Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 14.12.2012 р. звернулася в
суд з позовом про визнання заповіту від
імені її брата ОСОБА_4 в користь
відповідачки ОСОБА_2, що був
посвідчений 26.06.2012 р. приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
недійсним. Свої позовні вимоги
позивачка мотивує тим, що вона є рідною
сестрою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4,
і відповідно його спадкоємицею, проте
він залишив все своє майно, згідно
заповіту, сторонній особі
(квартиронаймачу) - ОСОБА_2 На час
складання заповіту її братові
виповнилося 73 роки, у 2009р. в нього
виявили злоякісне новоутворення
простати М+S в кістки, у лютому 2009р. був
прооперований, після чого проходив
лікування та опромінення у Львівській
обласній онкологічній лікарні, а потім
наглядався сімейним лікарем
ОСОБА_5 5-ї міської комунальної
поліклініки. Коли ОСОБА_4 приходив в
гості до неї, то постійно скаржився на
поведінку ОСОБА_2, яка його ображала,
погрожувала застосуванням фізичної
сили і примушувала підписати якісь
документи. Останні два тижні перед
смертю стан здоров'я ОСОБА_4 різко
погіршився, він перестав виходити з
квартири. 25.06.2012 року вона з рідними
навідалась до брата та побачили, що
брат ослаблений, не встає з ліжка і
скаржився на сильні болі. Вважає, що
відповідачка, яка за договором найму
винаймала у померлого квартиру,
скориставшись безпорадним перед
смертю станом брата, розуміючи, що той
помирає, 26.06.2012 року оперативно
організувала підписання оспорюваного
заповіту, при цьому достовірно знала,
що дійсне волевиявлення ОСОБА_4 було
іншим.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали,
покликаючись на мотиви такого та
доповнили, що брат позивачки - ОСОБА_4
був творчою людиною, писав вірші,
новели, не любив конфліктів і
будь-якого тиску. ОСОБА_4 в 1982р.
розлучився з дружиною і з того часу був
одиноким. З 1990р. ОСОБА_4 проживав
неподалік від позивачки у власній
квартирі по АДРЕСА_1. У 2009р. в ОСОБА_4
виявили злоякісне новоутворення
простати, у лютому він був
прооперований, після чого проходив
лікування та опромінення у Львівській
обласній онкологічній лікарні, а потім
лікувався амбулаторно в поліклініці за
місцем проживання. У позивачки з братом
були дружні відносини, він майже
кожного дня приходив до неї обідати,
так як не мав сім'ї, при цьому не любив
щоб до нього приходили до дому, чому
позивачка з рідними лише в день
народження брата заходила до нього.
Близько 5-ти років він проживав з жінкою
на ім'я ОСОБА_2, а з 2010р. з ним стала
проживати ОСОБА_2, яка винаймала у
нього житло. За життя ОСОБА_4 не бажав
складати заповіту і запевняв
позивачку, що квартира і так залишиться
їй після його смерті. В 2012 році став
погіршуватися стан здоров'я ОСОБА_4, він
став рідше приходити до позивачки, а
коли приходив то скаржився, що
відповідачка його б'є, погрожує і
вимагає підписання якихось документів
та що він її боїться. На початку червня
2012р. брат перестав приходити до
позивачки і 24 червня 2012р. вона
дізналася, що стан здоров'я брата
погіршився. 25.06.2012р. позивачка з рідними
навідалася до брата, який лежав в ліжку,
був ослаблений і блідий, не мав сили
говорити, не міг підняти руки та
скаржився на біль. Зранку ІНФОРМАЦІЯ_1
позивачка дізналася про смерть брата. 28
червня 2012р., при розшуку тіла покійного,
позивачці стало відомо від працівників
правоохоронних органів про складання
26.06.2012р. від імені брата заповіту на
користь відповідачки. Вважають, що
відповідачка, скориставшись
безпорадним станом ОСОБА_4, розуміючи,
що той не усвідомлює значення своїх
дій, організувала підписання ним
оспорюваного заповіту. Просять позов
задовольнити.

Відповідачка та її представник проти
позову заперечили та зазначили, що в
травні 2010 року відповідачка
познайомилася з ОСОБА_4, який запросив
її в гості до себе, на що вона
погодилася. В квартирі ОСОБА_4
відповідачка познайомилася з ОСОБА_6. В
свою чергу відповідачка запросила їх
в гості. З того часу ОСОБА_4 став
постійно приходити до відповідачки,
писав їй вірші, зізнався у коханні, в
розмові говорив, що не хоче більше жити
з ОСОБА_6 та просив її переїхати до
нього, при цьому обіцяв залишити їй
квартиру за умови, якщо вона буде його
доглядати. У серпні 2010 року
відповідачка переїхала проживати до
ОСОБА_4 в квартиру по АДРЕСА_1 і стала
його доглядати. В грудні 2010р.
відповідачка і ОСОБА_4 подали в
Залізничний відділ РАЦСу заяву про
реєстрацію шлюбу, проте на реєстрацію
шлюбу не з'явилися через погіршення
стану здоров'я ОСОБА_4 У 2009р. в ОСОБА_4
виявили злоякісне новоутворення
простати і він був прооперований,
проходив лікування променевою
терапією. Восени 2011р. погіршився стан
здоров'я ОСОБА_4, він пройшов другий
курс лікування променевою терапією. З
березня 2012р. ОСОБА_4 став гірше
почуватися, в нього почалися
короткочасні болі, на початку травня і
червня 2012р. йому викликали швидку
медичну допомогу, лікарі якої знімали
біль невеликою дозою морфію. В червні
2012р. у ОСОБА_4 почалися гемороїдальні
кровотечі, після яких він втрачав сили,
а коли кровотечі припинилися в нього
покращився стан здоров'я. На прохання
ОСОБА_4 відповідачка запросила до дому
нотаріуса, який посвідчив заповіт від
його імені в присутності трьох свідків.
Під час складання заповіту і на протязі
усього дня 26.06.2012р. ОСОБА_4 перебував при
здоровому розумі та ясній пам'яті, в
повному обсязі усвідомлював значення
своїх дій та міг керувати ними, склав
оспорюваний заповіт без будь-якого
тиску. О 10.45 год. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
помер. Вважають, що висновки комісії
щодо психічного стану ОСОБА_4 є
необґрунтованими та такими, що
порушують принцип повноти експертного
дослідження. Просять в позові
відмовити за безпідставністю.

Третя особа - приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, причини неявки не повідомив і
суд вважає за можливе розглянути
справу в її відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідачки, представників сторін і
свідків, вивчивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1234 ЦК
України, право на заповіт має фізична
особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Заповіт, як правочин,
підпорядковується загальним правилам
про вчинення правочинів та визнання їх
недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203
ЦК України. Зміст правочину не може
суперечити Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства,
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасників
правочину має бути вільним і
відповідати його волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику в справах про спадкування»
вказано, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо він був
складений особою під впливом фізичного
або психічного насильства, або
особою, яка через стійкий розлад
здоров'я не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними. Для встановлення психічного
стану заповідача в момент складання
заповіту, який давав би підставу
припустити, що особа не розуміла
значення своїх дій і (або) не могла
керувати ними на момент складання
заповіту, суд призначає посмертну
судово-психіатричну експертизу.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 належала
на праві приватної власності квартира
АДРЕСА_1.

Як вбачається із заповіту,
посвідченого 26.06.2012 р. приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, в
присутності трьох свідків: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 заповів все своє
майно ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про смерть від 27.07.2012р.
/а.с.7/, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73
років у м.Львові.

З пояснень позивачки та її
представника, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
встановлено, що ОСОБА_4 в 1982 році
розлучився з дружиною і був одиноким. З
1990 р. він проживав у АДРЕСА_1, а його
рідна сестра ОСОБА_1 /а.с.8,9/ проживала
неподалік від нього по АДРЕСА_2. У
позивачки з братом ОСОБА_4 були дружні
відносини, він майже кожного дня
приходив до неї обідати, так як не мав
сім'ї, при цьому не любив коли до нього
приходили в гості, чому позивачка з
рідними лише в день народження брата
заходила до нього. Близько 5-ти років
ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_6, а з серпня
2010р. з ним стала проживати ОСОБА_2, яка
винаймала у нього житло. У 2012 році
погіршився стан здоров'я ОСОБА_4 і він
рідше став заходити в гості до сестри, а
коли приходив то розповідав, що
відповідачка погрожує йому і вимагає
підписання якихось документів. На
початку червня 2012р. ОСОБА_4 перестав
приходити до позивачки і 25.06.2012р. вона з
рідними навідалася до брата, який лежав
в ліжку, був ослаблений і блідий, не мав
сили говорити, не міг підняти руки та
скаржився на біль. Зранку ІНФОРМАЦІЯ_1
позивачка дізналася про смерть брата. 28
червня 2012р., при розшуку тіла покійного,
позивачці стало відомо від працівників
правоохоронних органів про складання
26.06.2012р. від імені брата заповіту на
користь відповідачки.

З показань відповідачки та свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20 встановлено, що у 2009р. в
ОСОБА_4 виявили злоякісне
новоутворення простати і він був
прооперований, проходив лікування
променевою терапією. В травні 2010 року
відповідачка познайомилася з ОСОБА_4 і
в серпні 2010 року переїхала проживати до
нього в квартиру по АДРЕСА_1. Між
відповідачкою і ОСОБА_4 склалися
дружні відносини, вона доглядала його,
прибирала в квартирі, готовила їжу. При
цьому ОСОБА_4 писав відповідачці вірші,
зізнавався у коханні і в грудні 2010р.
вони подали в Залізничний відділ РАЦСу
заяву про реєстрацію шлюбу, проте на
реєстрацію шлюбу не з'явилися через
погіршення стану здоров'я ОСОБА_4
Восени 2011р. погіршився стан здоров'я
ОСОБА_4, він пройшов повторний курс
лікування променевою терапією. З
березня 2012р. ОСОБА_4 стало гірше, в нього
почалися короткочасні болі, на початку
травня і червня 2012р. відповідачка
викликала йому швидку медичну
допомогу, лікарі якої знімали біль
невеликою дозою морфію. В червні 2012р. у
ОСОБА_4 почалися гемороїдальні
кровотечі, після яких він втрачав сили,
а коли кровотечі припинилися, в нього
покращився стан здоров'я. На прохання
ОСОБА_4 відповідачка запросила до дому
нотаріуса, який посвідчив заповіт від
імені ОСОБА_4 в присутності трьох
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 Під
час складання заповіту і на протязі
усього дня 26.06.2012р. ОСОБА_4 був
ослаблений, проте перебував при
здоровому розумі та ясній пам'яті, в
повному обсязі усвідомлював значення
свої дій та міг керувати ними, склав
оспорюваний заповіт без будь-якого
тиску на нього.

З показань сторін та медичних
документів встановлено, що ОСОБА_4 на
початку 2009р. було встановлено діагноз:
Cа простати Т4ИхМО ІV ст., 03.02.2009р. в
урологічному відділенні ЛОКЛ йому
виконано операцію - двобічна
орхектомія, з 13.07.2009р. по 12.08.2009р. пройшов
курс променевої терапії у
радіологічному відділенні ЛДОРЛДЦ, з
20.09.2011р. по 10.10.2011р. пройшов повторний
курс променевої терапії у
радіологічному відділенні ЛДОРЛДЦ,
знаходився на диспансерному
спостереженні лікаря-онколога 5-ї МКЛ.
З березня 2012р. стан здоров'я ОСОБА_4
погіршився, в нього почалися сильні
болі в шийному відділі хребта, в
зв'язку з чим тричі викликалася швидка
медична допомога. З червня 2012р. ОСОБА_4
перестав виходити з квартири, був
ослаблений та скаржився на біль.

Відповідно до Акту посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи №250 від 26.03.2014 року
(а.с.204-209), ОСОБА_4 на час укладання ним
заповіту 26.06.2012р. виявляв ознаки
тяжкого психічного розладу у формі
синдрому оглушення свідомості, що
позбавляло його здатності
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Даний акт посмертної
судово-психіатричної експертизи
достатньо обґрунтований і не
суперечить показанням свідків та іншим
матеріалам справи.

В судовому засіданні експерт Гуль А.Л.
висновок №250 від 26.03.2014 року підтримав
та зазначив, що експертний висновок
складений вірно, експертами
досліджувалися всі наявні в справі
матеріали, в тому числі і показання
свідків. Пояснив, що згідно даних
сучасної медичної науки розлади
свідомості, зокрема оглушення, є
найчастішими психічними порушеннями
на кінцевих стадіях онкопроцесу.
Класичними проявами такого стану є
порушення орієнтації. Розлади
свідомості на термінальних стадіях
мають характер стійких та швидко
наростаючих, при цьому світлі проміжки
майже не простежуються. У ОСОБА_4 у
період термінальної стадії
онкологічного процесу спостерігалось
порушення свідомості у вигляді
оглушення, що було кваліфіковано
медиками вже з 20.06.2012р. та в подальшому
утримувалося до дня настання смерті.
Таке трактування психічного стану
повністю узгоджується із записами
медичних оглядів та корелює із
показаннями свідків. Не суперечить
наявності ознак оглушення і огляд
сімейного лікаря напередодні
укладення заповіту, оскільки опис
психічного стану є вкрай формальним та
вичерпується лише записом в медичній
картці „в свідомості", що не є
достовірною характеристикою стану
свідомості. Окрім того, в самому
заповіті наявне значне порушення
письма ОСОБА_4 (пропуск букв, повтор
слів, помилки), що помітно вирізняє їх
від його записів в особистих листах
датованих 2011 роком та загалом лише
підтверджує ознаки вищевказаного
порушення свідомості.

За наведеного, суд критично оцінює
покликання представника відповідачки
на те, що висновок експертизи є
необґрунтованим та неповним.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов є підставний і підлягає до
задоволення, оскільки на момент
укладення заповіту 26.06.2012р. ОСОБА_4
виявляв ознаки тяжкого психічного
розладу у формі синдрому оглушення
свідомості, що позбавляло його
здатності усвідомлювати значення
своїх дії та керувати ними, а отже його
волевиявлення при складанні заповіту
не було вільним і не відповідало його
волі.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 202, 225, 1233, 1234,1257 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати
заповіт, складений від імені ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_2, посвідчений 26.06.2012 р.
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований у реєстрі за № 873 -
недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 в корсить ОСОБА_1 107
грн. 30 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копій цього
рішення.

Суддя: