Справа №345/3974/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мигович О.М.

секретаря - Гладенької Л.Ф.

розглянувши у заочному відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Калуша
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення інфляційних та 3 відсотків
річних у зв'язку із простроченням
виконання грошового зобов'язання, суд -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з
вищенаведеним позовом, свої вимоги
мотивує тим, що рішенням Калуського
міськрайонного суду від 11 січня 2012 року
задоволено частково позов ОСОБА_1 та
стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 18
500,20 грн. Дане рішення набуло законної
сили 14 березня 2012 року. На підставі
рішення суду по справі №2-373/2011 року
Калуським міськрайонним судом 23
березня 2012 року видано виконавчий лист
про стягнення з боржника ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_118 500,20 грн. 31.03.2012 року
Державною виконавчою службою
Калуського міськрайонного управління
юстиції відкрито виконавче
провадження. 19 березня 2013 року ОСОБА_2
письмово запевнив про погашення
заборгованості по рішенню суду, однак
зобов'язання не виконав по даний час.

Вважає, що боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляцій за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, а тому з даним
позовом змушений звернутися до суду.

У судове засідання позивач не
з'явився, однак подав заяву про те, що
позов підтримує, а справу просить
розглянути у його відсутності, не
заперечує щодо заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин та не
повідомив суд про причини неявки, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку.

Суд, за згодою позивача та
враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК
України вважає, що справу слід
розглянути заочно у відсутності
відповідача на підставі наявних в ній
доказів, яких достатньо для вирішення
позову по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Калуського міськрайонного
суду від 11 січня 2012 року задоволено
частково позов ОСОБА_1 та стягнуто з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 18 500,20 грн.
(а.с.4-8). Дане рішення набуло законної
сили 14 березня 2012 року. На підставі
рішення суду по справі №2-373/2011 року
Калуським міськрайонним судом 23
березня 2012 року видано виконавчий лист
про стягнення з боржника ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 18500,20 грн. (а.с.11). 31.03.2012
року Державною виконавчою службою
Калуського міськрайонного управління
юстиції відкрито виконавче
провадження.

19 березня 2013 року ОСОБА_2 письмово
запевнив про погашення заборгованості
по рішенню суду, однак зобов'язання не
виконав (а.с.12).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу із
врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
виконання, а також три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно висновку спеціаліста
незалежної аудиторської фірми
«Аудит-сервіс ІНК» (а.с.14-15), 3% річних за
прострочення повернення коштів за
період з 01.06.2012 року по 22.09.2014 року
складають 1282,47 грн., розмір інфляційних
збитків за період з 01.06.2012 року по 31.08.2014
рік складає 2366,82 грн.

Таким чином суд приходить до
висновку, що відповідачем прострочене
виконання грошового зобов'язання, тому
з нього слід стягнути інфляційні
збитки та 3 проценти річних.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом та ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

За змістом ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому з відповідача слід
стягнути на користь позивача
витрати на правову допомогу 350 грн.,
витрати за розрахунок 150 грн. (а.с.18,19),
судового збору - 243,60 грн. (а.с.1).

На підставі наведеного, ст.ст.509, 526,
527, 530, 625 ЦК України, керуючись ст. 209,
214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 2 366,82
грн. інфляційних збитків, 1282,47 грн.
трьох процентів річних від
простроченої суми боргу та 743 грн.
судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі в десятиденний
строк апеляційної скарги з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: