АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1489/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2059/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_8 на рішення Красилівського
районного суду від 12 вересня 2014 року
цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6, ОСОБА_9, третя особа-
Красилівська міська рада, про усунення
перешкод у користуванні майном,
зобов'язання встановлення межових
знаків та за зустрічним позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про знесення
самочинного будівництва, звільнення та
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін та їх представників,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом
ОСОБА_8 зазначав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9
впритул до стіни його хліва склали
дрова, внаслідок чого він не має
можливості нормально користуватися
хлівом. Тому позивач просив зобов'язати
відповідачів не чинити йому перешкод у
користуванні власним хлівом, шляхом
прибирання ними від стіни його хліва
дров та відновлення за власний рахунок
пошкоджену ними стіну хліва.

У зустрічній позовній заяві
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зазначали, що ОСОБА_8
самовільно захватив орієнтовно 172 м. кв.
земельної ділянки ОСОБА_10 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку, на
якій самочинно збудував хлів і гараж, а
тому вони просили зобов'язати ОСОБА_8
знести самочинно збудовані ним на
земельній ділянці, яка їм належить хлів
та гараж, а також звільнити самовільно
зайняту ним земельну ділянку.

У змінах та доповненнях до
зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 просили зобов'язати ОСОБА_8
знести самочинно збудовані ним на межі
земельних ділянок по АДРЕСА_1 хлів
позначений на плані літерою «Б»
розміром 6 м. на 4м. площею забудови 25,5
кв.м. та гараж розміром 6,58 м. на 4, 04 м.,
зобов'язати його звільнити самовільно
зайняту ним земельну ділянку площею
0,0075 га (75 кв.м) та визначити межу між
земельними ділянками по вищевказаній
вулиці у відповідності із планом
забудови земельної ділянки.

В уточненні до позовної заяви
ОСОБА_8 просив зобов'язати відповідачів
не чинити йому перешкод у користуванні
хлівом, забрати свої дрова від стіни
його хліва та відновити за власний
рахунок облицювальну плитку на стіні
хліва, а також визначити порядок
користування суміжними присадибними
земельними ділянками у відповідності
із варіантом 1 висновку експерта № 6-53-13
від 13.01.2014 р.

Рішенням Красилівського районного
суду від 12 вересня 2014 року позов ОСОБА_8
задоволено частково, а зустрічний
позов ОСОБА_6, ОСОБА_9 задоволено у
повному обсязі.

Зобов'язано ОСОБА_8 знести самочинно
збудовані ним на межі земельних
ділянок по АДРЕСА_1 хлів, позначений на
плані літерою «Б» розміром 6 м. на 4.м.
площею забудови 25,5 кв.м. та гараж
розміром 6,58 м. на 4,04 м. та звільнити
самовільно зайняту ним земельну
ділянку, що надана в користування
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 площею 0, 0068 га,
обмежену точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-1.

Визначено порядок користування
суміжними присадибними земельними
ділянками по АДРЕСА_1, визначено межу
між ними у відповідності з планом
забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1
від 17.05.1979 року згідно точок під №№ 4-5-2-
кадастрового плану земельних ділянок з
зазначенням невідповідностей плану
забудови від 1979 року по АДРЕСА_1 -
додатку №12 до висновку
будівельно-технічної експертизи № 156/013
від 11.03.2014 р.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі на
рішення Красилівського районного суду
від 12 вересня 2014 року ОСОБА_8 просить
скасувати вказане рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі, а у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 відмовити.

На підтвердження незаконності
рішення зазначається, що судом
безпідставно визнано самочинне
будівництво хліва та захоплення
частини земельної ділянки
відповідачів. Також не відповідає
фактичним обставинам справи
твердження суду про те, що немає
проекту на хлів, не проведено його
реєстрацію та що хлів побудований без
дотримання плану забудови. Отже,
апелянт вказує, що суд прийшов до
хибного висновку про те, що хлів не
перебуває у його власності і є
самочинним будівництвом.

В засіданні апеляційного суду
представники ОСОБА_8 апеляційну скаргу
підтримали з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_6 та його
представник апеляційну скаргу не
визнали, рішення суду вважають
законним і обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_9, представник
Красилівської міської ради в судове
засідання не з`явилися, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, ОСОБА_9 та
частково позов ОСОБА_8, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_8
захватив частину земельної ділянки
відповідачів, збудував хлів та гараж з
порушенням будівельних та санітарних
норм, а тому він має знести їх за свій
рахунок та звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку. При цьому,
порядок користування суміжними
земельними ділянками по АДРЕСА_1 має
визначатися у відповідності до плану
забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1
від 17.05.1979 року, згідно точок під №№ 4-5-20
кадастрового плану земельних ділянок з
зазначенням невідповідностей плану
забудови від 1979 року по АДРЕСА_1 -
додатку № 12 до висновку будівельно -
технічної експертизи № 156/013 від 11.03.2014
р.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна через їх
невідповідність обставинам справи.

Встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Красилівської міської ради
від 16.05.1979 року № 187 ОСОБА_8 надано право
індивідуального будівництва в АДРЕСА_1
на земельній ділянці площею 600 кв.м.
Зазначена земельна ділянка була
виділена позивачу ОСОБА_8 із земельної
ділянки, що відносилася до
домоволодіння по АДРЕСА_1, в якому
проживали його батько ОСОБА_10, мати
ОСОБА_11, а також брат ОСОБА_6 і його син
ОСОБА_9 - відповідачі по справі.

У плані забудови зазначеної земельної
ділянки, складеному 17.05.1979 року,
зазначені проектний житловий будинок
та проектний сарай. Відомості щодо
проекту гаража відсутні ( т.1; а.с.15).

Відповідно до акту № 505 прийомки в
експлуатацію індивідуального
будинковолодіння в м. Красилові від
29.12.1979 року, затвердженого рішенням
Красилівського міськвиконкому
народних депутатів № 441, комісією
Красилівського міськвиконкому
прийнято в експлуатацію
будинковолодіння АДРЕСА_1 (т.1; а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на жилий будинок
від 14.01.1980 р. зазначений будинок в
цілому належить ОСОБА_8, зареєстрований
у Хмельницькому обласному об'єднаному
бюро технічної інвентаризації на праві
особистої власності і записаний у
реєстрову книгу за № 13 під реєстровим
номером 2638 14.01.1980 року ( т.1; а.с.12).

Із зведеного оціночного акту
домоволодіння АДРЕСА_2 від 11.01.1980 р. (із
реєстрацією наступних змін від 11.01.1987
р.) видно, що домоволодіння складається
з жилого будинку А-1, прибудови «а»,
хліва «Б», гаража «В», уборної «Г»,
загорожі « 1-3».

Відомості про прибудову «а», хлів «Б»,
гараж «В» внесені і в журнал зовнішніх
обмірів домоволодіння АДРЕСА_1,
складеному 11.01.1980 р. ( а.с.7, інвентарна
справа № 2719).

В технічному паспорті на присадибний
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленому станом на 01.06.2004 року,
зазначені житловий будинок з
добудовою, хлів та гараж ( т.1; а.с. 179 - 180).

Враховуючи наведене, суд не має підстав
вважати, що хлів на земельній ділянці
по АДРЕСА_1 побудований самочинно та
без належного дозволу, а відтак
відсутні і підстави для його знесення у
відповідності до ст. 376 ЦК України.

Відповідно до рішення Красилівського
районного суду від 03.07.1991 року,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 07.09.2004 р., виданого
державним нотаріусом Красилівської
державної нотаріальної контори р/№ 3741
та договору дарування від 30.10.2001 р.
посвідченого приватним нотаріусом
Красилівського районного
нотаріального округу, р/№ 3960, ОСОБА_6 є
власником 74/100, а ОСОБА_9 є власником 26/100
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Рішенням № 3 від 18.11.2004 р. 19 сесії
Красилівської міської ради 4 скликання
земельну ділянку площею 0,15 га по
АДРЕСА_1 вилучено з користування ОСОБА_8
(який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.) у зв'язку зі
зміною власника житлового будинку та
надано безоплатно у спільну сумісну
власність ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ділянку
площею 0,10 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, та в приватну
власність ділянку площею 0,05 га ОСОБА_6
для ведення особистого селянського
господарства.

В інформації Красилівської ради №
564/02-15/13 від 15.04.2013 р. зазначено, що згідно
записів у земельно-кадастровій книзі м.
Красилова земельна ділянка по АДРЕСА_1
площею 0,10 га рахується за ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 у спільному користуванні для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та 0,05 га - за ОСОБА_6
для ведення особистого селянського
господарства.

Земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 0,06
га рахується за ОСОБА_8 для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Зазначені земельні ділянки по АДРЕСА_1
та по АДРЕСА_2 не приватизовані.

Відповідно до висновку експерта № 6-57-13
судової будівельно-технічної
експертизи від 13.01.2014 р. фактична площа
присадибної земельної ділянки по
АДРЕСА_1 становить 0,1604 га, а фактична
площа присадибної земельної ділянки по
АДРЕСА_1 становить 0,0640 га. (т.1; а.с.138-159).

Згідно з висновком експерта № 156/013
будівельно-технічної експертизи від
11.03.2014 р. фактична площа присадибної
земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить
0,1584 га, а фактична площа присадибної
земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить
0,0634 га.( т.1; а.с. 162-202).

Таким чином, сторони по справі фактично
користуються земельними ділянками у
площах більших, ніж їм виділялося в
користування: 0,15 га по АДРЕСА_1 та 0,06 га
по АДРЕСА_2.

З акта від 17.04.2013 року, складеного
комісією у складі депутата
Красилівської міської ради, голови
постійної комісії з питань регулювання
земельних відносин, заступника голови
комісії з питань регулювання земельних
відносин, спеціаліста апарату
міськвиконкому, видно, що комісія на
місці розглянула заяву ОСОБА_8 щодо
встановлення межі між земельною
ділянкою по АДРЕСА_2 і земельною
ділянкою, яка перебуває у користуванні
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Комісія встановила,
що межа між земельними ділянками по
АДРЕСА_1 має чіткі багаторічні межові
знаки, а саме: стіна господарської
будівлі ОСОБА_8 та стіна господарської
будівлі сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_9, а
також металева огорожа, яка розділяє
зазначені землеволодіння. А тому
комісія прийшла до висновку, що поки
один із сусідів зацікавлений у
подальшому існуванні спільної межової
споруди, вона не може бути ліквідована
або змінена без його згоди і
рекомендувала сторонам в подальшому
вирішувати питання землекористування
в руслі добросусідства (т.1; а.с. 59).

Враховуючи встановлені обставини,
колегія суддів вважає, що з часу
виділення земельної ділянки ОСОБА_8 у
1979 р. для індивідуального будівництва у
відповідності до акта від 17.05.1979 р. (т.1;
а.с.14) на підставі рішення виконавчого
комітету Красилівської міської ради
від 16.05.1979 року № 187, між власниками
домоволодінь по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2
склався відповідний порядок
землекористування, який дотримувався
сторонами і вони такий порядок
протягом тривалого часу не оспорювали:
як під час життя батьків сторін ОСОБА_10,
ОСОБА_11, так і після їх смерті.

Єдиними документами, в яких
зафіксований порядок користування
суміжними земельними ділянками та їх
розміри після відведення в 1979 році 0,06
га ОСОБА_8, є акти обміру присадибних
земельних ділянок ОСОБА_8 від 29.07.1993 р. (
т.1; а.с.108), і ОСОБА_10 від 29.07.1993 р. (т.1;
а.с.107).

Такий порядок користування,
закріплений в цих актах, найбільш
відповідає фактичному користуванню
земельною ділянкою позивачем ОСОБА_8 та
наявним межам на час виникнення спору,
що підтверджується висновком експерта
№ 156/013 будівельно-технічної експертизи
від 11.03.2014 р. ( додатки №№ 13,14; т.1, а.с.196,
199). І за таким порядком, саме
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_9
користуються частиною земельної
ділянки, яка згідно актів обміру
присадибних земельних ділянок від
29.07.1993 р. знаходилася в користуванні
позивача ОСОБА_8

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що немає підстав, як це
визначено судом першої інстанції у
відповідності до висновку експерта №
156/013 будівельно-технічної експертизи
від 11.03.2014 р. ( додаток № 12), докорінно
змінювати фактичний порядок
користування суміжними земельними
ділянками, оскільки це призведе до
суттєвого порушення прав ОСОБА_8, і
знесення належного йому хліва.

В той же час, відповідно до іншого
висновку експерта № 6-57-13 судової
будівельно-технічної експертизи від
13.01.2014 р. (варіант № 1) можливий такий
порядок користування земельними
ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_1, за
яким лінія поділу прибудинкових
земельних ділянок проходить від точки
14, яка знаходиться біля кута сполучення
воріт до садиб по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2,
через точки 19, 20, 21, 22, 23,24 до точки 2 (т.1;
а.с.138-159).

Такий варіант найменш змінює фактичне
землекористування сторін, межа між
суміжними земельними ділянками не буде
проходити по стінах належних позивачу
ОСОБА_8 та відповідачам ОСОБА_6 і ОСОБА_9
капітальних споруд, як це має місце на
даний час, що і призвело до виникнення
спору у зв'язку з складання
відповідачами дров впритул до стіни
хліва позивача і руйнування
облицювальної плитки.

Що стосується гаража, то він не
знаходиться на земельній ділянці, яка в
даний час перебуває у користуванні
ОСОБА_6 та ОСОБА_9, і не буде знаходитися
на їх земельній ділянці при
встановленні порядку користування
суміжними земельними ділянками
відповідно до висновку експерта № 6-57-13
судової будівельно-технічної
експертизи від 13.01.2014 р. (варіант № 1), а
тому немає підстав для його знесення за
зустрічним позовом відповідачів.

Заявляючи зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_9 послалися на
те, що земельна ділянка ОСОБА_8 та
розташовані на ній будівлі не
відповідають плану земельної ділянки
по АДРЕСА_1, складеному 17.05.1979 року для
передачі її під забудову ( т.1; а.с.15), що
на їх думку, дає підстави вимагати
знесення хліва та гаража і передачі в
користування частини земельної
ділянки.

Проте з такими доводами погодитися
також не можна, оскільки в плані
забудови 1979 р. межі присадибної ділянки
по АДРЕСА_1 взагалі не зазначені,
частина АДРЕСА_3, що викреслена в плані,
не відповідає її розташуванню на
місцевості. Не відповідає плану
забудови 1979 р. фактичне розташування
будівель і споруд як по АДРЕСА_2, так і
по АДРЕСА_1, що підтверджується
висновками експертів № 156/013
будівельно-технічної експертизи від
11.03.2014 р., № 6-57-13 судової
будівельно-технічної експертизи від
13.01.2014 р.

З огляду на викладене, такий план може
братися до уваги лише з урахуванням вже
наявного фактичного розташування
будівель і споруд та встановленого
протягом тривалого часу фактичного
порядку землекористування.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України
порушені права землекористувачів
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Землекористувачі, відповідно до п. «г»
ч.1 ст. 96 ЗК України зобов'язані не
порушувати права власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

Згідно з ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі
незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, спір
вирішується судом.

Підсумовуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, а позов ОСОБА_8 слід
частково задоволити, оскільки його
право землекористувача є порушеним
відповідачами, та встановити порядок
користування суміжними земельними
ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2
відповідно до варіанту № 1 висновку
експерта № 6-57-13 судової будівельно -
технічної експертизи від 13 січня 2014
року. Відповідно до цього висновку,
лінія поділу прибудинкових земельних
ділянок буде проходити від точки 14, яка
знаходиться біля кута сполучення воріт
до садиб по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, через
точки 19, 20, 21, 22, 23,24 до точки 2.

З наведених вище підстав, позовні
вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про
знесення самочинного будівництва,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та визначення межі
задоволенню не підлягають.

В задоволенні позову ОСОБА_8 про
усунення перешкод в користуванні
хлівом, відновлення плитки також слід
відмовити, оскільки на час розгляду
справи перешкоди в користуванні хлівом
відповідачем добровільно усунені,
дрова від стіни хліва прибрані.

Що стосується вимог ОСОБА_8 про
відновлення облицювальної плитки, то
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України позивачем не надано доказів,
які б підтверджували факт пошкодження
плитки. Тому доводи апеляційної скарги
в цій частині є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК
України, з ОСОБА_6, ОСОБА_9 на користь
ОСОБА_8 підлягає стягненню 375 грн. 20 коп.
судового збору ( по 186 грн. 10 коп. з
кожного ( т.1; а.с. 231, т.2; а.с. 72, квитанції
про сплату судового збору), 3200 грн.
витрат на проведення експертизи (по 1600
грн. з кожного ( т.1; а.с.234, товарний чек),
400 грн. витрат на правову допомогу
адвоката (по 200 грн. з кожного, т.1; а.с.235,
квитанція).

Підставою для скасування рішення і
ухвалення нового рішення є, відповідно
до п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8
задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного
суду від 12 вересня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_8
задовольнити частково.

Встановити порядок користування
суміжними земельними ділянками по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 відповідно до
варіанту № 1 висновку експерта № 6-57-13
судової будівельно - технічної
експертизи від 13 січня 2014 року,
відповідно до якого лінія поділу
прибудинкових земельних ділянок
проходить від точки 14, яка знаходиться
біля кута сполучення воріт до садиб по
АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, через точки 19, 20, 21, 22,
23, 24 до точки 2.

В задоволенні позову ОСОБА_8 про
усунення перешкод в користуванні
хлівом, відновлення плитки відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_6,
ОСОБА_9 до ОСОБА_8 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_8 по 186 грн. 10 коп.
судового збору, по 1600 грн. витрат на
проведення експертизи, та по 200 грн.
витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис
Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду М.М.
Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Федишин І.В.

Доповідач - Пастощук М.М.

Категорія № 47