Справа № 712/5019/13-ц
Провадження № 2/712/695/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року
м.
Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у
складі:

головуючого/судді
-
Євтушенка П.М.

при секретарі
-
Шевченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
представник ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6, приватний нотаріу Черкаського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання договору дарування удаваним
правочином, визнання правочину
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23. 04. 2013 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, про визнання
договору дарування удаваним
правочином, визнання зазначеного
правочину договором купівлі-продажу,
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та застосуванні
двосторонньої реституції. Свої вимоги
мотивував тим, що йому на праві
власності належало 87/100 частин жилого
будинку з відповідною частиною
надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1,
на підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого державним
нотаріусом Першої Черкаської
державної нотаріальної контори
Починок Ю.В. 05. 02. 2011р., за реєстровим
номером 1-125, зареєстрованого 10. 05. 2011р.
комунальним підприємством «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» згідно з витягом про
державну реєстрацію прав № 29896255.

Згідно з довідкою комунального
підприємства «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» від 25. 05. 2011р.
вищезазначений житловий будинок
належав також третім особам - ОСОБА_5 -
13/200 часток на підставі свідоцтва про
право на спадщину виданого
держнотконторою 24. 08. 1982р. № 2-2892 та
ОСОБА_6 - 13/200 часток на підставі
свідоцтва про право на спадщину
виданого держнотконторою 24. 08. 1982р. №
2-2892, тобто в розумінні ст. 356 ЦК України
являється спільною частковою
власністю позивача та третіх осіб.
Будинок розташований на схилах річки
Дніпро на земельній ділянці загальною
площею 495 кв.м. та майже в центрі міста
Черкаси, що підтверджується актом
погодження меж землекористування та
планом розподілу земельної ділянки.
Правоустановчі документи на земельну
ділянку позивачем після прийняття
спадщини не були належним чином
оформлені. Житловий будинок перебував
в аварійному стані та потребував
капітального ремонту, а оскільки
позивач ніде не працював, доходів не
мав, що підтверджується відомостями з
центральної бази даних Державного
реєстру фізичних осіб ДПА України про
суми виплачених доходів від 14. 12. 2012р.,
мав проблеми із спиртними напоями та не
мав матеріальної можливості
утримувати своє майно, останній
вирішив продати частину належного йому
житлового будинку та мав намір за
вилучені від продажу кошти придбати
квартиру в м. Черкаси, оскільки іншого
житла не мав, що підтверджується
довідкою комунального підприємства
«Черкаське об'єднане бюро технічної
інвентаризації» від 18. 07. 2012р. Крім того,
у позивача на утриманні знаходиться
донька, на користь якої позивач
зобов'язаний сплачувати щомісячно
аліменти на підставі виконавчого листа
№ 2-4121 від 20. 10. 1999р. виданого
Соснівським районним судом м. Черкаси,
по сплаті яких останній має
заборгованість. Продаж будинку позивач
планував здійснити за 100 000 доларів
США, мінімум за 85 000 доларів США.

Восени 2011р. відповідачка ОСОБА_3, яка зі
своїм цивільним чоловіком ОСОБА_10
являлись сусідами позивача, що були
обізнані про те, що останній зловживав
спиртними напоями та проживав один
після смерті матері, оглянувши будинок,
виявили бажання придбати належну
позивачу частку та запропонували
вирішення усіх питань з нотаріального
оформлення правочину взяти на себе.
Оскільки вищевказаний будинок являвся
спільною частковою власністю позивача,
та третіх осіб ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зв'язок з
якими був відсутній, і, відповідно
згоду останніх на відчуження частки
позивача в будинку отримати було
неможливо, відповідачка запропонувала
позивачу правочин щодо купівлі нею
будинку вчинити у формі договору
дарування, крім того у такий спосіб
можливо було уникнути сплату податку
за посвідчення договору
купівлі-продажу. Тобто волевиявлення
сторін було спрямовано на укладення
договору купівлі-продажу житлового
будинку. Позивач погодився на
пропозицію відповідачки, так як був
особою необізнаною в цих питаннях, та
передав відповідачці всі наявні у
нього правовстановлюючі документи на
будинок для підготовки пакету
документів на відчуження. Відповідачка
пообіцяла позивачу, що розрахунок буде
проведений після того, як позивач
зареєструє її в будинку. 11. 10. 2011р.
позивач надав згоду на реєстрацію
відповідачки у належному йому
домоволодінні і у цей же день остання
була зареєстрована як піднаймач. Однак
коштів за будинок позивач від
відповідачки не отримав. На початку
січня 2012р. відповідачка повідомила
позивачу, що нею отримані всі необхідні
документи для продажу будинку та
привезла останнього до нотаріуса для
підписання угоди. Весь цей час позивач
мешкав у друзів. 11. 01. 2012р. позивачка
привезла відповідача до нотаріальної
контори і в цей же день між позивачем та
відповідачем було укладено договір
дарування частки будинку з відповідною
частиною надвірних споруд, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 28. До теперішнього часу
він не отримав грошей за продану
належну йому частину будинку, що змушує
звертатися до суду.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача ОСОБА_11
підтримали позовні вимоги в повному
обсязі та просили позов задовольнити.
Суду пояснили, що позивач мав намір
продати належну йому частину
домоволодіння, оскільки не мав засобів
для існування та здійснення
капітального ремонту будинку. Покупців
шукав серед сусідів. Восени 2011 року до
нього звернулися ОСОБА_10 та ОСОБА_3 з
пропозицією придбати будинок. З метою
підготовки всіх необхідних документів,
ОСОБА_10 запропонував дати на ім'я його
цивільної дружини ОСОБА_3 довіреність,
оскільки вона має молодий вік і швидше
з усім упорається. Він погодився. При
цьому, ОСОБА_10, знаючи про зловживання
ОСОБА_1 спиртними напоями, поставив
умову, що останній повинен
зареєструвати ОСОБА_3 у своєму будинку,
щоб ніхто цей будинок у нього не забрав.
Дана умова була виконана. Після цього,
ОСОБА_10 відправив його проживати до
своїх друзів в с. Грушівка. Коли ОСОБА_10
повідомив, що всі документи готові, він
приїхав у м. Черкаси, але нотаріус
відмовилася складати документи, так як
він був нетверезий. На початку січня 2012
року він ще раз приїхав у м.Черкаси і
був підписаний оспорюваний правочин.
Гроші відповідачка йому не заплатила,
він позбавлений житла і мешкає у
друзів.

Відповідач проти позову заперечували.
Відповідач свою позицію обґрунтувала
тим, що рішенням апеляційного суду
Черкаської області від 18. 10. 2012 року
встановлено, що між нею та ОСОБА_1 був
укладений договір дарування. При цьому,
ОСОБА_1 власноручно написав «дарую» і
будь-яких інших угод вони не вчиняли. До
укладання зазначеної угоди, позивач
отримав 100 000 грн., як плату за його
частку майна, укладання угоди
купівлі-продажу було неможливим через
наявність інших співвласників.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду не
з'явилися, місце їх перебування не
відоме, про день та час розгляду справи
повідомлялися через оголошення в
газеті.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
вивчивши письмові матеріали справи,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 належало 87/100 часток жилого
будинку з відповідною частиною
надвірних споруд по АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом серії ВРЕ № 294667,
виданого державним нотаріусом Першої
Черкаської державної нотаріальної
контори Починок Ю. В. 05. 02. 2011 року, за
реєстровим № 1-125, зареєстрованого 10. 05.
2011 року Комунальним підприємством
«Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» згідно з
витягом про державну реєстрацію прав №
29896255, номер запису 3631 в книзі 68.

Згідно з довідкою комунального
підприємства «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» від 25. 05. 2011р. 23/100
часток вказаного будинку належить
ОСОБА_5 - 13/200 часток на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого держнотконторою 24. 08. 1982р. №
2-2892, та ОСОБА_6 - 13/200 часток на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого держнотконторою 24. 08. 1982р. №
2-2892.

08. 10. 2011 року позивач надав на ім'я
відповідача ОСОБА_3 довіреність,
посвідчену приватним нотаріусом
Черкаського міськогонотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2280, на
ведення справи по оформленню його
спадкових прав на майно, яке залишилося
після смерті матері, а також здійснити
всі дії по реєстрації прав власності на
його ім'я належних йому житлового
будинку по АДРЕСА_1 та земельної
ділянки .

11. 10. 2011 року ОСОБА_1 надав згоду на
реєстрацію ОСОБА_3 у належному йому
будинковолодінні і у цей же дань
остання була зареєстрована як
піднаймач в будинку АДРЕСА_1 .

11. 01. 2012 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_3
договір дарування належної йому на
праві власності 87/100 частин будинку з
відповідною частиною надвірних споруд
по АДРЕСА_1. Договір дарування
посвідчений приватний нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 28.

Відповідно пояснень приватного
нотаріуса Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 при
оформленні договору дарування від 11. 01.
2012 року нею повно та всебічно
роз'яснено правові наслідки підписання
такого договору позивачу, який на
момент укладення договору діяв
добровільно, перебував при здоровому
розумінні та ясній пам'яті, розумів
значення своїх дій. Будь-якої недовіри
до осіб, які укладали даний договір в
неї не виникло, документи всі були
оформлені правильно. Ніяких претензій
одне до одного сторони не висували.
Ознак перебування позивача у
нетверезому стані вона не виявила, так
як заздалегідь повідомила, що всі
повинні бути у тверезому стані.
Одночасно повідомила, що при наявності
співвласників спірного домоволодіння
сторони не мали можливості за
відсутності їх згоди укласти договір
купівлі-продажу.

Відповідно показів свідка ОСОБА_10,
вбачається, що він проживає з ОСОБА_3 як
чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.
Оскільки остання не має власного житла,
він вирішив зробити їй подарунок та
запропонував придбати для неї будинок.
З позивачем він був знайомий. Останній
сам запропонував придбати у нього
будинок за 100000 грн. Він із ОСОБА_3, маючи
власні заощадження близько 50000 грн.,
погодилися на цю пропозицію. У своїх
знайомих та рідних вони взяли в борг
решту коштів. Після надання позивачем
довіреності на ім'я ОСОБА_3 для
оформлення документів, позивач
прописав її у власному будинку і вони
передали йому обумовлену суму грошей. У
подальшому, коли були виготовлені всі
необхідні документи, вони звернулися
до нотаріуса і уклали договір
дарування. При цьому, до нотаріуса
зверталися двічі, оскільки у перший раз
нотаріус відмовилася проводити
нотаріальні дій, так як ОСОБА_1 був у
нетверезому стані. Після купівлі
спірного будинку будь-яких претензій з
боку ОСОБА_1 не надходило. Він, навпаки,
всім сусідам вихвалявся, що продав
будинок і тепер має кошти. У зв'язку з
такою поведінкою позивача, враховуючи,
що останній проживає один, між ними
відбулася розмова, яку записали на
диктофон, про те, що ОСОБА_1 необхідно
гроші покласти на банківський рахунок,
а картку передати ОСОБА_3 на зберігання.
Але ніяких дій позивач не зробив.

У ході розгляду справи достеменно
встановлено, що позивач та
відповідачка не є родичами, колегами по
роботі чи близькими друзями, мають
велику різницю у віці, не пов'язані
спільними інтересами чи спільним
побутом, вони є людьми різни соціальних
прошарків суспільства, у них різний
спосіб життя та різні уподобання.

Аналізуючи викладене, оцінюючи зібрані
по справі докази, суд доходить до
висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання договору дарування удаваним
правочином обґрунтовані та знайшли
своє об'єктивне та переконливе
підтвердження в ході розгляду справи.

Суд критично оцінює позицію
відповідача ОСОБА_3 щодо укладення між
нею та ОСОБА_1 саме договору дарування,
а не іншого правочину, так як вона не
узгоджується з вище наведеними
об'єктивними доказами по справі.

У статті 627 ЦК України закріплено
принцип свободи договору, відповідно
до якого сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Враховуючи викладене, суд доходить до
переконливого висновку, що позивач не
мав наміру укладати договір дарування,
оскільки даний договір створив для
нього небажані наслідки, а саме:
відсутність іншого житла, факт
безробіття, заборгованість по
аліментам на утримання неповнолітньої
дитини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі та правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 1 ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Враховуючи вищевикладене, правочин
вчинений між позивачем та
відповідачкою у вигляді договору
дарування будинку від 11. 01. 2012р.
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 28, в розумінні ст. 235 ЦК
України є удаваним правочином.

Фактично, 11. 01. 2012р. між позивачем і
відповідачкою було укладено договір
купівлі-продажу 87/100 частин жилого
будинку з відповідною частиною
надвірних споруд по АДРЕСА_1.

Пунктом 2 ст. 235 ЦК України передбачено,
що якщо буде встановлено, що правочин
був вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Оскільки волевиявленням сторін було
направлено на укладення договору
купівлі-продажу будинку, відповідно
відносини сторін регулюються
правилами глави 54 ЦК України.

Так, статтею 655 ЦК України передбачено,
що за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Згідно зі ст.
629 ЦК України передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У ході розгляду справи в порушення
вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України позивач не надав суду
належних, допустимих та переконливих
доказів того, що не були проведені
грошові розрахунки за придбання
останньою спірного будинковолодіння.
Посилання позивача на те, що шляхом
обману відповідач заволоділа його
майном, суд оцінює критично, так як
зазначена обставина підлягає
доведенню у встановленому законом
порядку, а до правоохоронних органів з
заявою позивач звернувся лише 20. 02. 2013
року. Не позивач шукав правового
захисту, а правоохоронні органи
проводили його розшук в зв'язку з
ухиленням від сплати аліментів.

На підставі викладеного, аналізуючи
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до
часткового задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 15, 16, 203, 235, 626, 629, 638, 655 ЦК України,
ст.ст. 3-5, 10,11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування удаваним
правочином, визнання правочину
недійсним задоволити частково.

Визнати договір дарування
частини будинку з відповідною частиною
надвірних споруд від 11. 01. 2012 року
посвідчений приватним нотаріусом
Черкаського нотаріального округу
ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за
№ 28 удаваним правочином.

Визнати, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11.
01. 2012 року був укладений договір
купівлі-продажу 87/100 часток будинку
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних споруд.

В решті заявлених вимог -
відмовити.

До набуття рішенням чинності
накласти арешт на 87/100 часток будинку
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних споруд зареєстрованих за
ОСОБА_1.

Рішення в частині накладення
арешту допустьити до негайного
виконання.

Копію резолютивної частини
рішення направити в КП ЧООБТІ в
Черкаській області, Першу Черкаську
державну нотаріальну контору,
Реєстраційну службу Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області - для виконання.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом десяти днів
з моменту його проголошення.

Головуючий: підпис
Євтушенко П.М