Справа № 316/1257/14-ц
Провадження № 2/316/968/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Енергодарський міський
суд

Запорізької
області

у складі головуючого судді: Бульби О.М.,

при секретарі: Демешко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Енергодар цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення додаткових витрат на
неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
зазначеним позовом, в якому зазначила,
що до 11 грудня 2006 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від
цього шлюбу мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2006 році шлюб між
сторонами по справі було розірвано у
судовому порядку та 11 грудня 2006 року
розірвання нашого шлюбу було
зареєстровано відділом реєстрації
актів цивільного стану
Енергодарського міського управління
юстиції Запорізької області. З цього
часу вона виховувала доньку
самостійно. За рішенням
Енергодарського міського суду
Запорізької області по справі №2-1596/2002
рік з відповідача на її користь
стягуються аліменти на утримання
доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, починаючи з 14.11.2002 року і до
досягнення нею повноліття. Деякий час з
моменту присудження аліментів,
відповідач виконував рішення суду, в
наступному став ухилятись від їх
сплати, часто змінював своє місце
роботи та не повідомляв про це ВДВС, а
вона постійно була вимушена
розшукувати його нове місце роботи, для
можливості отримання від нього
аліментів на утримання доньки. Станом
на 01 лютого 2014 року заборгованість
ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає
12484,48 грн. 20 липня 2013 року вона вдруге
вийшла заміж та змінила своє прізвище з
ОСОБА_1 на ОСОБА_1. Весь час після
розлучення відповідачем вона повністю
присвятила своїй доньці, намагаюсь
якнайбільше розвинути її здібності та
наповнити її життя позитивними
емоціями. Для того, щоб спільна донька
була всебічно розвинена, вона водила її
до студії дитячого телебачення, з 2012
року донька відвідує художню школу. Всі
гуртки платні. Крім оплати за їх
відвідування, вона має купувати
необхідні приладдя для малювання. З
квітня по грудень 2011 року донька
займалась в студії дитячого
телебачення та за її заняття нею було
сплачено 1485 грн. З вересня 2011 року по
теперішній час спільна донька
займається в художній школі. За її
навчання в художній школі позивачкою з
вересня 2011 року було сплачено 1320 грн.
Також позивач несе витрати на
придбання необхідного обладнання та
приладдя (вугілля, гуаш, скло, пензлі,
прості олівці, папір та ін.), тобто, на
забезпечення самого навчального. З
вересня 2013 року по лютий 2014 року вона
придбала приладдя на суму 997,75 грн.
Окрім того, дитина дуже хвороблива та
майже кожного місяця хворіє на
застудні захворювання. Її лікування
також вимагає коштів. За період з січня
2012 року по час подання позову на
лікування нею було витрачено 1823,78 грн. В
2013 році, з метою вирівнювання зубів,
доньці ставили пластини. Вартість
стоматологічних послуг склала 2160 грн.
Оскільки дитина дуже хвороблива та з
метою її оздоровлення і підвищення
імунітету, кожного року донька
проходить курс лікування в санаторії
чи відпочиває в дитячих оздоровчих
таборах. Все це теж вимагає додаткових
витрат. Так, з 20 грудня 2011 року по 06
січня 2012 року спільна донька
знаходилась та лікувалася в санаторії
«Сонячна долина» (с. Поляна
Закарпатська обл.) Вартість путівки
становила 765 грн. З 30.06.2012 року по 19.07.2012
року ОСОБА_3 відпочивала в ДОЛ «Юність»
(пгт Кирилівка Запорізька обл.).
Вартість путівки - 360,00 грн. З 11.08.2013 року
по 27.08.2013 року донька відпочивала та
оздоровлювалася в ДОЛ «Мандарин» (м.
Євпаторія АРК). Вартість путівки
становила 782 грн. Всього на
оздоровлення доньки позивачем було
витрачено 1907 грн. Жодної участі в
додаткових витратах на утримання
дитини батько не приймає. Добровільно
вирішити питання стосовно оплати
додаткових витрат на дитину вона не має
змоги.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
з'явилась, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, надала пояснення,
аналогічні викладеним в позовній
заяві, доповнивши їх тим, що вважає
відповідач свідомо ухиляється як від
сплати аліментів, так і додаткових
витрат на дитину, не спілкується з
дитиною, хоча з її боку жодних перешкод
не було. Також вважає, що відповідач,
будучи працездатною особою, яка не має
хронічних захворювань, не бажає
працювати офіційно для того, щоб
уникнути сплати аліментів та покласти
лише на неї та її чоловіка матеріальне
забезпечення доньки.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове
засідання з'явилась, позовні вимоги
ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі,
надала пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
з'явився, позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав в повному обсязі, вважає
позивачем не доведено наявність у
доньки таких здібностей, які б
викликали необхідність вкладення в неї
додаткових витрат, щодо додаткових
коштів за медикаменти на лікування,
зазначив на те, що в цілому зазначені в
медичній картці захворювання є
природними, якими хворіє кожна дитина,
та такими на які не потрібні додаткові
витрати, оскільки дитина не перебуває
на обліку за захворюванням, не має
певних каліцтв. З приводу
санаторно-курортного лікування та
путівок в дитячі табори відповідач
зазначив на те, що це є відпочинком
дитини в період зимових канікул та у
літній час і ніякими чинниками не
викликались та не є вкрай необхідними.
Крім того, ОСОБА_2 надав пояснення, що
він офіційно не працює, оскільки має
побоювання щодо того, що офіційно
працючий чоловік його віку має реальну
можливість бути призваним до зони АТО,
тому він працює неофіційно, має
мінливий та нестабільний дохід. Він має
дитину від жінки, з якою проживає
цивільним шлюбом, про яку піклується.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є
тренером карате, де займається ОСОБА_3.
Дитина талановита, має певні здібності
в цьому виді спорту та могла б досягти
великих успіхів, якби ставила за ціль
життя - спорт. Але ОСОБА_3 в майбутньому
не пов'язує своє життя з професійним
спортом. Батька дитини тренер ні разу
не бачив та не розмовляв з ним. Завжди
дитина під опікою матері та її нового
чоловіка.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є
вчителем ОСОБА_3 в художній школі.
Дитина талановита, приймає участь у
багатьох конкурсах, як шкільних, так і
міських, займає призові міста. В
майбутньому дівчинка планує стати
дизайнером, і тому навчання в художній
школі є вкрай необхідним для цієї
професії. Батька дитини вона жодного
разу не бачила та не розмовляла з ним.
Завжди дитина під опікою матері та її
нового чоловіка.

Заслухавши сторони по справі,
представника позивача, свідків,
всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилався позивач та його
представник, як на підставу вимог,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі, виходячи
з наступного:

Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2
та ОСОБА_1 (а.с.7), шлюб між якими
розірвано 14 грудня 2006 року (а.с.8). 20
липня 2013 року ОСОБА_4 уклала інший шлюб
та набула прізвище ОСОБА_1 (а.с.9).
Відповідно до постанови
Енергодарського міського суду від 25
листопада 2002 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1. на утримання доньки
ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? всіх видів
його заробітку (а.с.158). Станом на 01 липня
2014 року відповідач має заборгованість
по сплаті цих аліментів в розмірі 19358,68
грн. (а.с.185). Як вбачається з наданих
декількох розрахунків ВДВС відповідач
сплачував в повному обсязі нараховані
аліменти до листопада 2012 року, де
останнім місцем його роботи була
робота уповноваженого сектору карного
розшуку Великолепетихського РВ УМВС
України в Херсонській області. (а.с.159). В
наступному виплата ним аліментів не
здійснювалась. Як вбачається з його
пояснень, це він робить свідомо, маючи
побоювання щодо того, що офіційно
працюючий чоловік його віку має
реальну можливість бути призваним до
зони АТО. Суд вважає дану причину не
працевлаштування необґрунтованою.
ОСОБА_2 є працездатною людиною, доказів
про наявність хвороби або інших
поважних причин не працевлаштування не
надав. Позивач ОСОБА_1 з 06.12.2012 року по
12.07.2015 року знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною від другого шлюбу до
досягнення нею трирічного віку (а.с.160).
та отримує на теперішній час допомогу
від підприємства в розмірі 1218
грн.(а.с.161,162).

У силу ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи фактично зазнанчеі витрати
ОСОБА_1 на дитину сторін по справі -
ОСОБА_3, складають 9693,53 грн.

Так, відповідно до медичної картки
ОСОБА_3, в якій зазначено на призначення
лікарями цих ліків, згідно з платіжними
документами, чеками, витрати на
придбання ліків складають 1823,78 грн. Суд
критично ставиться до зазначеного
відповідачем про те, що зазначені в
медичній картці захворювання є
природними, якими хворіє кожна дитина,
та такими на які не потрібні додаткові
витрати, оскільки дитина не перебуває
на обліку за захворюванням, не має
певних каліцтв, то ці захворювання
виникли внаслідок недогляду матері за
дитиною. Відповідно до характеристики
на ОСОБА_3, наданою Дитячою художньою
школою 26.02.2014 року мати ОСОБА_1
відповідально та сумлінно ставиться до
виховання дитини. Суд вважає, що
захворювання дитини, навіть,
загальними захворюваннями, та
придбання ліків у зв'язку з цим є
особливими обставинами.

Також позивач зазначала, що донька
відвідувала студію дитячого
телебачення, за відвідування якої нею
було сплачено 1485 грн., що підтверджено
довідкою Студії дитячого телебачення
«Перспектива плюс» та квитанціями до
прибуткового касового ордеру (а.с.10-11).
Суд вважає, що дана сума грошових
коштів відноситься до додаткових
витрат на дитину, оскільки пов'язана з
розвитком здібностей дитини.
Відповідно до Анонсу цієї студії,
наданої позивачем, студія допомогає
розкрити творчі здібності дитини.

Також, в ході розгляду справи судом
було досліджено посилання позивача на
необхідність стягнення з відповідача
додаткових витрат на навчання в
дитячій художній школі в розмірі 1320
грн. та придбання необхідного приладдя
на суму 997,75 грн. З огляду на те, що
дитина проявляє неабиякий інтерес до
малювання, має образні, творчі
здібності, приймає участь у міських та
шкільних виставках, що відображено в
характеристиці на дитину, видану
Дитячою художньою школою (а.с.12-17), суд
критично ставиться до заперечень
позивача з приводу того, що дитина не
має таких здібностей, щоб виникла
необхідність додаткових витрат. Суд
вважає, що ці витрати є обґрунтованими,
підтверджені документально належними
доказами, і тому є додатковими
витратами у розумінні ст.185 Сімейного
кодексу України.

Щодо віднесення до додаткових витрат
стоматологічних послуг на суму 2160 грн.,
суд також погоджується з позицією
позивача ОСОБА_1 Дані витрати є
документально підтвердженими (а.с.47-48)
та викликані необхідністю
вирівнювання зубів та виготовлення
ортодонтичного апарату обох щелеп
відповідно до акту обстеження пацієнта
від 15.06.2013 року. Вартість
стоматологічних послуг склала 2160 грн.,
що доводиться актом №27 від 15.06.2013 року
та товарним чеком до нього.

Крім того, суд вважає за необхідне
включити до додаткових витрат грошові
кошти в сумі 1907 грн. 20 грудня 2011 року по
06 січня 2012 року дитина знаходилась та
лікувалася в санаторії «Сонячна
долина» (с. Поляна Закарпатська обл.), що
доводиться санаторно-курортною
книжкою до історії хвороби №1307 (а.с.50-55).
Вартість путівки становила 765 грн. З
30.06.2012 року по 19.07.2012 року ОСОБА_3
відпочивала в ДОЛ «Юність» (пгт
Кирилівка Запорізька обл.) Вартість
путівки - 360 грн. З 11.08.2013 року по 27.08.2013
року дитина відпочивала та
оздоровлювалася в ДОЛ «Мандарин» (м.
Євпаторія АРК). Вартість путівки
становила 782,00 грн. Вказані обставини
підтверджуються довідкою №37/04 від
07.05.2014 року та квитанціями про оплату
(а.с.49-50). Суд вважає, що відповідач
повинен нести участь і в цих додаткових
витратах, оскільки ці додаткові
витрати на дитину пов'язані з
необхідністю забезпечення дитини
необхідного рівня життя, забезпечення
відпочинку, тобто, пов'язаними з
особливими обставинами.

Таким чином, виходячи з загальної суми
додаткових витрат в розмірі 9693,53 грн.,
витрачених позивачкою на дитину, ?
частина цих витрат складає 4846,77 грн.,
яка підлягає стягненню з відповідача.

Ст. 51 Конституції України, яка
кореспондує з ч.1 ст.180 СК України,
встановлено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття. У
відповідності зі ст. 141 СК України мати
та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, а розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Згідно принципу 6 Декларації з прав
дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 року дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості;

Відповідно до статті 27 Конвенції про
права дитини, яка набула чинності для
України з 27 вересня 1991 року,
Держави-сторони визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального та соціального розвитку
дитини. Батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про охорону дитинства», кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Відповідно до ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що зумовлені особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У відповідності з п.18 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 3 від 15.05.2006
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» у випадках
стягнення додаткових витрат мова йде
про фактично зазнані або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначати у
твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, слід
зазначити, що згідно вимог ст.180 СК
України батьки зобов'язані надавати
утримання дитині до досягнення нею
повноліття. В даному випадку виплата
аліментів здійснюється батьком дитини
ОСОБА_2 на підставі рішення суду у
відповідному розмірі, що є загальним
правилом. Однак, внаслідок певних
життєвих обставин як позитивного (в
даному випадку, наприклад, навчання в
художній школі, студії дитячого
телебачення тощо) або негативного
характеру (в даному випадку, наприклад,
тимчасові хвороби дитини) виникла
необхідність здійснювати витрати на
дитину, які заздалегідь неможливо
визначити або передбачити, чим і
пояснюється те, що такі обставини не
враховуються судом при первісному
встановленні розміру аліментів, адже
такі обставини носять вірогідний
характер і можуть взагалі не виникнути.
Однак, при цьому закон враховує
можливість настання певних обставин,
які зумовлюють необхідність у
додаткових коштах на утримання дитини.

За правилами ч.1 ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, зобов'язаний брати
участь у додаткових витратах на дитину,
що викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою тощо). При цьому додаткові
витрати на дитину можуть бути
викликані тривалими або тимчасовими за
своєю природою обставинами, і,
відповідно, мати регулярний або
разовий характер. А тому суд дійшов
висновку, що за наявності вищевказаних
обставин на відповідача ОСОБА_2 слід
покласти обов'язок нести додаткові
витрати на свою дитину.

На підставі ст.51 Конституції України,
ст.ст.141, 180, 185 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 3, 88, 118, 119 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, додаткові
витрати на утримання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4846 грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, кошти у
розмірі сплаченого судового збору - 243
грн. 60 коп.

Рішення в повному обсязі буде
виготовлено на протязі 5 днів.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
О. М. Бульба