Справа № 2/489/2726/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2014 р.

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової
Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю сторін:

представника позивачки - ОСОБА_1,

відповідача – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення часток,
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 р. ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом. Свої вимоги
мотивувала тим, що 09.08.2013 р. померла її
мати ОСОБА_5, після смерті якої
відкрилась спадщина у вигляді належної
їй частки АДРЕСА_1. Спадщину після її
смерті прийняла позивачка по справі,
оскільки на час відкриття спадщини
постійно проживала та була
зареєстрована разом зі спадкодавицею.
У встановленому законом порядку
позивачка звернулась до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини, однак їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки неможливо
визначити, яка частка у праві на
вищезазначену квартиру та на підставі
яких правовстановлюючих документів
належала спадкодавиці.

Посилаючись на вищевикладене,
позивачка просила суд визнати за нею
право власності на 2/3 частки АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, яка померла 09.08.2013 р.;
визнати за нею право власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_3.

В судовому засіданні представник
позивача збільшила заявлені вимоги,
просила також визначити частки у праві
спільної власності на квартиру.

А саме просили суд визначити, що
частки співвласників в праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4
є рівними та складють по 1/3 частині —
частка кожного; визнати за позивачкою
право власності 2/3 частки АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, яка померла 09.08.2013 р.та
право власності на 13 частину квартири.

Відповідачі ОСОБА_2 визнала позовні
вимоги плвністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з’явився, повідомений судом про
розгляд справи належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали, суд встановив
наступне.

Відповідно до Свідоцтва про народження
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка по
справі, є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Згідно Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 04.01.2007 р., виданого
Адміністрацією Ленінського району
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного
кодексу України майно, що є у власності
двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної
власності (спільне майно).

У відповідності до ст. 368 Цивільного
кодексу України спільна власність
двох або більше осіб без визначення
часток кожного з них у праві власності
є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно.

Згідно ст. 370 ЦК України у випадку
виділення частки в праві спільної
сумісної власності вважається, що
частки кожного із співвласників в
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлене за
домовленістю співвласників або
законом, або рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги, що співвласники в рівних
частках користувалися, володіли
спільним майном, суд вважає
необхідним визначити, що їх частки є
рівними і складають по 1/3 частині -
частка кожного.

Відповідно до Рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано.

Згідно Ухвали Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 23.11.2007 р. по
справі № 2-2375/2007 р. за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та
Ухвали Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 17.11.2014 р. за ОСОБА_5 було
визнано право власності на 1/3 частки
квартири АДРЕСА_6. ОСОБА_4 отримав
грошову компенсацію вартості належної
йому 1/3 частини вищезазначеної
квартири та погодився на передачу
вказаної частки ОСОБА_5

Отже ОСОБА_5 набула згідно рішення суду
право власності на частку чоловіка,
проте у встановленому законом порядку
не зареєструвала своє право власності.

09 серпня 2013 року ОСОБА_5 померла. Після
її смерті відкрилась спадщина у
вигляді належних їй 2/3 часток квартири
АДРЕСА_5. Спадкоємцями за законом після
її смерті є позивачка ОСОБА_3 як донька,
та відповідачка ОСОБА_2 - як мати
померлої.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов’язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, тобто з
моменту смерті спадкодавця.
Спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини,
він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, у
встановленому законом порядку до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини звернулась донька померлої
ОСОБА_3 Інші особи з заявами про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
не звертались.

Крім того, зі змісту Довідки КЖЕП
“Зоря” від 22.08.2013 р. за вих. № 2229
вбачається, що на час відкриття
спадщини ОСОБА_3 була зареєстрована та
проживала разом з померлою ОСОБА_5

Відповідно до ст. 68 ЗУ “Про нотаріат”
нотаріус при видачі свідоцтва про
право власності на спадщину за законом
перевіряє склад спадкового майна.
Видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до ПН ММНО
ОСОБА_6 з заявою про видачу свідоцтва
про право власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_5,
проте відповідно до Постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 04.03.2014., у видачі свідоцтва про право
на спадщину після смерті ОСОБА_5
позивачці було відмовлено через
відсутність реєстрації права
власності померлої на спадкове майно
за життя.

Крім того позивачка не має змоги
зареєструвати право власності на
частку, яка належить їй, через
несвоєчасне оформлення документів
померлою.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані
та підлягають задоволенню, оскільки її
права порушені та мають бути поновлені
зазначеним в позові шляхом.

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1241, 1261, 1270
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК
України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визначення часток,
визнання права власності —
задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 в праві спільної сумісної
власності на квартиру № 80 в будинку №
18- А по пр. Миру в м. Миколаєві є рівними
та складають по 1/3 частині, частка
кожного.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3
частки квартири АДРЕСА_3, в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення або отримання копії.

Суддя: