У Х В А Л А

18 листопада 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі головуючої судді
Панас О.В.

при секретарі
Райковській О.К.

з участю скажника
ОСОБА_1

представника суб'єкта оскарження
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_3,
треті особи без самостійних вимог: ПАТ
«Укргазбанк», Управління капітального
будівництва виконавчого комітету
ОСОБА_4 міської ради, на рішення, дії
начальника відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Рівненській області ОСОБА_5, -

встановив:

ОСОБА_3 24.10.2014 року звернулася до
Рівненського міського суду зі скаргою
на дії начальника відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Рівненській області ОСОБА_5В по
винесенню постанови від 22.10.2014 року ВП
№ 36313953 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
за виконавчим листом Стягувача від
26.09.2011 року.

В скарзі заявник вказує, що з отриманої
23.10.2014 року поштовим листом копії
Постанови ВП № 36313953 від 22.10.2014 року,
начальника відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції у
Рівненській області ОСОБА_5 їй стало
відомо, що накладено арешт на квартиру,
загальною площею 75,2 кв.м., яка
знаходиться за адресою : м.Рівне. вул.
Соборна, 67/11, що належить боржнику
ОСОБА_3, у межах суми звернення
стягнення 3105184,06 грн.; встановлено
заборону здійснювати відчуження
квартири загальною площею 75,2 кв.м., яка
знаходиться за адресою : м.Рівне. вул.
Соборна, 67/11, що належить боржнику
ОСОБА_3 та заборонити здійснення
будь-яких дій, спрямованих на перехід
майнових прав відносно вказаного майна
до інших осіб, лише в межах суми боргу.
23.10.2014 р. на підставі поданої нею заяви
про ознайомлення, вона ознайомилась з
наявними в матеріалах виконавчого
провадження справи документами, де під
час ознайомлення, начальником відділу
ОСОБА_5, окрім повторно виданої
постанови ВП № 36313953 від 22.10.2014 р., не
було ознайомлено та не видано жодного
документа, які були просто відсутніми.

З дійсних обставин та матеріалів
справи виконавчого провадження
вбачається, що виконавчий лист № 2-2369/11,
виданий Рівненським міським судом 26
вересня 2011 року; відповідно до листа
ОСОБА_4 обласної дирекції ПАТ
«Укргазбанк» від 20.10.2014 року вих.. №
50308/762/2014, банком не подавались будь-які
заяви до органів ДВС, щодо вчинення
виконавчих дій по виконавчих
провадженнях по стягненню
заборгованості за рішенням суду;
начальником відділу примусового
виконання рішень ДВС, Головного
управління юстиції в Рівненській
області ОСОБА_5, не вчинялись жодних
виконавчих дій, щодо отримання
відомостей та даних від будь-кого (у
тому числі від Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Ріненської міської ради) щодо
встановлення володільця житлової
квартири в м.Рівне, вул.. Соборна, 67/11; в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні будь-які судові рішення, про
накладення арешту та заборони на
житлову квартиру в м.Рівне по вул..
Соборна. 67/11 та які б надавали право
начальнику відділу ОСОБА_5 вчиняти
арешт та оголошувати заборону на її
відчуження; в матеріалах виконавчого
провадження відсутні будь-які судові
рішення та інші належні відомості,
щодо права власності на житлову
квартиру в м.Рівне, по вул. Соборна,67/11;
в матеріалах виконавчого провадження
відсутні будь-які судові рішення, щодо
звернення стягнення на житлову
квартиру в м.Рівне по вул.. Соборна, 67/11,
в рахунок задоволення вимоги ПАТ
«Укргазбанк» чи примусового виконання
виконавчого листа № 2-2369/11, виданого
Рівненським міським судом 26 вересня
2011 року. Зазначила, що згідно рішення
апеляційного суду Рівненської
області від 16.10.2014 р., скасоване рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 25.09.2013 року. Зі
змісту рішення Апеляційного суду
вбачається встановлена судом
обставина, яка суперечить викривленому
висновку начальника відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ОСОБА_5 Таким чином, з
наведених обставин вбачається, що
стягувач (ПАТ «Укргазбанк») не
звертався з заявою до відділу ДВС РГУЮ,
начальник відділу ОСОБА_5,
одноособово,з власної ініціативи
винесла цю постанову, а відтак
правових підстав для її винесення не
існувало.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3
скаргу підтримала в повному обсязі,
просила суд скаргу задовольнити,
постанову начальника відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області ОСОБА_5В
від 22.10.2014 року ВП № 36313953 про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження визнати
неправомірною та скасувати.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції ОСОБА_2
подав до суду письмові заперечення, які
повністю підтримав в суді. Представник
суб’єкта оскарження вважає, що скарга
ОСОБА_1 є необґрунтованою та не
підлягає до задоволення з наступних
підстав. В ході проведених виконавчих
дій державним виконавцем встановлено,
на підставі рішення апеляційного суду
Рівненської області від 16.10.2014 р., що
05.10.2010 року між ОСОБА_6 (цемент) та
ОСОБА_1 укладено договір № 3
відступлення права вимоги (цесії) за
договором на участь у частковому
будівництві квартири 11 в житловому
будинку на вул. Соборній,3 у м.Рівне. За
умовами вказаного договору ОСОБА_6
(цедент) відступила ОСОБА_1
(цесіонарієві), а Цесіонарій набув
права вимоги, а також обов»язки,
належні Цедентові, і став стороною за
Договором на участь в частковому
будівництві квартири № 11 в житловому
будинку №3 по вул.. Соборній у м.Рівному,
що був укладений 19.02.2004 року між
Цедентом і Забудовником. Таким чином,
боржник ОСОБА_3 володіє майновими
правами на квартиру № 11 в житловому
будинку №3 по вул. Соборній у м.Рівному.
Якщо особа є стороною договору, за яким
вона набула право вимоги до іншої
особи, то на нього може звертатися
стягнення. ОСОБА_1 не проведено
державної реєстрації квартири, отже
дане майно належить їй, як окрема річ в
розумінні ст..190 ЦК. В такому випадку
державний виконавець звертає
стягнення на майнові права на
нерухомість, яка стане окремим
об»єктом після державної реєстрації.
Це майнове право може відчужуватись, а
відтак – на нього може звертатися
стягнення. При цьому воно не потребує
державної реєстрації. Документом, який
підтверджує це право, є договір №3
відступлення права вимоги (цесії) за
договором на участь у частковому
будівництві квартири №11 в житловому
будинку на вул.. Соборній,3 у м.Рівне.
Матеріали виконавчого провадження
свідчать про те, що у боржника
відсутнє інше майно та кошти на яке
можливо звернути стягнення. Просили в
задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відмовити
повністю.

Представник ПАТ «Укргазбанк» та
Управління капітального будівництва
ВК Рівненської міської ради будучи
повідомленими про день та час судового
засідання, в суд не з'явилися.

Заслухавши пояснення заявника,
заінтересованої сторони, дослідивши
письмові матеріали справи , та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що скарга
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що Рішенням
апеляційного суду Рівненської області
від 16 жовтня 2014 року, яке набрало
законної сили, рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
25.09.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
управління капітального будівництва
виконавчого комітету ОСОБА_4 міської
ради про поділ майна подружжя,
скасоване, в задоволенні позову
відмовлено.

З оглянутого судом вищезазначеного
рішення апеляційного суду, вбачається,
що судом встановлено, що відповідно до
розпорядження міського голови від
07.10.2011р. № 986-р квартира № 11 житлового
будинку № 3 (поштова адреса вул.Собоона,
67) у м.Рівне знаходиться в резерві і
ОСОБА_1 не передавалсь, її державна
реєстрація не проводилась, а тому
ОСОБА_3 не набула у встановленому
порядку права власності на житлове
приміщення.

ОСОБА_4 обласної дирекції ПАТ
«Укргазбанк» від 20.10.2014 року вих.. №
50308/762/2014,підтверджується, що банк не
подавав будь-які заяви до органів ДВС,
щодо вчинення виконавчих дій по
виконавчих провадженнях по стягненню
заборгованості за рішенням суду.

Встановлено, що постановою ВП № 36313953
від 22.10.2014 р. начальника відділу
примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області ОСОБА_5
за виконавчим листом стягувача від
26.09.2011 р. накладено арешт на квартиру,
загальною площею 75,2 кв.м., яка
знаходиться за адресою : м.Рівне. вул.
Соборна, 67/11, що належить боржнику
ОСОБА_3, у межах суми звернення
стягнення 3105184,06 грн.; встановлено
заборону здійснювати відчуження
квартири загальною площею 75,2 кв.м., яка
знаходиться за адресою : м.Рівне. вул.
Соборна, 67/11, що належить боржнику
ОСОБА_3 та заборонено здійснення
будь-яких дій, спрямованих на перехід
майнових прав відносно вказаного майна
до інших осіб, лише в межах суми боргу.

З оглянутого судом виконавчого
провадження , відкритого 30.01.2013р.(ВП №
36313953) вбачається, що воно не містить
інформації щодо належності на праві
власності спірної квартири ОСОБА_1

Відповідно до п.п.5,6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом. У разі, якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 55 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець має право звернути
стягнення на майно боржника, що
перебуває в інших осіб, а також на майно
та кошти, що належать боржнику від
інших осіб. Зазначені особи
зобов»язані подати на запит державного
виконавця у визначений ним строк
відомості про належне боржнику майно,
що перебуває у них, та майно чи кошти,
які вони мають передати боржнику. Після
надходження від зазначених осіб
відомостей про наявність майна
боржника державний виконавець описує
таке майно, вилучає його і реалізує у
встановленому цим Законом порядку.

Виходячи із вказаних положень законів,
встановлених достовірних доказів, суд
дійшов висновку, що в ході виконання
рішення суду державним виконавцем не
було встановлено належність на праві
власності кв.11 по вул. Соборній, 3 в
м.Рівне ОСОБА_1, а тому вона не мала
правових підстав для винесення
оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.6, 11, 52, 55 Закону України «Про
виконавче провадження», Керуючись ст.
ст.10,60, 210, 383-388 ЦПК,-

У х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення, дії
начальника відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Рівненській області ОСОБА_5,
задовольнити.

Визнати неправомірною постанову
начальника відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Рівненській області ОСОБА_5 від 22.10.2014
р. про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, та скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції
подаєтьсяапеляційному суду ОСОБА_4
обюласті через Рівненський міський суд
протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

У випадку неподання заяви про
апеляційне оскарження у 5-денний строк
ухвала набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Панас О.В.