22-ц/772/3129/2014Головуючий в суді першої
інстанції Овсюк Є. М.Категорія 57
Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,суддів:Вавшка
В.С., Колоса С.С., при секретаріСніжко
О.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Товариства власників
гаражів №2 про визнання нікчемності
Статуту, відсутність інституту
уповноважених, визнання рішення
уповноваженених щодо затвердження
право чинів скасованих рішенням суду
незаконним,

за апеляційною скаргою Товариства
власників гаражів №2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 1 жовтня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6
звернувся в суд 1 серпня 2014 року.

Зазначав, що рішенням Вінницького
міського суду від 21 лютого 2013 року, що
набуло законної сили, скасовано низку
правочинів відповідача, у тому числі
Статут Товариства власників гаражів №2
(далі -ТВГ №2).

Від добровільного виконання рішення
суду відповідач ухилявся, а тому його
виконано примусово, що підтверджується
постановою державного виконавця від 21
лютого 2014 року.

25 січня 2014 року зборами уповноважених
підтверджено скасування статуту і
одночасне, без будь-яких змін,
затвердження статуту.

Вказав, що зазначене вище рішення суду
фактично відповідачем знехтуване,
залишилось невиконаним, а отже статут
чинності не має і його застосування є
незаконним. Посилаючись на зазначене
ОСОБА_6 просив визнати, що абзацом 3
статті 6 та останнім абзацом статті 13
Закону «Про об'єднання громадян», який
втратив силу з 1 січня 2013 року,
діяльність об'єднання громадян, до яких
належать відповідач, визначається
загальними зборами усіх членів
об'єднання або їх представників і
недотримання цього положення закону у
Статуті потягло його нікчемність.
Визнати відсутність інституту
уповноважених у положеннях Статуту
ТВГ- 2. Визнати внесені 23 травня 2011 року
зміни до Статуту ТВГ- 2 незаконними,
оскільки звужують зміст та обсяг
існуючих прав і свобод усупереч
положенням статті 22 Конституції
України. Визнати незаконним
застосування відповідачем Статуту у
цій редакції. Визнати незаконним
рішення зборів уповноважених за
протоколом №8 від 25 січня 2014 року про
затвердження правочинів, скасованих
раніше судовим рішенням.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 1 жовтня 2014 року
вирішено:

«Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення зборів
уповноважених відповідно до протоколу
№8 від 25 січня 2014 року про затвердження
правочинів, скасованих рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 21.02.2013 року - Статуту ТВГ - 2
в редакції від 14.01.2014 року, рішення
зборів ТВГ - 2 від 06.04.2002 року, склад
уповноважених, затверджених списком
від 09.12.2006 року, відсутність
правомочності органів управління ТВГ-2
з 06.04.2002 року.

Іншу частину позову залишити без
задоволення.

Стягнути з Товариства власників
гаражів №2 на користь держави судовий
збір в розмірі 243, 60 грн.»

У апеляційній скарзі ТВГ- 2 м. Вінниці,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. У доводах
апеляційної скарги посилається
зокрема на те, що іншими судовими
рішеннями, які суд першої інстанції не
взяв до уваги, зокрема ухвалою
апеляційного суду від 11 вересня 2014
року, суд визнав легітимним Статут ТВГ
№2 в редакції від 23.05.2011 про який
йдеться у позовній заяві.

Позивач заперечував доводи
апеляційної скарги через їх
безпідставність та просив апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду таким визнати
не можна, оскільки суд не виконав всі
вимоги цивільного судочинства та
допустив неправильне застосування
норм матеріального права.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що ОСОБА_6 є власником
гаража АДРЕСА_1, а у 2002 році він
прийнятий у члени цього товариства.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду від 21 лютого 2013 року позов ОСОБА_6
до Товариства власників гаражів - 2 про
захист цивільного права задоволено
повністю.

Вирішено:

«Визнати, що станом на 06.04.2002 року
органи управління товариства
власників гаражів-2 не були сформовані
у відповідності до чинного
законодавства.

Скасувати рішення зборів товариства
власників гаражів -2 від 06.04.2002 року,
статут редакції від 14 січня 2004 року,
склад уповноважених, затвердженим
списком від 09.12.2006 року.

Визнати відсутністю правомочності
органів управління товариства
власників гаражів - 2 з 06.04.2002 року.

За наявності в товариства власників
гаражів - 2 власної технологічної
електромережі, якою до гаражів
власників подається електроенергія,
користувачів нею визнати
споживачами, що відповідатиме
термінам і визначеним вжитим
«Правилами користування електричною
енергією», затверджених постановою
НКРЕ від 22.08.2002 року №928.

Стягнути з Товариства власників
гаражів - 2 на користь держави судовий
збір в розмірі 107,30 грн.» (а.с.2).

Встановлено, що згідно з Постановою
головного державного виконавця
Ленінського відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції від 21
лютого 2014 року про закінчення
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №212/13513/12 виданого 17.07.2013 року на
виконання вказаного вище рішення суду
від 21 лютого 2013 року, виконавче
провадження закінчено у зв'язку з
наданням державному виконавцю витягу
із протоколу №8 загальних зборів
уповноважених ТВГ №2, згідно якого
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області №212/13513/12 за
виконавчим листом виданим 17.07.2013 року
виконано в повному обсязі (а.с.3).

Судом також встановлено і не
заперечується сторонами, що ОСОБА_6
виключено із складу членів ТВГ №2
рішенням правління ТВГ №2 від 17 травня
2014 року (п.5.2. Протоколу №8 від 25 січня
2014 року), відповідно до пунктів 3 та 4
розділу 4 Статуту ТВГ №2 в редакції від
23.05.2011 року.

Встановлено, що рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від 27
червня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_6 до
Товариства власників гаражів №2 про
визнання правочину недійсним, у якому
позивач вважаючи правочином рішення
правління ТВГ №2 від 17.05.2014 року про
виключення його з членів ТВГ №2,
просив визнати його недійсним (а.с.22-24).
Рішення суду набрало законної сили,
оскільки ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 11 вересня 2014
року вказане рішення суду залишено
без змін (а.с.64-65).

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від 25
вересня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 24 жовтня 2014 року,
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_6 до Товариства власників гаражів
№2 про визнання правочину недійсним.

У позовних вимогах за вказаним позовом
ОСОБА_6 ставив питання про визнання
недійсним правочину, яким він вважає
рішення зборів уповноважених ТВГ-2 за
протоколом №8 від 25.01.2014 року, та просив
визнати рішення зборів уповноважених
ТВГ-2 зазначеного протоколом №8 від
25.01.2014 року нікчемним з правовими
наслідками недійсності правочину
(а.с.94-97).

Як вбачається із встановлених обставин
ОСОБА_6 просив визнати недійсним
рішення зборів уповноважених ТВГ-2 за
протоколом №8 від 25.01.2014 року саме яким
він виключений із складу цього
товариства.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов
ОСОБА_6 частково, суд виходив із того,
як це вбачається із змісту судового
рішення, що наявність судового рішення
від 21 лютого 2013 року яким визнано, що
органи управління ТВГ-2 не були
сформовані у відповідності до вимог
чинного законодавства і скасований
склад уповноважених затверджений
списком від 9 грудня 2006 року без
проведення перевиборів і обрання
нового складу уповноваженим тими
самими органами визнаними судом
недійсними був затверджений Статут
ТВГ-2 в редакції від 14 січня 2004 рок,
склад уповноважених від 9 грудня 2006
року і підтверджена правомочність
органів управління з 6 квітня 2002 року,
тобто повернуто до стану який існував
до прийняття судового рішення, є
обставиною через яку заявлені вимоги
підлягають задоволенню. Суд виходячи
із положень частини 3 статті 61 ЦПК
України, дійшов висновку, що рішення
суду від 21.02.2013 року не виконано, а тому
вимоги позивача підлягають
задоволенню в частині про скасування
рішення зборів уповноважених
відповідно до протоколу №8 від 25 січня
2014 року про затвердження правочинів,
скасованих рішенням суду від 21.02.2013
року - Статуту ТВГ - 2 в редакції від
14.01.2014 року, рішення зборів ТВГ - 2 від
06.04.2002 року, склад уповноважених,
затверджених списком від 09.12.2006 року,
відсутність правомочності органів
управління ТВГ-2 з 06.04.2002 року.

З такими висновками суду погодитись не
можна, оскільки суд дійшов до таких
висновків через порушення норм
матеріального і процесуального права.

Так, суд, усупереч вимогам пункту 3
частини 1 статті 214 ЦПК та вимогам
абзаців 1,2,3 пункту 3 частини 1 статті
215 цього Кодексу, у оскаржуваному
судовому рішенні не визначився із
правовідносинами які склались між
сторонами, з урахуванням того, що
ОСОБА_6 17 травня 2014 року був виключений
із складу членів ТВГ №2 за несплату
членських внесків, а також суд при
цьому не встановив чи були порушені, не
визнані або оспорені права, свободи чи
інтереси, за захистом яких позивач
звернувся до суду не будучи членом
цього товариства з 17 травня 2014 року. Без
з'ясування зазначеного суд не може
ухвалити законне і обгрунтоване
рішення у справі.

Разом із тим судом встановлено і не
заперечується сторонами у справі, що 17
травня 2014 року рішенням засідання
правління ТВГ №2 ОСОБА_6 виключено із
складу членів ТВГ №2 за несплату
членських внесків.

Це виключення із вказаного товариства
ОСОБА_6 оспорив у судовому порядку
подавши відповідний позов до ТВГ №2
про визнання правочину недійсним
ставлячи вимоги про визнання
правочину щодо виключення його з
членів товариства недійсним.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 червня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 11 вересня 2014 року, у задоволенні
цього позову відмовлено (а.с.22-24, 64-65).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 вересня 2014
року, яке набуло законної сили 24 жовтня
2014 року, у задоволенні аналогічного
позову ОСОБА_6 до ТВГ №2 теж
відмовлено (а.с.94-97).

Отже ОСОБА_6 не є членом ТВГ №2 з 17
травня 2014 року.

За положенням частини 1 статті 15 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
спорювання.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
України яка регулює право особи на
звернення до суду за захистом, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом вказаних положень
законодавства звернення особи до суду
за захистом має бути зумовлене
порушенням, невизнанням або
оспорюванням її права, свободи чи
інтересу, у протилежному випадку, за
відсутності такого порушення судовий
захист законодавством не передбачений
.

Із змісту поданої 1 липня 2014 року
ОСОБА_6 позовної заяви та пояснень
позивача не вбачається у чому саме
полягає порушення прав, свобод чи
інтересів позивача діями чи
бездіяльністю відповідача за
викладених у позовній заяві обставин і
як саме обраний позивачем спосіб
захисту усуває вказані порушення,
відновлює та захищає його права.

За встановлених обставин та з
урахуванням встановленого факту, що
ОСОБА_6 не є членом ТВГ №2 з 17 травня 2014
року підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_6 немає.

Щодо висновків суду про те, що судове
рішення від 21 лютого 2014 року не
виконане, то з таким висновком
погодитись не можна, оскільки
примусове виконання рішення суду
здійснювалось державною виконавчою
службою і виконавче провадження за
виконавчим листом у цій справі
закінчено повним виконанням рішення
про що є відповідна постанова ДВС від
21.02.2014 року (а.с.3).

За наявності обставин повторного
порушення права позивача після
примусового виконання рішення суду,
про що по суті він і зазначає та що
вбачається із змісту позовної заяви та
пояснень позивача, способом захисту
права, при наявності такого порушення
права, може бути звернення до суду з
відповідним позовом, оскільки рішення
від 21 лютого 2014 року державною
виконавчою службою виконано повністю.

Виходячи із суті вказаних у позовній
заяві обставин та виходячи із пояснень
позивача мета заявленого позову
зводиться до відновлення ОСОБА_6 у
членах ТВГ №2, проте, як вбачається із
судових рішень судів першої і
апеляційної інстанцій, такі вимоги
задоволеними бути не можуть (а.с.
22-24,64-65,72-73,94-97).

Виходячи із положень частини 3 статті
61 ЦПК України обставини встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі що набрало законної сили не
доказуються при розгляді справ в яких
беруть участь ті самі особи або особа
щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, немає правових підстав для
висновку, що права ОСОБА_6 за вказаних
обставин порушені та підлягають
захисту у спосіб вказаний ним.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до правил пунктів 3 та 4
частини 1 статті 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення.

Ураховуючи зазначене вище
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову через його
безпідставність.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307,
пунктами 3,4 частини 1 статті 309,
частиною 2 статті 314, статтею 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства
власників гаражів №2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 1 жовтня 2014 року
цій справі скасувати. Ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до
Товариства власників гаражів №2 про
визнання нікчемності Статуту,
відсутність інституту уповноважених,
визнання рішення уповноваженених щодо
затвердження правочинів скасованих
рішенням суду незаконним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено на протязі двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/
С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук