Справа № 583/3151/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м.
Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

головуючого
Мовчан Н.В.,

за участю секретаря
Мороз О.В.,

відповідачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк"

до ОСОБА_1,

про стягнення заборгованості,-

встановив:

26.08.2014р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просить стягнути заборгованість за
кредитним договором № б/н від 31.01.2011 р. в
сумі 7489,51 грн. Свої вимоги мотивує тим,
що 31.01.2011 р. між сторонами укладено
кредитний договір № б/н, згідно якого
позивач надав відповідачу кредит у
розмірі 2400,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач порушив умови
кредитного договору та станом на
31.07.2014р. має заборгованість за кредитом,
тому позивач просить стягнути на його
користь з відповідача заборгованість
по кредитному договору в сумі 7489,51 грн.

ПАТ КБ "ПриватБанк" належним чином
повідомлене про дату, час та місце
розгляду справи, подало клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника банку, також зазначає, що
позовні вимоги підтримує повністю,
просить задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечувала обставини отримання нею
грошових коштів у розмірі 2400,00грн.,
просила зменшити суму боргу,
пославшись на скрутне матеріальне
становище.

Суд, вислухавши пояснення
відповідачки, надавши оцінку доказам
по справі, дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 31.01.2011 р. між ПАТ
КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № б/н (надалі -
договір) у вигляді анкети-заяви про
приєднання до Умов та правил надання
банківських послуг . Бажаний кредитний
ліміт - 550,00грн. Відповідно до заяви
ОСОБА_1 погодилася з тим, що дана заява
разом з пам'яткою клієнта, Умовами та
правилами надання банківських послуг,
а також тарифами складають між нею і
банком договір про надання банківських
послуг. З вказаними документами
ознайомилася і погодилася з ними.(а.с.7)

Згідно з довідкою про умови
кредитування з використанням кредитки
«Універсальна, 30 днів пільгового
періоду» базова процентна ставка
становить 3,0% на місяць.(а.с.8)

Згідно п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил
надання банківських послуг після
отримання банком від клієнта
необхідних документів, а також заяви,
банк здійснює перевірку наданих
документів та приймає рішення про
можливість встановлення кредитного
ліміту на кредитну карту. Клієнт надає
свою згоду на те, щоб кредитний ліміт
встановлювався за рішенням банку і
клієнт надає право банку в будь - який
час змінити (зменшити, збільшити або
анулювати) кредитний ліміт. Підписання
вказаного договору є прямою та
безумовною згодою клієнта стосовно
прийняття будь - якого розміру
кредитного ліміту, встановленого
банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил
надання банківських послуг
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість по кредиту, сплатити
відсотки за користування кредитом по
перевитраті платіжного ліміту, а також
виплачувати комісії на умовах
передбачених даним договором.

Відповідачка частково здійснювала
погашення кредитної заборгованості:
16.02.2011р. - 500,00грн., 15.04.2011р. - 488,00грн.,
17.05.2011р. - 1000,00грн., 13.07.2011р. - 140,00грн. та
16.12.2011р. - 300,00грн., що підтверджується
довідкою про рух коштів по рахунку. (а.с.
71-77)

Судом встановлено, що відповідачка
умови договору належним чином не
виконавла, що підтверджується
розрахунком заборгованості станом на
31.07.2014р.(а.с.5-6), відповідно до якого
загальна сума заборгованості ОСОБА_1
перед ПАТ КБ "ПриватБанк" становить
7489грн. 51 коп., в тому числі: -
заборгованість за кредитом -2713,19грн., -
заборгованість по сплаті відсотків
-3943,49грн., - штраф - 500,00 грн., - штраф -332,83
грн.

Належне виконання зобов'язання, може
бути забезпечено неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком, а також іншими видами
забезпечення, встановленими договором
або законом (ст. 546 ЦК України).

За змістом цих норм закону
забезпечення виконання зобов'язання у
виді неустойки (штрафу, пені) - це
санкція, спрямована на виконання
зобов'язання, що може бути застосована
лише до реальних зобов'язань, які є
чинними й дія яких не припинена; нею
може забезпечуватися лише дійсна
вимога, розмір якої обраховується із
суми невиконаного, неналежно
виконаного чи несвоєчасно виконаного
зобов'язання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Іншими обставинами в розумінні ч.3 ст. 551
ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником, майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні, не лише
майнові, але і інші інтереси сторін, що
заслуговують на таку увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил
надання банківських послуг при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань передбачених договором
більше ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500грн. + 5% від суми позову.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, позивач просить
стягнути з відповідача штраф у
загальному розмірі 832,83грн., в тому
числі: фіксована частина - 500,00грн.,
процентна складова - 332,83грн..

Судом встановлено, що заборгованість,
про стягнення якої йде мова в даній
справі, виникла у зв'язку з тим, що
відповідачка не працює, сама виховує
трьох дітей, двоє з яких неповнолітні,
отримує компенсаційну виплату за
здійснення догляду за престарілою
особою, власного житла та майна за
місцем проживання не має, що
підтверджується матеріалами справи.
(а.с. 56-59, 65-68)

Посилаючись на вказані вище обставини
відповідачка звернулася до суду про
зменшення суми боргу.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у
такому порядку не підлягають зменшенню
через неспівмірність із розміром
основного боргу, оскільки вони є платою
за користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наявні підстави для зменшення розміру
штрафу до 200,00грн.,тому позов ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
підлягає частковому задоволенню на
загальну суму 6856,68грн..

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача необхідно стягнути
судові витрати по справі пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530,
1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60,
88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1)
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 31.01.2011 р. на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "ПриватБанк" в сумі 6856 (шість
тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 68
коп.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку „ПриватБанк"
судові витрати у розмірі 223грн. (двісті
двадцять три) 02 коп..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через Охтирський
міськрайонний суд Сумської області
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Повний текст рішення складено 07
листопада 2014року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області
Н.В.Мовчан