У Х В А Л А

іменем України

20 листопада 2014 року
м.
Львів

суддя Франківського районного
суду м. Львова Кузь В.Я., вивчивши
матеріали клопотання, поданого
ОСОБА_1 про зупинення стягнення на
підставі виконавчого документа у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В
С Т А Н О В И В:

Згідно поданого клопотання, заявник
просить вжити заходів до зупинення
стягнення на підставі виконавчого
документу виданого Франківським
районним судом м.Львова 29.10.2014 року по
справі № 465/2770/13-ц на виконання рішення
цього ж суду від 20.09.2013 року, що вступило
в законну силу 06.10.2014 року про стягнення
із ОСОБА_1 боргу та судового збору на
користь ОСОБА_2

Відповідно до заяви заявника
ОСОБА_1 від 28 жовтня 2014 року,
матеріали цивільної справи скеровано
до апеляційного суду Львівської
області .

У зв'язку із зверненням боржника
з рядом клопотань, 10 листопада 2014
року, судом першої інстанції
відкликано з апеляційного суду
Львівської області матеріали
цивільної справи № 2/465/2770/13 -ц, яка 29
жовтня 2014 року скерована до
апеляційного суду за її, боржника
ОСОБА_1, заявою. Судом також
відкликано виконавчий лист, що
виданий 02 жовтня 2013 року у цивільній
справі № 2/465/2770/13 -ц.

Як вбачається із змісту клопотання,
заявник в обґрунтування своїх вимог,
керується нормами статті 369 ч.3 ЦПК
України, разом з тим, дана норма статті
визначає обставини визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, внаслідок якого суд може
своєю ухвалою зупинити стягнення за
виконавчим листом, проте клопотання
заявника не відповідає вимогам,
встановленим даною нормою закону.

Крім цього, заявник окремо
звернулася до суду із заявою про
визнання виконавчого листа таким, що
не підлягає виконанню, яка підлягає
розгляду саме у порядку,
передбаченому ст. ст. 368,369 ЦПК
України. Проте, у розглядуваному
клопотанні заявник покликається на
ті ж самі норми закону.

Незважаючи на те, що при розгляді
заяви заявник та її представник були
присутні в судовому засіданні з
розгляду попередньої заяви та їм
відомі причини перенесення її
розгляду, а саме до повернення
матеріалів справи із апеляційного суду
Львівської області, подали
розглядувану заяву.

У зв'язку із цим, суд розцінює дії
заявника та її представника, як
зловживання процесуальними правами , а
не як право на судовий захист.

Як вбачається із матеріалів справи,
позов розглянуто судом 20.09.2013 року із
ухваленням рішення, що оскаржувалось
та набрало законної сили.

Згідно ст.. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили
обов'язкові і підлягають виконанню на
всій території України, відтак
державним виконавцем підставно було
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом .

Окрім того, до заяви не долучено
жодного підтвердження , що заявник
зверталась до відділу виконавчої
служби про відкладення виконавчих дій
чи оскаржувала дії державного
виконавця до суду.

Також, у своєму клопотанні заявник
покликається на норми ст.152 ч.1 ЦПК
України, що в даному випадку є
безпідставним, оскільки заявник не є
позивачем у справі, і на даній стадії
цивільного процесу позов не
забезпечується.

Таким чином, судом встановлено, що
заявник звернулася до суду з
"процесуальним документом", який не
передбачений цивільним
процесуальним законодавством, та
таке не відповідає вимогам ст. 152,
210,369 ЦПК України, на які покликається
заявник, відтак в задоволенні даного
клопотання слід відмовити, за
безпідставністю такого.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 369 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У клопотанні від 19 листопада 2014
року ( справа № 6/465/363/14), що подане
відповідачем - боржником ОСОБА_1 про
зупинення стягнення на підставі
виконавчого документу у цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу – відмовити
за безпідставністю такого.

Апеляційна скарга на ухвалу може
бути подана протягом п'яти днів з дня
отримання її копії через суд першої
інстанції.

Суддя
В. Кузь