Справа № 442/3365/13
Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/783/5469/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 3 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2, Станильської сільської
ради Дрогобицького району, третя особа
- управління Держземагенства у
Дрогобицькому районі про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, відшкодування шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
Станильської сільської ради
Дрогобицького району, третя особа -
управління Держземагенства у
Дрогобицькому районі про визнання
недійсними рішення органу місцевого
самоврядування, державних актів про
право власності на землю, свідоцтва про
право на спадщину, усунення перешкод
в с
т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_4. у якому вона
просила суд зобов'язати ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 не чинити перешкод у
користуванні земельною ділянкою
площею 0.1505 га., що розташована на
території Станильської сільської ради
Дрогобицького району та привести цю
земельну ділянку у належний стан
шляхом знесення самовільно
збудованого на ній фундаменту.

Відмовлено позивачці також і в
солідарному стягненні з відповідачів
305,7 грн. на відшкодування майнової
шкоди і 5000 гри. - моральної шкоди.

Частково задоволено зустрічний позов.

Визнано незаконним та скасовано
рішення сесії Станильської сільської
ради №89 від 18.07.1996 року в частині
долучення земельної ділянки ОСОБА_6;
скасовано державний акт про право
власності на земельну ділянку від
17.02.1997 року серії ІІ ЛВ №015859 на ім'я
ОСОБА_6 і державний акт від 01.12.2006 року
серії ЯД №508718 на ім'я ОСОБА_4

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_5 в користуванні спірною
земельною ділянкою.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_4 Просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення її вимог та відмовити у
зустрічному позові. Посилається на
неправильне встановлення судом
фактичних обставин справи, порушення
норм матеріального права. Зокрема
зазначає про те, що ОСОБА_6 набула у
власність спірну земельну ділянку
правомірно, а вона як спадкоємець є
належним власником землі і тому
законно вимагає усунення перешкод.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на заперечення доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи скарги
колегія суддів не знаходить законних
підстав для її задоволення з огляду на
викладені мотиви.

Встановлено, що відповідно до рішення
виконавчого комітету Доброгостівської
сільської ради народних депутатів
Дрогобицького району Львівської
області від 28.06.1989 року №53, з
урахуванням рішення зборів
уповноважених членів колгоспу ім.
Шевченка №2 від 15.05.1989 року ОСОБА_6
виділено земельну ділянку площею 0.10 га
для будівництва індивідуального
житлового будинку за рахунок земель
колгоспу ім. Шевченка в с. Станиля. (а.с.
10 т. 1).

20.07.1989 року виконавчим комітетом
Дрогобицької районної ради народних
депутатів дозволено ОСОБА_6
будівництво житлового будинку та
господарських будівель на відведеній
земельній ділянці в кварталі №НОМЕР_1
(а.с. 11 т. 1).

25.07.1989 межі земельної ділянки винесені
в натуру.

Крім цього судом вірно встановлено, що
відповідно до рішення виконавчого
комітету Доброгостівської сільської
ради народних депутатів Дрогобицького
району Львівської області від 27.09.1990
року, з урахуванням рішення зборів
уповноважених членів колгоспу ім.
Шевченка від 02.08.1990 року ОСОБА_5
виділено земельну ділянку площею 0.25 га
для будівництва індивідуального
житлового будинку за рахунок земель
колгоспу ім. Шевченка в с. Станиля (а.с.
30-40 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету
Дрогобицької районної ради народних
депутатів Львівської області від 28.02.1991
року №40 ОСОБА_5 дозволено будівництво
житлового будинку на земельній ділянці
площею 0,10 га. (а.с. 38 т. 1).

14.03.1991 року межі земельної ділянки
ОСОБА_5 винесено в натуру (а.с. 40 т.1).

Відповідно до наведеного вище акту від
14.03.1991 року та проекту забудови
земельної ділянки №НОМЕР_2 (ОСОБА_5)
площа земельної ділянки ОСОБА_5
становить 0.10 га., знаходиться в АДРЕСА_1
і межує з ділянкою ОСОБА_6 (а.с. 41 т. 1).

Висновок суду першої інстанції про те,
що і ОСОБА_6, і ОСОБА_5 набули право
безстрокового постійного користування
земельними ділянками площами по 0,10 га у
передбачений Земельним Кодексом УРСР
1970 року (чинного на той час) спосіб є
вірним, так як рішення були прийняті
компетентними органами у межах їх
повноважень (ст. 15, 16, 20 ЗК).

Із матеріалів справи випливає, що Ні
ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 після одержання
земельних ділянок в користування,
виділених для будівництва житлових
будинків, за цільовим призначенням не
використовували.

Судом також встановлено, що рішенням
Станильської сільської ради від 18.07.1996
року №89 ухвалено про долучення до
зайнятої ОСОБА_6 земельної ділянки
земельну ділянку площею 0,05 га (а.с. 35 т.
1).

Визнаючи недійсним та скасовуючи
рішення Станильської сільської ради
від 18.07.1996 року №89 про долучення до
зайнятої ОСОБА_6 земельної ділянки
земельну ділянку площею 0,05 га суд
першої інстанції вірно виходив із того,
що ця спірна земельна ділянка була
надана в користування ОСОБА_6 за
рахунок земель ОСОБА_5 без попереднього
її вилучення у встановленому порядку.

До такого висновку суд прийшов на
підставі вірно встановлених обставин,
які підтверджуються належним чином
оцінених доказів і ґрунтується на
нормах матеріального права.

Зокрема суд вірно встановив, що
виділені ОСОБА_6 у 1989 році, а ОСОБА_5 у 1990
році земельні ділянки межували між
собою.

Про це свідчать плани забудови
земельних ділянок, акти виносу в натуру
їх меж, а також державний акт про право
власності ОСОБА_6 від 1996 року (а.с. 23 т. 1).
Так, відповідно до цих документів
земельна ділянка ОСОБА_6 межує із
землями ОСОБА_7, ОСОБА_8

Цей факт сторони визнають.

Розбіжності у деяких документах про
інших суміжних землекористувачів,
окрім ОСОБА_7 і ОСОБА_8, не спростовують
факт виділення ОСОБА_5 земельної
ділянки поруч із ОСОБА_6, а навпаки
підтверджують його і дають підстави
для висновку про долучення спірної
земельної ділянки ОСОБА_6 за рахунок
землі ОСОБА_5

Так, у схемі виносу в натуру меж
земельної ділянки ОСОБА_6 серед
суміжних землекористувачів ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 зазначені землі загального
користування: дитячий майданчик з
однієї сторони і дорога - з іншої. Із
виписки будівельного паспорта, у тому
числі і акта виносу меж земельної
ділянки ОСОБА_5 в натуру (які
виготовлялися після виділення землі
ОСОБА_6) убачається, що її земельна
ділянка (яка розміщена на місці
колишнього дитячого майданчика) межує
з ділянкою ОСОБА_6 та дорогою, яка
проходить повз земельної ділянки
ОСОБА_6

Цей висновок узгоджується і з
викопіюванням зі схеми генплану с.
Станиля (а.с. 80, 81 т.1).

Цей же висновок суду базується і на
висновках додаткової судової
будівельно - технічної експертизи (а.с.
32 т.2), дослідження за якою проводилися
як за матеріалами справи, так і на
місцевості.

Посилання апелянта на
необґрунтованість висновків судового
експерта колегія суддів не визнає
підставними, оскільки вони є
голослівними і не спростовані
доказами.

Так, експертиза була проведена
фахівцем з відповідною спеціальністю,
кваліфікаційним класом судового
експерта, який належним чином був
попереджений про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдивий висновок. Недостатній стаж
експертної роботи, про що зазначає
апелянт, не є підставою для визнання
висновку експерта необґрунтованим.

Не впливає на об'єктивність і
правильність висновку судового
експерта зазначення площі фактичного
землекористування ОСОБА_9, оскільки
експерт від образив об'єктивні дані про
результати обмірів земельних ділянок.
До того ж, під час проведення таких
обмірів були присутні сторони і
спеціаліст землевпорядник
Станильської сільської ради.

Висновок експерта про те, що площі
земельних ділянок ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в
межах і конфігурації, виділені їм в 1989
році та 1990 році, не накладаються одна на
одну узгоджується із матеріалами
справи, які зазначені вище.

Натомість, площа земельної ділянки у
межах, визначених державним актом на
землю на ім'я ОСОБА_4, накладається на
площу земельної ділянки ОСОБА_5

Разом із цим колегія суддів зазначає,
що оскільки в повноваження експерта не
входить оцінка доказів, тому його
висновок про імовірність долучення
спірної земельної ділянки ОСОБА_6 за
рахунок земельної ділянки ОСОБА_5 є
компетентним.

Суд першої інстанції дав правильну
оцінку висновкам двох судових
експертиз і вірно прийняв як належний
доказ висновок додаткової експертизи.

Так, висновок первинної експертизи
ґрунтувався виключно на даних про
розміщення земельних ділянок у різних
кварталах забудови і про відмінність
конфігурації схем їх розміщень. Однак
слід зазначити, що аналіз усіх доказів
у справі дає підстави для висновку про
помилковість інформації стосовно
розміщення земельних ділянок ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 у різних кварталах забудови.

Про розміщення земельної ділянки
ОСОБА_5 у квартирі забудови №НОМЕР_3
ідеться лише у акті про винесення меж
земельної ділянки в натуру та дозволі
на закладку фундаментів (а.с. 42, 43 т.1),
натомість усі інші докази, надані
сторонами у справі, свідчать про
розміщення цих земель поруч у одному
кварталі. Крім цього, у одному кварталі
забудови розміщені і інші земельні
ділянки суміжних землекористувачів:
ОСОБА_7 і ОСОБА_10, землі яким виділялися
у той же період і усім в кварталі
№НОМЕР_1 (а.с. 230, 237, 246, 256).

Таким чином, оскільки Станильська
сільська рада рішенням №89 від 18.07.1996
року передала ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 0,05 га без вилучення її у ОСОБА_5,
чим порушила її законні права
землекористувача, то це рішення є
незаконним і суд правильно скасував
його.

Так як правова підстава для видачі
державного акту на землю в судовому
порядку визнана недійсною, то
правильно суд визнав недійсним
державний акт на землю від 17.02.1997 року
серії ІІ ЛВ №015859 на ім'я ОСОБА_6 і
державний акт на землю від 01.12.2006 року
серії ЯД №508718 на ім'я ОСОБА_4, яка
успадкувала цю земельну ділянку після
смерті ОСОБА_6

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність його висновків, то
рішення слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 317 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 3 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: