РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014

18 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Сарбей О.Ф.,

при секретарі Беднарській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за цивільним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_43, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41 до ОСОБА_42, про усунення
перешкод та заборону вчиняти дії, -

встановив:

02 вересня 2014 року позивачі звернулись
до суду з позовом до ОСОБА_42, мотивуючи
його тим, що 05.01.2012 року було
зареєстровано ОСББ «ЖКЦ-57/3» в АДРЕСА_1,
, на підставі скликання
установчих зборів мешканців будинку
від 14.12.2011 року. Дані збори були
проведені з численними порушеннями.
Незважаючи на це, було обране
правління, яке 14.12.2011 року обрало
ОСОБА_42 головою правління ОСББ
«ЖКЦ-57/3». З часу створення ОСББ
«ЖКЦ-57/3», ОСОБА_42 діяв не в інтересах
об'єднання, а лише у власних корисливих
цілях. Відповідач систематично
перешкоджав законній діяльності ОСББ
«ЖКЦ-57/3» з управління будинком та
прибудинковою територією,
неодноразово порушував статут
об'єднання та діяв всупереч позиції
власників квартир у будинку по АДРЕСА_1,
а відтак, на думку позивачів, не вправі
продовжувати свою участь в управлінні
справами будинку. У зв'язку з цим,
позивачі просять суд зобов'язати
ОСОБА_42 усунути перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні майном,
що перебуває у спільній сумісній
власності мешканців багатоквартирного
житлового будинку по АДРЕСА_1 шляхом
заборони ОСОБА_42 провадити будь-яку
діяльність щодо управління
багатоквартирним житловим будинком
особисто, а також через суб'єктів
підприємницької діяльності, в яких він
є засновником або учасником

В судовому засіданні представники
позивачів підтримали позовні вимоги.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечили проти
задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що 05.01.2012
року було зареєстровано ОСББ «ЖКЦ-57/3» в
АДРЕСА_1, , на підставі
скликання установчих зборів мешканців
будинку від 14.12.2011 року. Тоді ж було
обране правління, яке 14.12.2011 року обрало
ОСОБА_42 головою правління ОСББ
«ЖКЦ-57/3».

Позивачі вказують, що з часу створення
ОСББ «ЖКЦ-57/3», ОСОБА_42 діяв не в
інтересах об'єднання, а лише у власних
корисливих цілях, систематично
перешкоджав законній діяльності ОСББ
«ЖКЦ-57/3» з управління будинком та
прибудинковою територією,
неодноразово порушував статут
об'єднання та діяв всупереч позиції
власників квартир у будинку по АДРЕСА_1,
а відтак не вправі продовжувати свою
участь в управлінні справами будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» об'єднання
створюється для забезпечення і захисту
прав його членів та дотримання їхніх
обов'язків, належного утримання та
використання неподільного і
загального майна, забезпечення
своєчасного надходження коштів для
сплати всіх платежів, передбачених
законодавством та статутними
документами.

Згідно з ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності. Частиною 1 ст. 368 ЦК
України передбачено, що спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Положеннями ст. 15 ЦК України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
ЦПК України) сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачі, заявляючи даний позов про
усунення перешкод у користуванні їх
майном, не надали належних доказів
того, що майно перебуває у їх власності,
а також не конкретизували з посиланням
на докази, яке саме майно перебуває у їх
спільній власності.

Також позивачі просять суд зобов'язати
ОСОБА_42 усунути перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні майном,
що перебуває у спільній сумісній
власності мешканців багатоквартирного
житлового будинку по АДРЕСА_1 шляхом
заборони ОСОБА_42 провадити будь-яку
діяльність щодо управління
багатоквартирним житловим будинком
особисто, а також через суб'єктів
підприємницької діяльності, в яких він
є засновником або учасником. Проте,
позивачами не конкретизовано, яку саме
діяльність вони просять суд заборонити
провадити ОСОБА_42 як фізичній особі, а
також не обґрунтовано можливість
заборони провадження діяльності через
суб'єктів підприємницької діяльності,
в яких ОСОБА_42 є засновником.

У зв'язку з наведеним, а також з підстав
необґрунтованості та недоведеності
позовних вимог, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ін. до
ОСОБА_42 про усунення перешкод та
заборону вчиняти дії.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_43, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41 до ОСОБА_42, про усунення
перешкод та заборону вчиняти дії -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а в разі, якщо
апеляцію подають особи, які не були
присутніми в судовому засіданні то,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя