Справа № 2-2180/10 Провадження №
22-ц/772/3241/2014Головуючий в суді першої
інстанції Бойко В.М.Категорія
27Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2014 року м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

при секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 10 серпня 2010 року про забезпечення
позову Публічного акціонерного
товариства «Банк
Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_3, третя
особа - приватне мале виробниче
підприємство «Фірма Шафранського» про
стягнення боргу, -

встановила:

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 10 серпня 2010 року задоволено
заяву ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна»
про забезпечення позову до ОСОБА_3,
третя особа - ПМВП «Фірма Шафранського»
про стягнення боргу, шляхом накладення
арешту на земельні ділянки, належні
відповідачеві.

Не погодившись із зазначеною ухвалою,
апелянт ОСОБА_2, який не брав участі у
справі, проте обґрунтував своє право на
апеляційне оскарження вирішенням
судом питання про його права і
обов'язки, подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу та постановити нову
про відмову в задоволенні заяви щодо
вжиття заходів забезпечення позову
шляхом накладення арешту на земельну
ділянку площею 0,1000 га по вул. Польовій,4
м. Вінниці.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
вказана вище земельна ділянка належить
апелянту на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого 31 жовтня 2013 року після смерті
його матері, а накладений на неї арешт
згідно з ухвалою суду перешкоджає йому
в розпорядженні цією земельною
ділянкою, а відтак порушує його право
власності на неї.

В судовому засіданні представник
апелянта - ОСОБА_4 вимоги апеляційної
скарги підтримав і просив
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
повідомлені в установленому порядку
про дату, час та місце судового
засідання, до суду не з'явилися, що
відповідно до ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

В березні 2010 року до Ленінського
районного суду м. Вінниці із позовом до
ОСОБА_3, третя особа - приватне мале
виробниче підприємство «Фірма
Шафранського» про стягнення боргу
звернулось Публічне акціонерне
товариство «Банк
Петрокоммерц-Україна».

В подальшому, 27 квітня 2010 року
представником позивача подано
клопотання про забезпечення даного
позову шляхом накладання арешту на
майно боржника, зокрема: дві земельних
ділянки площею 0,1000 га, яка розташована
по АДРЕСА_1 та площею 0,0683 га по АДРЕСА_2.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 10 серпня 2010 року вказане
клопотання задоволено, накладено
арешт, в межах ціни позову на земельні
ділянки, що зареєстровані за ОСОБА_3
площею 0, 1000 га, для будівництва і
обслуговування господарських будівель
і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, та
земельну ділянку площею 0,0683 га, для
ведення садівництва, яка розташована
на території Некрасівської сільської
ради по АДРЕСА_2.

Задовольняючи клопотання ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
невжиття заходів забезпечення позову
може призвести до неможливості,
утруднення чи уповільнення виконання
рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

У статті 152 ЦПК УКраїни неведено
перелік способів забезпечення позову,
зокрема шляхом накладення арешту на
майно або кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Відповідно до частини 5 статті 151 ЦПК
України про вжиття заходів
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена. Копія
ухвали надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 4 Постанови від 22.12.2006 року
№ 9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що
арешт, накладений ухвалою суду на
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована по АДРЕСА_1, обмежує його в
здійсненні прав щодо розпорядження
нею, як власника на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
31.10.2013 року, не є підставою для
скасування оскаржуваної ухвали суду.

Оскаржуваною ухвалою накладено арешт
на дві земельні ділянки, в тому числі на
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована по АДРЕСА_1, яка на момент
постановлення ухвали - 10 серпня 2010 року
належала ОСОБА_3, що підтверджується
повідомленням Вінницької регіональної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру» (а.с.68).

Натомість апелянт набув право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га, цільове призначення якої для
комерційних потреб, розташовану в
АДРЕСА_1 лише 31 жовтня 2013 року на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом (а.с. 155), тобто на
момент накладення арешту ухвалою суду
від 10 серпня 2010 року вона йому не
належала, а його права оскаржуваною
ухвалою порушені не були.

Водночас частиною 1 статті 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Таким чином, судом першої інстанції
ухвалу постановлено з додержанням
вимог закону, а апеляційну скаргу слід
відхилити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312
ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись
ст. 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
ухвалу Ленінського районного суду м.
Вінниці від 10 серпня 2010 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ Стадник І.М.

Судді:
/підпис/ Войтко Ю.Б.

/підпис/ Голота Л.О.

З оригіналом вірно:

Судд апеляційного суду:
Стадник І.М.