АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/ 790/7316/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 409/ 459/14-ц
Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Бородіна М.М.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Білокуракинського районного
суду Луганської області від 28 квітня 2014
року у справі за поданням заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Білокуракинського
районного управління юстиції
Луганської області Любара Андрія
Геннадійовича про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИЛА:

25 квітня 2014 року заступник начальника
відділу Державної виконавчої служби
Білокуракинського районного
управління юстиції Луганської області
(далі ВДВС Білокуракинського РУЮ) Любар
А.Г. звернувся у суд з поданням у якому
просить тимчасово обмежити у праві на
виїзд за межі України ОСОБА_4

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 17.01.2014
року ВДВС Білокуракинського РУЮ
відкрито виконавче провадження № ВП
41556785 щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2/409/677/13-ц від 16.01.2014
року, виданого Білокуракинським
районним судом про стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі 14
частини .

Як на підставу тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_4, з
посиланням на ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в»їзд в
України громадян України», ст. 124
Конституції України, зазначає, що
боржник на неодноразові виклики
державного виконавця до відділу не
з»являється і аліменти у добровільному
порядку не сплачує та зі слів стягувача
стало відомо, що боржник виїжджає за
територію України, але аліменти не
сплачує. Як на підставу такого
обмеження також зазначає на звернення
стягувача до ВДВС Білокуракинського
РУЮ з заявою про таке обмеження ОСОБА_4
у зв»язку з невиплатою на її користь
аліментних платежів.

Ухвалою Білокуракинського
районного суду Луганської області від
28 квітня 2014 року вказане подання
задоволено та ОСОБА_4 тимчасово
обмежено у праві виїзду за межі України
до виконання невиконаних забов»язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить скасувати вказану ухвалу суду
як незаконну та постановити нову
ухвалу якою відмовити в задоволенні
зазначеного подання.

Доводи апеляційної скарги
обгрунтовує неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та відсутність доказів, які б свідчили
про його ухиляється від сплати
аліментів.

В запереченнях на апеляційну
скаргу начальник ВДВС
Білокуракинського РУЮ, посилаючись на
безпідставність доводів апеляційної
скарги, а також на доводи, які
слугували підставою для звернення з
зазначеним поданням, просить відхилити
апеляційну скаргу та залишити без змін
ухвалу суду від 28 квітня 2014 року та
розглянути справу за відсутності
представника ВДВС Білокуракинського
РУЮ ( а.с.30-31).

З заявою про розгляд справи за його
відсутності до апеляційного суду також
звернувся боржник ОСОБА_4 (а.с.28).

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи вказане подання
заступника начальника ВДВС
Білокуракинського РУЮ, суд першої
інстанції виходив з наявності
відкритого виконавчого провадження та
заборгованості боржника станом на
25.04.2014 року в сумі 3639,98 грн..

Однак погодитись з таким висновком
суду не можна.

В п.5 ч.1 ст. 6 «Про порядок виїзду з
України та в»їзд в Україну громадян
України» встановлено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон ,зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов»язання - до виконання цих
зобов»язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов»язань, покладених на
нього рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов»язань за рішенням.

У сучасній українській мові слово
«ухилення» тлумачиться так: 1)
відступати, відхилятися, вивертатися; 2)
намагатися не робити чого-небудь, не
брати участі в чомусь, уникати; 3)
навмисно не давати відповіді на
запитання або говорити про щось інше.

Таким чином, ухиленням є навмисне
чи інше свідомому невиконанню
боржником обов»язків за рішенням суду,
у зв»язку з чим і здійснюється
примусове виконання та є підставою про
застосування до боржника тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК
України наявність умислу та обставин,
які є предметом посилання суб»єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог підлягають
доведенню.

Доказів про те, що боржник
отримував постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження, як і доказів того, що
останній, отримавши повідомлення
державного виконавця про його виклик
до ВДВС Білокуракинського РУЮ, до ВДВС
не з»являвся, матеріали справи не
містять. Наявність же у боржника
заборгованості по аліментам , не є
підставою для обмеження його права на
виїзд за межі України , оскільки
необхідною умовою для застосування
такого обмеження , є навмисне чи
свідоме невиконання боржником рішення
суду.

За таких обставин вказану ухвалу
суду не можна визнати такою, що
відповідає вказаним нормам
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам, що у відповідності до п.3 ч.1 ст.
312 ЦПК України, є підставою для її
скасування та постановлення нової
ухвали про відмову заступнику
начальника ВДВС Білокуракинського РУЮ
Любару А. Г. в задоволенні подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника, з зазначених
вище підстав.

Керуючись ст.303 , п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК
ст.ст. 315, 319, 218, 324 ЦПК України, судова
колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати ухвалу Білокуракинського
районного суду Луганської області від
28 квітня 2014 року.

Відмовити заступнику начальника
відділу Державної виконавчої служби
Білокуракинського районного
управління юстиції Луганської області
Любару Андрію Геннадійовичу в
задоволенні подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_4.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий, суддя :

Судді: