Справа № 203/5504/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра
К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської
ради, третя особа - Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про встановлення
факту належності майна, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилались на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 Після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді ?
частини квартири АДРЕСА_1. Вказана ?
частина квартири належала ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданим П'ятою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 10.09.2009 року. Інші
? частини квартири належать ОСОБА_2
Вони, позивачі, є спадкоємцями першої
черги за законом після смерті ОСОБА_3,
як донька та матір, відповідно. Інших
спадкоємців не має. Заповіту ОСОБА_3 не
залишила. На день смерті ОСОБА_3 вони
постійно проживали та були
зареєстровані разом з останньою у
спадковій квартирі. 22.08.2014 року вони
звернулись до нотаріальної контори з
приводу отримання свідоцтва про право
на спадщину за законом. Однак, у видачі
свідоцтва їм було відмовлено оскільки
вони надали правовстановлюючий
документ про належність майна
спадкодавцеві без реєстрації його в
компетентному органі та їм було
рекомендовано звернутись до суду.
ОСОБА_3 страждала на наркотичну
залежність та за життя право власності
на частину квартири не зареєструвала.
Після її смерті здійснити реєстрацію
права власності вже неможливо. В
зв'язку з цим, позивачі просили суду
встановити факт, що ОСОБА_3 на день
смерті належала на праві власності ?
частина квартириАДРЕСА_1 та визнати за
ними право власності на 1/8 частину
вказаної квартири за кожним в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3

Під час попереднього судового
засідання позивачка ОСОБА_1, яка також
представляла інтереси позивачки
ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою
довіреністю, позов підтримала та
просила задовольнити.

В призначене на 14.11.2014 року судове
засідання ОСОБА_1 надала заяву про
розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача під час
попереднього розгляду справи позов не
визнала. В призначене на 14.11.2014 року
судове засідання не з'явилась, про
причини неявки не повідомила.

Від третьої особи надійшла заява про
розгляд справи за відсутності їх
представника.

З урахуванням наданою позивачкою
ОСОБА_1 заяви, неявки представника
відповідача, повідомленого належним
чином, а також заяви, що надійшла від
третьої особи, суд з урахуванням
положень ст.ст.158,169 ЦПК України, вважає
за можливе провести подальший розгляд
справи у відсутності сторін.

Перевіривши викладені в позовній заяві
доводи, дослідивши матеріали справи,
враховуючи пояснення сторін під час
попереднього судового засідання, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається
з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є, відповідно, донькою та матір'ю
ОСОБА_3, що підтверджується копіями
свідоцтв про народження та про
укладення шлюбу, доданими до позову.

10.09.2009 року державним нотаріусом
П'ятої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори після смерті
ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право
на спадщину за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_2
кожній на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Інша ? частина вказаної квартири
належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 16.07.2009 року.

Згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, видане 05.09.2013 року
Відділом державної реєстрації смерті
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки
Житлово-будівельного кооперативу №67
«Лотос» вбачається, що в квартирі
АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_3, окрім
останньої. Були зареєстровані та
проживали позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
ОСОБА_5

Таким чином, на момент смерті
ОСОБА_3 позивачі фактично прийняли
спадщину після останньої.

З листа державного нотаріуса
П'ятої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 22.08.2014 року та
витягу про реєстрацію в спадковому
реєстрі вбачається, що після смерті
ОСОБА_3 позивачі звернулись до
нотаріальної контори з приводу
отримання свідоцтв про право на
спадщину за законом, як спадкоємці за
законом першої черги, було заведено
відповідну спадкову справу після
смерті ОСОБА_3 Але, у видачі свідоцтв
про право на спадщину позивачам було
відмовлено, оскільки право власності
на квартиру за спадкодавцем не було
зареєстровано в компетентному органі
та рекомендовано звернутись до суду з
позовом про визнання права власності
на квартиру в порядку спадкування за
законом.

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

За вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

За вимогами ст. 256 ЦПК України - у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Згідно з роз'ясненнями Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про
практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування», вбачається, що
відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Таким чином, здійснення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно в порядку, передбаченому цим
законом, є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Оскільки судом встановлено, що
за життя ОСОБА_3 набула права власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого 10.09.2009 року
державним нотаріусом П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, заповіту не
складала, позивачі є єдиними
спадкоємцями за законом першої черги
та фактично прийняли спадщину,
проживаючи разом із спадкодавцем на
момент смерті останнього, отримати у
передбаченому законом порядку
спадщину не можуть через відсутність
державної реєстрації права власності
на спадкову частину квартири за
спадкодавцем ОСОБА_3, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню та, з урахуванням положень
ч.1 ст.1267 ЦК України, слід визнати за
кожним з позивачів право власності на
1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В частині встановлення факту
належності ОСОБА_3 на день смерті на
праві власності ? спірної квартири, в
задоволенні позову слід відмовити,
оскільки вказаний факт
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину, виданим 10.09.2009 року
державним нотаріусом П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, ніким не
оспорюється, а підставою для відмови
нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії
стала відсутність державної
реєстрації права власності.

Таким чином, підтвердження
вказаного факту не потребує
додаткового встановлення судом та є
підставою для задоволення позовних
вимог позивачів в частині визнання
права власності в порядку спадкування.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.ст.1217,1261,1267,1268 ЦК України,
ст.ст.10,11,27,31,58-60,88, 158,169,197,212-215,256 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Відділ державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про встановлення
факту належності майна, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/8 частину трикімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею
приміщень 57,7 кв.м, загальна площа
квартири 56,9 кв.м, житлова площа 40,4 кв.м,
допоміжна площа 16,5 кв.м, площа літніх
приміщень 0,8 кв.м, в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/8 частину трикімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею
приміщень 57,7 кв.м, загальна площа
квартири 56,9 кв.м, житлова площа 40,4 кв.м,
допоміжна площа 16,5 кв.м, площа літніх
приміщень 0,8 кв.м, в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині в задоволенні
позову відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
С.Ю. Казак