Справа № 129/2948/14-ц
Провадження по справі № 2/129/765/2014
УХВАЛА

11.11.2014 р.
м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду О.В.
Бондар, розглянувши матеріали заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на
стороні позивача служба у справах
дітей Гайсинської
райдержадміністрації Вінницької
області, про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини, -

Встановила:

Ухвалою судді від 31.10.2014 р. позовна
заява залишена без руху, як така, що не
відповідає вимогам ст. 119 КПК України,
оскільки позовні вимоги про визначення
місця проживання дитини підлягає
розгляду в самостійному провадженні із
залученням служби у справах дітей та
сплатою судового збору відповідно до
ст.4 Закону України "Про судовий збір";
до позову заяви не долучено належно
засвідчених копій доказів (документів),
зокрема, виготовленої відповідно до
вимог п.п. 13.6, 13.7 розділу 13 Інструкції з
діловодства у місцевих загальних
судах, апеляційних судах областей,
апеляційних судах міст Києва та
Севастополя, апеляційному суді
Автономної Республіки Крим та Вищому
спеціалізованому суді України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України 17.12.2013 р.
№ 173, копії свідоцтв про народження
дітей, копій паспортів позивача та
відповідачки, копій ідентифікаційних
номерів, ксероксні відбитки яких до
уваги не беруться тому, що за змістом ч.
2 ст. 59, ст. 64 ЦПК України, ст.ст.1,2 Закону
України «Про інформацію», ДСТУ 2732:2004
«Діловодство й архівна справа; терміни
та визначення понять» у визначених
законом випадках допустимими доказами
підтвердження певних обставин в
судових справах є оригінали чи належно
засвідчені (завірені) копії письмових
доказів, зокрема, документів, що
містять відомості про ці обставини.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України
«Про інформацію» інформацією є
будь-які відомості, що можуть бути
збережені, зокрема, на матеріальних
носіях, а достовірність (юридична
вірогідність) інформації є одним з
основних принципів інформаційних
відносин.

Згідно з ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й
архівна справа; терміни та визначення
понять»

- п.п.3.3 документ – це інформація,
зафіксована на матеріальному носії,
основною функцією якого є зберігати та
передавати її в часі та просторі;

- п.3.11 службовий документ – це документ,
який створила або отримала установа (чи
інший суб’єкт господарювання) в
процесі діяльності;

- п.3.12 юридична сила (службового
документа) – це властивість службового
документа, надана чинним
законодавством, яка є підставою для
вирішення правових питань, здійснювати
правове регулювання і (або)
управлінські функції;

- п.3.13 оригінал (службового документа) –
це примірник службового документа, що
першим набуває юридичної сили;

- п.3.15 незасвідчена копія (службового
документа) – це копія службового
документа, в якій немає реквізитів, що
надають їй юридичної сили;

- п.3.16 засвідчена копія (службового
документа) – це копія службового
документа, що містить реквізити, які в
окремих випадках надають їй юридичної
сили оригіналу;

- п.3.17 витяг (зі службового документа) –
це засвідчена копія частини тексту
службового документа;

- п.4.14 реквізит (службового документа) –
це інформація, зафіксована в
службовому документі для його
ідентифікування, організування обігу і
(або) надання йому юридичної сили.

За ст.ст. 1, 75-77 Закону України «Про
нотаріат», главою 7 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
(Наказ Міністра юстиції України від
22.02.2012 р. № 296/5), п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
засвідчення вірності копій документів
з метою надання їм юридичної
вірогідності (достовірності)
здійснюється нотаріусами, посадовими
особами органів місцевого
самоврядування, а також адвокатами у
справах, які вони ведуть (ведення
адвокатом справи клієнта починається з
моменту взяття зобов’язання про
надання юридичної допомоги).

За змістом ч. 1 ст. 20, п.6 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 21
Закону «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» договір про надання
правової допомоги адвоката має
виконуватися належним чином, на
користь правам, свободам і законним
інтересам клієнта, а приписи ч. 3 ст. 27
ЦПК України зобов’язують осіб, які
беруть участь у справах, в т.ч.
адвокатів, добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов’язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України
цивільні справи мають бути розглянуті
та вирішені протягом розумних строків,
а ч. 2 ст. 158 ЦПК України дозволяє суддям
вирішувати цивільні справи без осіб,
які беруть участь у справах, за
наявності їх письмових клопотань.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
розгляд судом упродовж розумного
строку справи особи є її
основоположним правом.

Відповідно до ст.ст.119 ЦПК України у
позовній заяві викладаються зміст
позовних вимог, обставини і докази на
їх підтвердження, перелік доданих
письмових доказів (документів).

Системне (комплексне) розуміння
зазначених норм дає підстави для
висновків, що:

1) адвокат зобов’язаний надавати
належну (якісну) правову допомогу
клієнту, яка б забезпечувала
реалізацію його прав, у т.ч. права на
розгляд справи у розумний строк;

2) розгляду справи у розумний строк
сприяє складання заяв і позовних заяв
відповідно до встановлених
процесуальним законом вимог і з
урахуванням змісту матеріального
закону, що регулює відповідні
правовідносини, долученням необхідних,
достатніх, допустимих (з юридичною
силою) та достовірних (юридично
вірогідних) письмових доказів.

3) допустимими (з юридичною силою) і
достовірними (юридично вірогідними)
письмовими доказами можливо визнавати
лише їх оригінали або належно
засвідчені копії оригіналів;

4) належно засвідченими копіями
оригіналів письмових документів
визнаються, зокрема, їх ксеро-, факсо-,
та фотокопії за умови засвідчення
нотаріусами, посадовими особами
органів місцевого самоврядування, а
також адвокатами у справах, які вони
ведуть;

5) складання адвокатами заяв і позовних
заяв без належних викладення змісту
позовних вимог, обґрунтування їх
обставинами, зазначення доказів на
підтвердження кожної обставини, без
долучення належно засвідчених копій
письмових доказів (документів) є
неналежним (неякісним) наданням
правової допомоги клієнтам, оскільки
тягне залишення таких заяв і позовних
заяв без руху відповідно до ст. 121 ЦПК
України, перешкоджає швидкому, в тому
числі без участі сторін, розгляду справ
і спричиняє порушення права заявників
на вирішення їх справ упродовж
розумного строку.

6) адвокати зобов’язані складати
якісні за змістом (законні) заяви і
позовні заяви з долученням до них
належно засвідчених ними самими, чи
нотаріусами, посадовими особами
органів місцевого самоврядування
копій письмових доказів (документів).

11.11.2014 р. до суду подано заяву ОСОБА_1 про
повернення йому матеріалів заяви.

Відповідно до п.п.1,5 ч.3 ст. 121 ЦПК України
заява повертається, якщо позивач до
відкриття провадження у справі подав
заяву про повернення йому позову.
Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви.

Оскільки, позивачем до відкриття
провадження у справі подано заяву про
повернення позову, то необхідно його
клопотання задовольнити, повернувши
позивачу ще й сплачений ним судовий
збір в сумі 243,60 грн. згідно квитанції №
14 від 29.10.2014 р.

Керуючись п.п.1,5 ч.3 ст. 121, п.2 ч.1
ст. 83 ЦПК України, -

Ухвалила:

Повернути матеріали заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача
служба у справах дітей Гайсинської
райдержадміністрації Вінницької
області, про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини.

Зобов’язати компетентних посадових
осіб уповноважених державних установ
Гайсинського району повернути ОСОБА_1
сплачений ним судовий збір в сумі 243,60
грн. згідно квитанції № 14 від 29.10.2014 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п’яти днів до апеляційного суду
Вінницької області.

Суддя: