АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/678/14-ц
Провадження 22ц/774/2396/К/14
Доповідач Барильська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача
Подолінного Романа Георгійовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Дзержинського
районного суду м.Кривого Рогу від 08
жовтня 2014 року по цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - ПАТ «КБ
«ПриватБанк») звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_3 та просили суд
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором у розмірі 20
214,86грн. та судовий збір у сумі 243,60грн.

В обґрунтування позову Банк зазначив,
що 19 вересня 2006 року між Банком та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
б/н, згідно умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 5 900 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміта на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. У зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору станом на 31
грудня 2013 року у нього виникла
заборгованість у розмірі 26 672,95 грн., яка
складається з наступного: 5342,71 грн. -
заборгованість за кредитом; 21330,24 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом. Судовим
наказом Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 01 грудня 2008 року з
відповідача ОСОБА_3 на користь Банку
стягнуто заборгованість у сумі 7896,89
грн., у зв'язку з чим позивач просив
стягнути з відповідача у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором у сумі 20 214,86 грн. з
урахуванням штрафів відповідно до п.8.6
Умов та правил надання банківських
послуг у сумі 500 грн. - штраф (фіксована
частина) та 938,80 грн. (процентна
складова).

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 08 жовтня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Банк,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
їх позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про пропуск
Банком строку позовної давності,
оскільки п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання, якщо жодна зі
сторін не заявляє про його припинення
він автоматично лонгується на такий же
термін.

Крім того, апелянт посилається на те, що
рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст.ст.212,213 ЦПК
України та положенням Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.2009 року «Про судове рішення у
цивільних справах».

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2006 року
відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 5 900 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміта на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором у
відповідача перед Банком утворилася
заборгованість, яка станом на 31.12.2013
року складає 26 672,95 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 5342,71грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 21 330,24 грн.

Судовим наказом Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 01
грудня 2008 року з відповідача ОСОБА_3 на
користь Банку стягнуто заборгованість
у сумі 7896,89 грн. Тобто з урахуванням
суми, стягнутої судовим наказом з
відповідача на користь Банку,
заборгованість ОСОБА_3 станом на 31.12.2013
року складає 20 214,86 грн. з урахуванням
штрафів відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг у
сумі 500 грн. - штраф (фіксована частина)
та 938,80 грн. (процентна складова).

Звертаючись до суду з позовом, Банк
посилався на те, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань
за кредитним договором, станом на 31.12.2013
року у нього перед Банком виникла
заборгованість у сумі 26 672,95 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 5342,71грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 21 330,24грн., які
Банк просив стягнути з ОСОБА_3 на свою
користь.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Банком пропущено строк позовної
давності, передбачений для звернення
до суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права (частина перша
статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України № 134
цс 14 від 01.10.2014 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України, про те, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
вересня 2006 року між Банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір б/н,
згідно умов якого відповідач отримав
кредит у розмірі 5 900 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміта на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідно до розділу «Банківські
послуги» Заяви позичальника, строк дії
кредитного ліміту становить 3 роки та
співпадає з терміном дії кредитної
карти.

Згідно пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Останнє перерахування коштів для
поповнення карткового рахунку
здійснено ОСОБА_3 31.01.2008 року.

Оскільки умовами договору передбачено
строк погашення кредиту у повному
обсязі і таким строком є останній день
місяця, вказаного на картці, а саме -
вересень 2009 року, тобто з 01 жовтня 2009
року розпочався перебіг строку
позовної давності, який закінчився 01
жовтня 2012 року. Позивач звернувся до
суду із відповідним позовом про захист
свого порушеного права лише 11 лютого 2014
року, тобто після закінчення строку
позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
квітня 2014 року представник позивача
Перкін В.П. звернувся до суду із заявою
про застосування строку позовної
давності.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про пропуск
Банком строку позовної давності та про
необхідність з цих підстав відмовити у
задоволенні позову.

На підставі вищенаведеного колегією
суддів не беруться до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про пропуск Банком строку
позовної давності, оскільки п.9.12 Умов
та правил надання банківських послуг
передбачено, що договір діє протягом 12
місяців з моменту його підписання, якщо
жодна зі сторін не заявляє про його
припинення він автоматично лонгується
на такий же термін.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст.ст.212,213 ЦПК
України та положенням Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.2009 року «Про судове рішення у
цивільних справах», на думку колегії
суддів, є безпідставними, оскільки
рішення суду відповідає вимогам норм
зазначеного закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду на підставі
ст.308 ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.308 , 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 08 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: