АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/119/14-ц 22-ц/774/1991/К/14
Справа № 214/119/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1991/К/14
суддя: Ковтун Н.Г.
Категорія - 53 (IV) Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 04 серпня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Парковка
та реклама» про визнання незаконними
та скасування наказів, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

позивача ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3

представник відповідача
Комунального підприємства «Парковка
та реклама» - Дрібниця Вікторія
Вікторівна

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Комунального
підприємства «Парковка та реклама»
(далі - КП «Парковка та реклама») про
визнання незаконними та скасування
наказів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 10 березня 2011 року вона
була прийнята на роботу до відповідача
на посаду інспектора з кадрової роботи.
07 березня 2014 року ОСОБА_2 було
звільнено з вказаної посади за згодою
сторін, однак на момент звільнення з
нею було проведено розрахунок з усіх
належних їй платежів, зокрема щодо
належної їй премії за січень-березень
2013 року, у зв'язку з чим позивач
звернулась з позовом до суду про
стягнення вказаних сум з КП «Парковка
та реклама».

Під час розгляду справи, у листопаді 2013
року позивач дізналась, що напередодні
звільнення, її на підставі наказу №36
від 28.02.2013 року було позбавлено премії
за січень 2013 року на 100% та на підставі
наказу №46 від 28.03.2013 року - позбавлено
премії за лютий 2013 року на 100%.

Позивач з вказаними наказами не згодна
та вважає їх незаконними, тому просила
суд визнати незаконним та скасувати
пп. 1.1 наказу №36 від 28.02.2013 року «Про
виплату премії за виробничі
результати», визнати незаконним та
скасувати пп. 1.1 наказу №46 від 28.03.2013
року «Про виплату премії за виробничі
результати», стягнути з КП «Парковка та
реклама» на користь позивача судові
витрати зі сплати правової допомоги у
розмірі 500 грн.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до КП «Парковка і реклама»
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову ОСОБА_2 в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним і необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, суд не врахував, що позивач
ознайомилась зі змістом оспорюваних
наказів та отримала їх копії лише 31.10.2013
року. Якщо початком перебігу строку на
оскарження наказів вважати момент
надання відповіді територіальної
інспекції з питань праці від 24.04.2013
року, то причини його пропуску слід
визнати поважними, оскільки оскарження
вказаних наказів без ознайомлення з їх
змістом та з'ясування підстав
винесення було неможливим. Позбавлення
премії має оформлюватись наказом по
підприємству з конкретною причиною
зниження премії. Суд залишив поза
увагою доводи позивача ОСОБА_2 щодо
незаконності вказаних наказів.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача КП «Парковка
та реклама» зазначає, що рішення суду є
законним і обґрунтованим, тому просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які
кожен окремо підтримали апеляційну
скаргу та просили її задовольнити,
представника відповідача КП «Парковка
та реклама» - Дрібницю В.В., яка
заперечувала проти апеляційної скарги
і просила її відхилити, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив із того, що позивачем
пропущено процесуальний строк,
встановлений 223 КЗпП, на звернення до
суду за захистом порушених прав.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду не відповідає.

Судом встановлено, що з 10 березня 2011
року по 07 березня 2013 року позивач
працювала у КП «Парковка та реклама» на
посаді інспектора з кадрової роботи.
(том 1 а.с.3)

Відповідно до п.1.1 наказу від 28.02.2013 р. №
36 «Про виплату премії за виробничі
результати» за недоліки в роботі
інспектора з кадрової роботи ОСОБА_2
було позбавлено премії на 100% за січень
2013 p. (том 1 а.с.7, 229)

Згідно з п.1.1 наказу від 28.03.2013 р. № 46
«Про виплату премії за виробничі
результати» за допущені порушення, які
виявлені в ході перевірки ФССзТВП у
лютому 2013 року інспектора з кадрової
роботи ОСОБА_2 було позбавлено премії
на 100% за лютий 2013 p.( том 1 а.с.8, 213)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що позивачем пропущений
встановлений ст. 233 КЗпП тримісячний
строк на звернення до суду з дня, коли
вона дізналась або повинна була
дізнатись про порушення свого права.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги щодо незаконності
відмови суду у задоволенні позову
ОСОБА_2 тільки з підстав пропуску нею
строку на звернення до суду з позовом,
без оцінки обґрунтованості її позовних
вимог.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в
мотивувальній частині рішення суду
повинно бути зазначено встановлені
судом обставини і визначені відповідно
до них правовідносини; мотиви, з яких
суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким.

Як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Таким чином, пропущення строку
позовної давності є підставою для
відмови в позові тільки в разі
доведеності позовних вимог.

Проте, відмовляючи в задоволенні
позову з цієї підстави, суд першої
інстанції не навів в рішенні
висновків та мотивів щодо доведеності
чи недоведеності позовних вимог ОСОБА_2

Правила позовної давності мають
застосовуватися, коли буде доведено
існування самого суб'єктивного права
або факту його порушення, рішення суду
першої інстанції не містить жодного
висновку щодо доведеності чи
недоведеності позовних вимог тому, на
думку колегії суддів, у зв'язку із
грубим порушенням вимог
процесуального права підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення по суті позовних вимог.

Спір виник з приводу позбавлення
премії позивача на 100% за січень і лютий
2013 року на підставі наказів від 28.02.2013 р.
№ 36 та від 28.03.2013 р. № 46.

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Методичними рекомендаціями щодо
організації матеріального
стимулювання праці працівників
підприємств і організацій,
затверджених наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 січня 2003 року № 23 передбачено, що
перелік порушень, за які розмір премії
працівникам можна зменшити або
позбавити їх премії зовсім, і розмір
такого зниження визначає підприємство.

Рішення про зменшення розміру премій
порівняно з розміром, обумовленим
показниками преміювання, в тому числі й
у зв'язку з допущеними працівником
виробничими недоглядами, керівник
підприємства також вправі прийняти
одноособово, якщо відповідними
положеннями про преміювання не
передбачене інше. Ч.4 ст. 97 КЗпП, яка
забороняє власникові приймати
одностороннє рішення з питань оплати
праці, що погіршує умови, встановлені у
відповідному порядку, не стосується
випадків, коли власник застосовує
встановлені на підприємстві
відповідно до законодавства умови
оплати праці. Прийняття керівником
підприємства на основі положення про
преміювання і в межах своєї
компетенції рішення про зменшення
розміру премій, позбавлення
працівників премії повністю або
частково не можна кваліфікувати як
погіршення умов оплати праці, про яке
працівник повинен бути заздалегідь
попереджений.

Відповідно до п. 4.2 Статуту КП «Парковка
та реклама» (том 1 а.с. 122-143),
затвердженого Наказом управління
комунальної власності міста виконкому
міськради від 22.06.2007 року з наступними
змінами, підприємство очолює директор,
прийом і звільнення якого за
контрактом здійснює міський голова.

Згідно з п. 4.3 Статуту КП «Парковка та
реклама» директор має право видавати
накази і вказівки, які є обов'язковими
для всіх працівників підприємства.

Відповідно до п.4.7 Положення про умови і
порядок та розміри преміювання
працівників КП «Парковка та реклама»,
яке є додатком №8 до Колективного
договору від 24 грудня 2009 року та діяло
на момент видачі наказу № 36 від 28.02.2013
р., директор підприємства, заступники
директора, начальники відділів мають
право знижувати розмір премії чи де
преміювати в повному обсязі окремих
працівників за недоліки в роботі,
невиконання посадових інструкцій,
наказів та доручень керівника
підприємства, його заступників,
начальників відділів, порушення
суспільного порядку, які мали місце в
звітному періоді. (том 1 а.с.30-32)

Аналогічні положення містяться у п.4.8
Положення про умови і порядок та
розміри преміювання працівників КП
«Парковка та реклама», яке є додатком
№7 до Колективного договору від 01
лютого 2013 року та діяло на момент
видачі наказу № 46 від 28.03.2013 р. (том 1,
а.с.33-36)

Тобто директор КП «Парковка та
реклама», відповідно до Статуту та
Положень про умови і порядок та розміри
преміювання працівників, має право
видавати накази про позбавлення премії
працівників.

Підставою для позбавлення позивача
ОСОБА_2 премії за січень 2013 року стали
недоліки у роботі, що підтверджуються
доповідними головного бухгалтера
Іваненко О.В. від 03.12.2012 року (том 1 а.с.43)
та від 31.01.2013 року (том 1 а.с.44), в яких
зазначено про порушення ОСОБА_2 пунктів
5,10,11 Посадової інструкції інспектора з
кадрової роботи (том 1 а.с.12-14) в частині
контролю за дотриманням
співробітниками підприємства графіків
чергових відпусток та контролю за
станом трудової дисципліни.

Підставою для позбавлення позивача
ОСОБА_2 премії за лютий 2013 року стали
допущені порушення, які виявлені в ході
перевірки Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності у лютому 2014 року, що
підтверджуються доповідною головного
бухгалтера Іваненко О.В. від 25.02.2013 року
(том 1 а.с.15) та пояснювальною запискою
ОСОБА_2 (том 1 а.с. 41), в якій позивач
визнала, що вона отримала заяву від
ОСОБА_7 про надання відпустки без
збереження заробітної плати, але не
зареєструвала її, під час складання
табеля за вересень 2011 року було
неправильно поставлено код
відсутності працівника ОСОБА_7 та
вчасно не надано коригуючого табелю до
бухгалтерії. Як вбачається з акту Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26 лютого 2013
року (а.с.38-40) перевіркою встановлено, що
при нарахуванні допомоги по вагітності
і пологам застрахованій особі ОСОБА_7
не вірно розраховано середньоденну
заробітну плату та не вірно
встановлено кількість календарних
днів в розрахунковому періоді для
обчислення середньоденної заробітної
плати для нарахування матеріального
забезпечення, чим порушено ч.2 ст.53
Закону України №2240-ІІІ та пункти 7,14
Порядку №1266, недоплата склала 819,74 грн.

Порушення вимог посадових інструкцій,
відповідно до Положення про умови і
порядок та розміри преміювання
працівників, відноситься до виробничих
упущень, за які премія може бути
знижена частково або повністю.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що накази від
28.02.2013 р. № 36 «Про виплату премії за
виробничі результати» та від 28.03.2013 р. №
46 «Про виплату премії за виробничі
результати» є законними, виданими
директором на підставі Статуту КП
«Парковка та реклама» та Положень про
умови і порядок та розміри преміювання
працівників, тому підстав для їх
скасування немає, і у позові слід
відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позбавлення премії має оформлюватись
наказом по підприємству з конкретною
причиною зниження премії, не можуть
бути взяті колегією суддів до уваги,
так як Положеннями про умови і порядок
та розміри преміювання працівників КП
«Парковка та реклама», які діяли на час
видання оспорюваних наказів, не
передбачено оформлення позбавлення
премії працівника окремим наказом по
підприємству. Причини позбавлення
премії позивача були зазначені у
наказах, а саме: за недоліки у роботі та
за допущені порушення, які виявлені в
ході перевірки ФССзТВП у лютому 2013
року.

Не приймаються до уваги і інші доводи
апеляційної скарги, оскільки вони не
спростовують фактів порушення
позивачем вимог посадової інструкції
інспектора з кадрової роботи, які
підтверджуються відповідними
письмовими матеріалами справи та були
підставами для позбавлення її премії
за січень та лютий 2013 року.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду першої
інстанції, як таке, що ухвалено із
порушенням вимог процесуального
законодавства, на підставі п.4.ч.1 ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення

про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303,ст.307,п.4 ч.1 ст.
309,314-316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У позові ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Парковка та реклама» про
визнання незаконними та скасування
наказів відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: