Справа №443/832/13-ц
Провадження № 2/443/12/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
Жидачівський районний суд
Львівської області у складі:

головуючого - судді Салія В.В.

при секретарі Оленич І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засідання цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на
спадкове майно та за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
спадкове майно,-

встановив :

25 квітня 2013 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/2
частину житлового будинку та на 1/2
частину в порядку спадкування за
законом.

Ухвалою суду від 19 листопада 2013 року
провадження у справі було зупинено для
залучення правонаступника у зв'язку зі
смертю позивачки по справі ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 08.05.2014 року до участі у
справі у якості правонаступника ОСОБА_4
залучено ОСОБА_1, спадкоємницю за
заповітом.

14.05.2014 року ОСОБА_1 подала в суд уточнену
позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно, яку мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер її дідусь ОСОБА_5, якому згідно
свідоцтва про право власності на
житловий будинок від 27.07.1989 року
належав житловий будинок АДРЕСА_1. Її
бабуся ОСОБА_4 25 квітня 2013 року
звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку та на 1/2 частину в порядку
спадкування за законом. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 померла. Згідно заповіту від
17.03.2011 року вона все своє майно заповіла
їй. Ухвалою суду від 08.05.2014 року її
залучено до участі у справі у якості
правонаступника ОСОБА_4. Просить
визнати за нею згідно заповіту право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

28 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_1, 3-я особа ОСОБА_2,
про визнання права власності на
обов»язкову частку(1/4) в спадковому
майні матері ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що згідно заповіту від
17.03.2011 року ОСОБА_4 все своє майно
заповіла ОСОБА_1. Однак він є
пенсіонером по віку на пільгових
умовах, а тому має право згідно ст. 1241 ЦК
України на обов»язкову частку в
спадковому майні матері ОСОБА_4, а саме
на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 28.07.2014 року дані позови
об»єднанні в одне провадження.

В судовому засіданні
позивачка-відповідачка ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_7 позовні вимоги
підтримали, покликаючись на обставини,
викладені у позовній заяві. Вважають,
що згідно ст. 1241 ЦК України ОСОБА_3 не
має права на обов»язкову частку в
спадковому майні матері ОСОБА_4, так як
не відноситься до повнолітніх
непрацездатних дітей спадкодавця,
поскільки є пенсіонером, але пенсія
йому призначена на пільгових умовах.
Діючим законодавством не віднесено
пільгових пенсіонерів до
непрацездатних осіб. Крім цього, ОСОБА_3
на час смерті матері працював.

В судовому засіданні
відповідач-позивач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_8 позовні вимоги
підтримали, покликаючись на обставини,
викладені у позовній заяві. Вважають,
що згідно ст. 1241 ЦК України ОСОБА_3 має
право на обов»язкову частку в
спадковому майні матері ОСОБА_4,
поскільки відноситься до повнолітніх
непрацездатних дітей спадкодавця, є
пільговим пенсіонером, має право на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1. Не
заперечують щоб на 3/4 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 згідно заповіту суд
визнав за ОСОБА_1

Відповідачка, вона ж 3-я особа, ОСОБА_2
суду заявила, що на спадкове майно не
претендує. Вважає, що згідно ст. 1241 ЦК
України ОСОБА_3 не має права на
обов»язкову частку в спадковому майні
матері ОСОБА_4, поскільки не
відноситься до повнолітніх
непрацездатних дітей спадкодавця.
Право на спадкове майно має лише її
дочка ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_3 слід
задовольнити, а позов ОСОБА_1 -
задовільнити частково, виходчи з
наступного:

Згідно свідоцтва про право власності
на житловий будинок від 27.07.1989 року
ОСОБА_5 належав житловий будинок
АДРЕСА_1.

Ст. 328 ЦК України передбачає, що право
власності набувається на підствах, що
не заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна, в тому
числі за заповітом та законом.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК
України, входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець,
який фактично проживав із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо не
заявив, що відмовився від неї.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторонами не
оспорювалося, що після його смерті
спадкове майно отримала згідно ст.1268 ЦК
України його дружина ОСОБА_4, їй належав
цілий житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповітом
від 17.03.2011 року вона все своє майно
заповіла ОСОБА_1, яка у встановлений
законом строк звернулася в Жидачівську
державну нотаріальну контору з заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, але постановою
від 08.05.2014 року нотаріус відмовив їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на жилий будинок з приналежними до
нього будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 в зв»язку з
тим, що на спадкове майно відсутні
правовстановлюючі документи, а саме те,
що вказаний будинок належить померлій.

Сторонами не оспорювалося, що згідно
заповіту від 17.03.2011 року ОСОБА_1 має всі
підстави для спадкування майна ОСОБА_4.

Вирішуючи позов ОСОБА_3 суд вважає, що
він має право на обов»язкову частку в
спадковому майні матері ОСОБА_4,
виходячи з наступного.

Згідно ст.1241 ЦК України, малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б
кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка).

У відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 11
лютого 2014 року №1-рп/2014 щодо офіційного
тлумачення положення частини першої
статті 1241 Цивільного кодексу України
(справа про право на обов'язкову частку
у спадщині повнолітніх непрацездатних
дітей спадкодавця), Конституційним
судом визначено, що за своєю юридичною
природою свобода розпорядження
власністю шляхом вчинення заповіту
(свобода заповіту) є одним із
основоположних принципів спадкового
права, при цьому вона не є абсолютною.
Кодексом визначено обмеження волі
заповідача щодо права розпоряджатися
власністю (обмеження принципу свободи
заповіту) шляхом установлення права
окремої категорії осіб на обов'язкову
частку у спадщині. Право на обов'язкову
частку у спадщині мають малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки, які спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка) (абзац перший
частини першої статті 1241 Кодексу). Отже,
принцип свободи розпорядження
власністю шляхом вчинення заповіту
передбачає широкий обсяг
правомочностей заповідача, згідно з
якими він своїм волевиявленням може
вплинути на зміст спадкових
правовідносин. Однак застосування
цього принципу обмежується
законодавчо встановленою для окремої
категорії спадкоємців гарантією, за
якою, незалежно від змісту заповіту,
особи, визначені в частині першій
статті 1241 Кодексу, спадкують половину
частки, яка належала б їм у разі
спадкування за законом. Перелік осіб,
які мають право на обов'язкову частку у
спадщині, встановлений указаними
положеннями Кодексу, є вичерпним і дає
підстави віднести цих осіб до членів
сім'ї чи найближчих родичів
спадкодавця.

Конституційний Суд України,
розкриваючи зміст поняття «повнолітні
непрацездатні діти», що
використовується в абзаці першому
частини першої статті 1241 Кодексу щодо
права на обов'язкову частку у спадщині,
ґрунтується на положеннях частини
третьої статті 75 Сімейного кодексу,
який відносить до категорії
«непрацездатні» інвалідів I, II та III
групи, а також пенсійного
законодавства та законів України, які
регулюють соціальне страхування і
визначають поняття «непрацездатний».
Так, згідно з частиною четвертою статті
1 Закону України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХIV
(далі - Закон № 966), абзацом сімнадцятим
частини першої статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV з наступними змінами (далі -
Закон № 1058) до непрацездатних належать,
зокрема, особи, які визнані інвалідами
в установленому законом порядку.

Відповідно до абзацу сімнадцятого
частини першої статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» непрацездатні
громадяни - особи, які досягли
встановленого законом пенсійного віку
або визнані інвалідами, у тому числі
діти-інваліди, а також особи, які мають
право на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника відповідно до цього
Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 1
Закону України «Про прожитковий
мінімум», до осіб, які втратили
працездатність, відносяться особи, які
досягли встановленого законом
пенсійного віку, особи, які досягли
пенсійного віку, що дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, та непрацюючі особи, визнані
інвалідами в установленому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідачу-позивачу ОСОБА_3 09.10.2010 року
призначена пільгова пенсія по списку №
2, згідно Пенсійного посвідчення №
НОМЕР_1, виданого 16 серпня 2011 року, він є
особою, що досягла пенсійного віку та
отримує пенсію за віком, а тому - має
право на обов`язкову частку у спадщині,
визначену ст.1241 ЦК України. Враховуючи,
наявність у спадкодавця ОСОБА_4 двох
спадкоємців за законом(ОСОБА_3 та
ОСОБА_2), відповідач ОСОБА_3, у випадку
відсутності заповіту, мав би право на 1/2
частку у спадщині, а з урахуванням
заповіту та положень ст.1241 ЦК України
має право на 1/4 частку у спадщині.

В свідоцтві про народження серії
НОМЕР_4 відповідач-позивач записаний як
ОСОБА_3, його батьками записані ОСОБА_9
та ОСОБА_10. В судовому засіданні
встановлено та сторонами не
оспорювалось, що у правовстановлюючих
документах при оформленні його
народження були допущені помилки, його
батьками були ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно паспорта
громадянина України серії НОМЕР_5 він
значиться як ОСОБА_3.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити
частково, визнати за нею згідно
заповіту від 17.03.2011 року право
власності на 3/4 частини спадкового
майна, а позов ОСОБА_3 необхідно
задовольнити, визнати за ним право
власності на обов"язкову частку - на 1/4
частини спадкового майна.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328,
1216, 1218, 1268, 1241 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково,
визнати за нею право власності на 3/4
частин житлового будинку з
приналежними до нього будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1, що має такі
характеристики: житловий будинок А-1,
одноповерховий, матеріали стін -
шлакоблок, який складається з трьох
житлових кімнат, кухні, 2-х коридорів та
кладови, загальною площею 77.0 кв.м.,
житловою площею 47.6 кв.м.; веранда,
матеріали стін -цегла, сходи - а2, сарай -
"Б", матеріали стін - цегла, літня кухня -
"Д", матеріали стін - цегла, сарай - "Е",
матеріали стін - цегла, вбиральня - "Є",
погріб - "В", огорожа - 1; ворота "2";
колодязь - "к".

Позов ОСОБА_3 задовольнити, визнати за
ним право власності на обов"язкову
частку - на 1/4 частин житлового будинку
з приналежними до нього будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1, що має такі
характеристики: житловий будинок А-1,
одноповерховий, матеріали стін -
шлакоблок, який складається з трьох
житлових кімнат, кухні, 2-х коридорів та
кладови, загальною площею 77.0 кв.м.,
житловою площею 47.6 кв.м.; веранда,
матеріали стін - цегла, сходи - а2, сарай -
"Б", матеріали стін - цегла, літня кухня -
"Д", матеріали стін - цегла, сарай-"Е",
матеріали стін - цегла, вбиральня -"Є",
погріб -"В", огорожа - 1; ворота "2";
колодязь-"к".

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Львівської області через Жидачівський
районний суд.

Головуючий-суддя: підпис

Суддя Жидачівського районного суду

В.В. Салій

Примітка:
оригінал рішення знаходиться в
матеріалах

в
матеріалах цивільної справи № 443/832/13-ц