АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/3393/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2154/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 03 вересня 2014
року цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_4, треті особи, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, - Державна реєстраційна
служба України, виконком Хмельницької
міської ради в особі Служби у справах
дітей Хмельницької міської ради, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі та набуття у власність
і виселення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
відповідача та її представника,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ПАТ
«Дельта Банк» зазначало, що 20.06.2008 р. між
АКІБ «Укрсиббанк» ( з 27.10.2009 р. змінило
назву на ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_4
укладено договір про надання
споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов вказаного
договору ОСОБА_4 отримала кредит в сумі
65000 дол. США, який зобов'язувалася
повернути в повному обсязі в строк до
19.02.2029 р. або достроково зі сплатою 12,85
відсотків річних за користування
кредитом.

З метою забезпечення виконання
грошового зобов'язання за вказаним
кредитним договором ОСОБА_4 передала в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
договором іпотеки від 20.06.2008 р.,
укладеним між АКІБ «Укрссиббанк» та
ОСОБА_4

Через неналежне виконання умов
договору про надання споживчого
кредиту у позичальника утворилася
заборгованість в розмірі 80733,53 дол. США,
що згідно курсу НБУ складає 645303,10 грн.

08.12.2011 р. між ПАТ «Укрсиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, а тому на підставі вказаного
договору до позивача перейшло право
вимоги, що виникло з кредитного
договору та договору іпотеки з
відповідачкою ОСОБА_4 у обсязі та на
умовах, що існували у первісного
кредитора.

Тому позивач просив суд в рахунок
заборгованості за кредитним договором
№ 0 від 20.06.2008 р. звернути
стягнення на предмет іпотеки квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 51,90 кв.м.,
житлова площа 28,90 кв.м., шляхом передачі
іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк»
права власності на вказане майно,
визнати за ПАТ «Дельта Банк» право
власності на вказаний предмет іпотеки,
припинивши право власності
відповідача як іпотекодавця на вказану
квартиру, в тому числі право володіння,
користування та розпорядження
вказаною квартирою; виселити із
зазначеної квартири відповідача та
усіх інших мешканців, які проживають і
зареєстровані за вказаною адресою,
витребувати від відповідачів та
передати позивачеві технічний паспорт,
правовстановлюючі документи (або їх
дублікати) на спірну квартиру, стягнути
на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по
сплаті судового збору з відповідачів.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 3 вересня 2014
року в задоволенні позову ПАТ "Дельта
Банк" до ОСОБА_4, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, - Державна реєстраційна служба
України, виконком Хмельницької міської
ради в особі Служби у справах дітей
Хмельницької міської ради, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі та набуття у власність
і виселення відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта
Банк" просить рішення суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

На підтвердження незаконності
рішення зазначається, що відмовляючи в
задоволенні позову суд безпідставно
посилався на Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», який
набрав чинності після пред'явлення
позову, а також не з'ясував, чи
знаходиться у позичальника
(іпотекодавця) ОСОБА_4 або її чоловіка
ОСОБА_6, з яким вона проживає у квартирі,
яка є предметом іпотеки, у власності
інше нерухоме житлове майно.

В засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали,
рішення суду вважають законним та
обґрунтованим.

Представники ПАТ «Дельта Банк»,
Державної реєстраційної служби
України, служби у справах дітей
Хмельницької міської ради в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце слухання справи повідомлені у
встановленому законом порядку, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає

задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції
встановлено, що 20.06.2008 р. між АКІБ
«Укрсиббанк», правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_4 укладено договір про
надання споживчого кредиту №0
(при застосуванні ануїтетної схеми
погашення) на суму кредиту 65000 дол. США,
на споживчі цілі на придбання
двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Кредит
було надано строком до 19.02.2029 р.,
повертати кредит та сплачувати
проценти за користування ним
відповідач зобов'язана була шляхом
сплати ануїтетних платежів в сумі 750
дол. США в день сплати згідно
узгодженого сторонами графіка
платежів.

В якості забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
вказаним кредитним договором між
сторонами було укладено договір
іпотеки, за яким ОСОБА_4 передала в
іпотеку банку належну їй придбану за
отримані кредитні кошти двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1

08.12.2011 р. між ПАТ «Укрсиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, а тому на підставі вказаного
договору до позивача перейшло право
вимоги, що виникло з кредитного
договору та договору іпотеки з
відповідачкою ОСОБА_4 у обсязі та на
умовах, що існували у первісного
кредитора.

На час розгляду справи
заборгованість позивача від заявлених
позовних вимог зменшилася на 1457 дол.
США і складає 63168,64 дол. США, що згідно
курсу НБУ складає 504906,94 грн. по тілу
кредиту та 16107,89 дол. США відсотків за
користування кредитом (еквівалент
128750,36 грн.).

В результаті невиконання
позичальником зобов'язання за
кредитним договором банк на законних
підставах та на основі укладеного
договору іпотеки набув права на
звернення стягнення на погоджений
сторонами договору предмет іпотеки -
спірну квартиру.

Однак, у відповідності до п. 1
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» протягом дії цього
Закону, не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника (майнового поручителя),
або є об'єктом незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна, яке перебуває в іпотеці, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно, загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири
та 250 кв.м. для житлового будинку.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1
використовується як місце постійного
проживання позичальника ОСОБА_4,
загальна площа такого нерухомого
житлового майна становить 51,90 кв.м.,
тобто не перевищує 140 кв.м., інше
нерухоме житлове майно у позичальника
відсутнє, суд прийшов до правильного
висновку про наявність підстав для
відмови у задоволенні позову з цих
підстав.

Норми матеріального права
застосовані судом правильно, порушень
процесуального закону, які б були
підставою для скасування рішення,
судом не допущено. Тому наявні підстави
для відхилення апеляційної скарги на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються наступними
обставинами.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд безпідставно посилався на Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», який набрав чинності після
пред'явлення позову, безпідставні,
оскільки саме протягом дії цього
Закону є чинним мораторій на примусове
стягнення (відчуження без згоди
власника) нерухомого житлового майна,
яке виступає предметом іпотеки. На час
розгляду справи судом і ухвалення
рішення цей Закон набрав чинності і
діяв.

Не можна погодитися і з доводами
апеляційної скарги про те, що суд не
з'ясував, чи знаходиться у позичальника
(іпотекодавця) ОСОБА_4 або її чоловіка
ОСОБА_6, з яким вона проживає у квартирі,
яка є предметом іпотеки, у власності
інше нерухоме житлове майно.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції суд перевіряв наявність у
ОСОБА_4 іншого нерухомого житлового
майна і правильно встановив, що таке
майно у неї відсутнє, про що свідчать
повідомлення Хмельницького бюро
технічної інвентаризації від 04.06.2014 р.
№ 4335/01-15 ( а.с.138), інформація з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
(а.с.174, 175).

Крім того, під час розгляду справи в
апеляційному суді відповідачка ОСОБА_4
подала витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності,
сформованого станом на 06.11.2014 р.,
відповідно до якого у її власності є
лише квартира АДРЕСА_1

Що стосується наявності чи відсутності
у чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_6 іншого
житлового нерухомого майна, то
визначені Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», умови
для його застосування (не застосування)
пов'язуються з наявністю іншого
нерухомого житлового майна в
іпотекодавця, а не в члена його сім'ї.

Посилання в апеляційній скарзі на
ст. 58 Конституції України, положення
Законів України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», «Про виконавче
провадження», «Про іпотеку», «Про
заставу», ст. ст. 16, 334, 368 ЦК України, ст. 60
СК України на законність рішення суду
не впливають, оскільки вони не вказують
на можливість не застосування Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Інші підстави в межах доводів
апеляційної скарги для скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 03 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Судді:підписи

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду М.М.
Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Демінська
А.А.

Доповідач - Пастощук М.М.

Категорія № 27