Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4730/14 Головуючий
у 1 інстанції: Міщенко Т.М.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року

м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Осоцький І.І.

Судді Мануйлов Ю.С.

Панкеєв
О.В.

При секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4
на заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 червня 2014 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду із вказаним позовом,
в обґрунтування якого зазначали, що
12.06.2008 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та відповідачем
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№136-0111004/ФКВ-28, згідно якого йому було
надано кредит в сумі 54 000 доларів США на
придбання житлового будинку з
розрахунку 12,7 % річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк з 12.06.2008 року по 11.06.2023 року.

Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечено
порукою відповідно до укладеного ТОВ
«Український промисловий банк» 12.06.2008
року договору поруки №136-0111004/Zфпор-08 з
ОСОБА_4, згідно з яким поручитель
поручився перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
вказаним кредитним договором.
Відповідальність поручителя настає у
випадку невиконання (неналежного
виконання) боржником зобов'язань за
договором. Поручитель і боржник несуть
перед кредитором солідарну
відповідальність, а поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник.

02.07.2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та
Національним банком України було
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Український промисловий банк» на
користь ПАТ «Дельта Банк».

Оскільки ОСОБА_3 умови кредитного
договору належним чином не
виконувалися, станом на 25.02.2014 року
виникла заборгованість в сумі 406 105 грн.
98 коп., в тому числі: 401560 грн. 83 коп. - сума
заборгованості за тілом кредиту, 4545
грн. 15 коп. - сума заборгованості за
відсотками.

В зв'язку із викладеним просило суд
стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 406 105 грн. 98 коп. та судовий збір в
сумі 3 654 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 червня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість по кредитному договору
№ 136-0111004/ФКВ-28 від 12.06.2008 р. в сумі 406 105
грн. 98 коп., та судовий збір в сумі 3 654
грн.

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 вересня 2014 року заяви
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перегляд заочного
рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційні
скарги, в яких посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

ПАТ «Дельта Банк» повідомлений про час
і місце розгляду справи, судова
повістка вручена за адресою:
вул.Фрунзе, 39, м.Київ уповноваженому
Бельцовій 30 жовтня 2014 року, проте банк
не скористався передбаченим
процесуальним законом правом на участь
у судовому засіданні представника
банку.

Колегія суддів, згідно ст.303-1, ст.305 ЦПК
України вважає можливим розглядати
справу за відсутності представника ПАТ
«Дельта банк», який належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи та повторно нез'явився в судове
засідання. Будь-яких письмових
заперечень ( пояснень) суду апеляційної
інстанції не надано, причини неявки в
судове засідання не повідомили.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України передбачено що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

За приписами ст.ст.58, 59 ЦПК України
належними визнаються докази, які
містять відомості про факти, що входять
у предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.
Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Письмовими доказами відповідно до
вимог ст. 64 ЦПК України є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд має право
вимагати додання оригіналу ( ч.2 ст.64
ЦПК).

Оригінали письмових доказів, як
зазначено у статті 138 ЦПК України, до
набрання судовим рішенням законної
сили повертаються судом за клопотанням
осіб, які їх подали, якщо це можливо без
шкоди для розгляду справи. У справі
залишається засвідчена суддею копія
письмового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ПАТ
«Дельта Банк» зазначав, що 12.06.2008 року
між ТОВ «Український промисловий банк»
та відповідачем ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №136-0111004/ФКВ-28, згідно
умов якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 54 000 доларів США на
придбання житлового будинку, з
розрахунку 12,7 % річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк з 12.06.2008 року по 11.06.2023 року.

Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечено
порукою відповідно до укладеного ТОВ
«Український промисловий банк» 12.06.2008
року договору поруки №136-0111004/Zфпор-08 з
ОСОБА_4

У відповідності до ст. 512-519 ЦК України,
ст.ст. 92, 95 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», Постанови
Правління Національного банку України
№ 369 «Про затвердження Положення про
застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства», 02.07.2010
року між ТОВ «Український промисловий
банк», ПАТ «Дельта Банк» та
Національним банком України було
укладено Договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Український промисловий банк» на
користь ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для її здійснення, що є
доказами прав нового кредитора у
зобов'язанні.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору у даній справі є вимога
ПАТ «Дельта Банк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки в сумі 406105 грн. 98
коп. з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на
підставі ст.ст.11,509,525,526,536,543,553, 554,1047-1050,
1054 ЦК України.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3, ОСОБА_4
зазначали про те, що матеріали справи
не містять доказів переходу прав
кредитора від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ
«Дельта Банк», відсутні Додатки до
договору про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта
Банк», неможливість отримання з
ксерокопії договору інформації, яка у
відповідності до ст.ст.514,516,517 входить у
предмет доказування, із довідки про
наявність суми заборгованості
неможливо встановити початок перебігу
позовної давності, про яку заявляв
апелянт, щодо кожного із щомісячних
платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач в якості доказу відступлення
права вимоги за спірними договорами
додав виготовлену на ксероксі копію
кількох сторінок Договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань від
02.07.2010 року, які, крім того, не завірені,
чим порушено вимоги ст.64 ЦПК України
(а.с.29-34).

Додаток №2 до Договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань, на
які зроблені посилання в цьому
договорі, взагалі позивачем не надано
(п.1.7 Договору).

Окрім того, позивач не надав суду
оригінали кредитного договору,
укладений ТОВ»Укрпромбанк» з ОСОБА_3 та
забезпечувальний договір з ОСОБА_4

Крім того, в матеріалах справи
відсутній детальний розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№136-0111004/ФКВ-28, який був укладений 12.06.2008
року між ТОВ «Український промисловий
банк» та відповідачем ОСОБА_3, що
позбавляє суд можливості встановити
дійсний розмір кредитної
заборгованості за кредитним договором
та період виникнення заборгованості, з
урахуванням заперечень відповідача та
правових висновків, викладених в
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13.

Додержання принципу змагальності у
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційною гарантією (ст. 129
Конституції України ).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має
сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, реалізації
особами, які беруть участь у справі,
їхніх прав.

ПАТ «Дельта Банк» своїми правами та
обов'язками, передбаченими ст. ст.10, 11, 60
ЦПК України, щодо подання доказів та
доказуванню перед судом обставин, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, не скористався.

Оскільки позивач не надав документи,
які б містили відомості про те, що право
вимоги заборгованості за кредитним
договором №136-0111004/ФКВ-28 від 12.06.2008 року
та за договором поруки №136-0111004/Zфпор-08
від 12.06..2008 року увійшло до пакету
передачі активів ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта Банк» за договором
від 02.07.2010 р., на підставі якого заявлено
позов, колегія суддів приходить до
висновку про те, позивачем не доведено
наявність у нього права вимоги до
відповідачів за зобов'язаннями
останніх перед первісним кредитором.

З огляду на наведене та враховуючи, що
позивачем ПАТ «Дельта Банк» у
порушення вимог ст. 64 ЦПК України, не
надано письмові докази, якими
обґрунтовувались позовні вимоги,
судова колегія приходить до висновку
про відмову в задоволенні позову через
його недоведеність.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ПАТ
«Дельта Банк».

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

ВИРІШИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

Заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 червня 2014 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

судді: