договором
позики від 11.01.2014р. в сумі 120000 (сто
двадцять тисяч) гривень та витрати по
оплаті судового збору у розмірі 1200
(одна тисяча двісті ) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
Івано-Франківським міським судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Івано-Франківський міський суд.

Суддя
Хоростіль Р.В.