АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у І інстанції Хоменко О.Л.
Доповідач Котула Л.Г.
11 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Немировської О.В., Слюсар Т.А.
За участю секретаря Круглика В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 07 серпня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті
особи: Державне підприємство "Наш дім",
Служба у справах дітей Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та
вселення і за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи:
Державне підприємство "Наш дім", Служба
у справах дітей Голосіївської районної
в м. Києві державної адміністрації про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року представник
ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_1, треті особи: ДП"Наш
Дім", Служба у справах дітей
Голосіївської районної м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення.

Посилаючись на те, що 14 листопада 1998
року позивач зареєстрував шлюб з
відповідачем. 28 серпня 2001 року за кошти
позивача, отримані від продажу
належної йому квартири , було придбано
квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира
відповідно до договору купівлі-продажу
від 28 серпня 2001 року була оформлена на
відповідача, оскільки паспорт позивача
знаходився на переоформленні.

24 листопада 2009 року шлюб між
позивачем та відповідачем розірвано.

28 листопада 2009 року позивач
зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 Від шлюбу є
двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначив, що у квітні 2012 року діти
були зареєстровані позивачем у спірній
квартирі.

02 квітня 2012 року він сплатив
заборгованість по квартирній платі та
комунальних послугах в розмірі 5 698, 39
грн.

Влітку 2013 року під час перебування
позивача з дітьми на відпочинку,
відповідач змінила замки на вхідних
дверях спірної квартири, винесла речі
позивача та його дітей, почала чинити
перешкоди у користуванні ним та його
дітьми жилим приміщенням, чим грубо
порушила його та малолітніх дітей
законні права та інтереси, оскільки
позивач та його діти не мають іншого
житла та змушені орендувати інше житло.

Посилаючись на зазначені обставини ,
позивач просив зобов'язати ОСОБА_1 не
чинити перешкоди позивачу та його
малолітнім дітям : ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 і вселити його та
дітей в спірну квартиру.

У березні 2014 року представник ОСОБА_1
ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов
до ОСОБА_4, треті особи: ДП"Наш дім",
Служба у справах дітей Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
ОСОБА_1 за власні кошти придбала
квартиру АДРЕСА_1. З 2005 року сімейні
стосунки між позивачем та відповідачем
погіршилися, а в 2006 році відповідач
зібрав свої речі та залишив місце своєї
постійної реєстрації, посилаючись на
те, що він не має бажання знаходитися в
спірній квартирі та має намір жити
окремо. З цього часу відповідач участі
у спільному вихованні їхньої доньки
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не приймає,
витрати пов'язані з вихованням та
утриманням останньої не несе, що є
порушенням вимог ст. 180 СК України, ч. 1
ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства " в
квартирі АДРЕСА_1 не проживає, участі
в утриманні квартири та сплаті
комунальних послуг не бере.

У зв'язку з чим позивач просила
задовольнити зустрічні позовні вимоги,
визнавши ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 72 ЖК
України та відмовити у задоволені
первісного позову.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 07 серпня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: Державне
підприємство "Наш дім", Служба у справах
дітей Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4
та малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи:
Державне підприємство "Наш дім", Служба
у справах дітей Голосіївської районної
в м. Києві державної адміністрації про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким повністю відмовити ОСОБА_4 в
задоволені його позовних вимог, а
зустрічну позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити , оскільки судом порушені
вимоги матеріального та
процесуального права.

Треті особи належним чином
повідомлені про час та місце судового
розгляду, проте їх представники у
судове засідання не з'явилися , а тому
колегія суддів вважала можливим
розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників ОСОБА_1 ОСОБА_13.і ОСОБА_3,
які підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити з підстав ,
викладених у ній , позивача ОСОБА_4 та
його представника ОСОБА_14, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги , вказуючи на те , що
судом ухвалено законне та обґрунтоване
рішення, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги , колегія суддів дійшла висновку
, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до статті 310 ЦК України
фізична особа має право на місце
проживання. Фізична особа має право на
вільний вибір місця проживання та його
зміну, крім випадків, встановлених
законом.

Згідно з статтею 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

В силу статті 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Положенням статті 60 СК України
встановлено , що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

З огляду на наведене, положення
закону діє презумпція виникнення
права спільної сумісної власності
подружжя на майно , якщо воно набуте
за час шлюбу, визнання такого майна
особистою приватною власністю
дружини , чоловіка потребує доведенню.

Судом встановлено, що з 14.11.1998 року
по 24.11.2009 року ОСОБА_15 перебував у шлюбі
з ОСОБА_1.(а.с. 7)

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

28 серпня 2001 року ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та
ОСОБА_18 уклали з ОСОБА_1 договір
купівлі продажу квартири згідно якого
продавці продали , а покупець купив
квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 38)

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не
надала суду доказів в підтвердження
того , що спірна квартира є її особистою
приватною власністю, а тому
вважається , що ця квартира є спільною
сумісною власністю подружжя.

Після розірвання шлюбу 28.11.2009 року
позивач зареєстрував новий шлюб з
ОСОБА_6(а. с. 8).

Від шлюбу має двох малолітніх дітей:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2(а. с. 9-10) .

Згідно довідки державного
підприємства " Наш дім" від 24 лютого 2014
року №142 позивач був прописаний в
спірній квартирі 09 жовтня 2001 року , а
його малолітні діти: ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з
03.04.2012 року ( а.с. 30).

Як вбачається з заяви від 23.09.2014 року,
позивач звертався до ДП "Наш Дім" з
заявою про те, що у зв'язку з
неприязними відносинами з ОСОБА_1, він
не має можливості тимчасово проживати
в квартирі за адресою : АДРЕСА_1, та
просив не знімати його та дітей ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 з
реєстрації за даною адресою без його
згоди.(а. с. 12).

Відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову, суд правильно
виходив з того що стаття 72 ЖК України,
на яку послалася позивач за зустрічним
позовом, як на правову підставу
задоволення позову не регулює спірні
правовідносини, оскільки зазначена
норма регулює питання користування
жилими приміщеннями в будинках
державного і громадського житлового
фонду .

ОСОБА_4 є співвласником квартири,
оскільки ОСОБА_1 доказів протилежного
суду не надала, а тому не може бути
позбавлений права користування цією
квартирою з підстав передбачених ст. 72
ЖК України.

Беручи до уваги , що зустрічний
позов не підлягав задоволенню і
встановивши , що відповідач за
первісним позовом чинить перешкоди
позивачу в користуванні спірною жилою
площею, суд обґрунтовано зобов'язав
ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 та його
малолітнім дітям ОСОБА_8 і ОСОБА_7
користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

Судом з'ясовані обставини , які
мають значення для правильного
вирішення справи, а тому посилання в
апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом обставин справи є
безпідставним.

Не вбачає колегія суддів і порушень
матеріального та процесуального
права, які б слугували підставою до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

За таких обставин, підстав до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегією
суддів не встановлено .

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК
України , колегія суддів,

У Х В А ЛИ Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 07 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: