Справа № 139/940/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді
Тучинської Н.В.

секретаря судового
засідання Хонькович Л.І.

з участю представника
позивача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_2 до
Конищівської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно та визначення додаткового строку
для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається, зокрема, із
житлового будинку з господарськими
спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1,
земельної частки (пай) розміром 2,23 га
та майна пайового фонду підприємства
ТОВ «Україна» розміром 0,2 відсотки.
Позивач у справі є спадкоємцем за
заповітом, проте не може оформити
спадкові права в нотаріальній конторі,
оскільки відсутній правовстановлюючий
документ на нерухоме спадкове майно, а
також він з поважної причини пропусти
строк подачі до нотаріуса заяви про
прийняття спадщини..

За захистом своїх прав та інтересів
ОСОБА_2 з відповідним позовом
звернувся до суду.

В позовній заяві позивач просив: 1)
визнати його спадкоємцем першої черги
за заповітом на житловий будинок по
АДРЕСА_1, присадибну земельну ділянку
розміром 0, 65 га, на якій знаходиться
житловий будинок по АДРЕСА_1, та
земельну частку (пай) розміром 2,23 га по
КСП «Україна» Конищівської сільської
ради та майновий пай підприємства ТОВ
«Україна» с. Конищів у розмірі 0,2
відсотки; 2) визнати за ним право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, присадибну земельну ділянку
розміром 0, 65 га, на якій знаходиться
спадковий житловий будинок, та
земельну частку (пай) розміром 2,23 га; 3)
зобов'язати виконавчий комітет
Конищівської сільської ради видати
на його ім'я свідоцтво про право
власності на житловий будинок,
присадибну земельну ділянку, на якій
знаходиться житловий будинок, та
земельну частку (пай) розміром 2, 23 га.

Ухвалою Мурованокуриловецького
районного суду від 12 листопада 2014 року
(а.с. 42) задоволено заяву (а.с. 30-31) та
залишено без позовну вимогу ОСОБА_2 до
Конищівської сільської ради про
визнання ОСОБА_2 спадкоємцем першої
черги на спадкове майно після смерті
ОСОБА_3 та право на прийняття спадщини
за заповітом на житловий будинок по
АДРЕСА_1, присадибну земельну ділянку в
розмірі 0, 65 га, на якій знаходиться
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
частку (пай) в розмірі 2, 23 га, яка
належала ОСОБА_3, згідно сертифіката
серії ВН 0178479 та майновий пай
підприємства ТОВ «Україна» с. Конищів у
розмірі 0,2 відсотки.

Ухвалою судді Мурованокуриловецького
районного суду від 12 листопада 2014 року
(а.с. 49) прийнято заяву про збільшення
позивачем позовних вимог, зокрема,
вимоги про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини.

24 листопада 2014 року ухвалою
Мурованокуриловецького районного суду
(а.с. 56) прийнято відмову позивача від
частини позовних вимог до Конищівської
сільської ради про визнання права
власності на земельну частку (пай)
розміром 2,23 га в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3 та про
зобов'язання виконкому Конищівської
сільської ради видати на ім'я ОСОБА_2
свідоцтво про право власності на
житловий будинок, присадибну земельну
ділянку на якій знаходиться житловий
будинок та земельну частку (пай)
розміром 2, 23 га та майновий пай, і в цій
частині закрито провадження.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги про:
1) визнання за ОСОБА_2 права власності
на житловий будинок, який знаходиться
в АДРЕСА_1 та присадибну земельну
дялянку біля будинку розміром 0.65 га; 2)
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини. Зокрема,
представник позивача суду пояснив, що
позивач як спадкоємець за заповітом не
може оформити в нотаріальній конторі
спадкові права, оскільки відсутні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок та присадибну
земельну ділянку. Крім того, позивач
бажає успадкувати право на земельну
частку (пай), майновий пай, однак
пропустив передбачений законом
шестимісячний строку для подачі
відповідної заяви нотаріусу, оскільки
практично постійно здійснює догляд та
лікування дочки - інваліда 2 групи з
дитинства.

Представник відповідача - Конищівської
сільської ради - у судове засідання не
з'явився, подавши 06 листопада 2014 року
заяву про визнання позовних вимог та
розгляд справи за його відсутності (а.с.
35).

Суд, розглянувши справу у
судовому засіданні, дослідивши та
оцінивши наявні у матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
підтримані в судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до
часткового задоволення, з огляду на
наступне:

Як передбачено ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається, зокрема, із
права на земельну частку (пай) розміром
2,23 умовних кадастрових гектара,
житлового будинку АДРЕСА_1 та
присадибної земельної ділянки в
розмірі 0,63 га за цією ж адресою.

Технічним паспортом на садибний
(індивідуальний) житловий будинок (а.с.
10-11) та довідкою Конищівської сільської
ради № 1237 від 18 листопада 2014 року (а.с. 50)
стверджується, що ОСОБА_3, на праві
власності належав житловий будинок по
АДРЕСА_1 Мурованокуриловецького району
Вінницької області, який було
побудовано у 1940 році.

Відповідно до рішення № 108 від 16.08.1988
року виконавчого комітету
Мурованокуриловецької районної ради
народних депутатів (а.с. 54), виконкоми
сільських рад , в тому числі
Конищівської сільської ради, мали
видати громадянам свідоцтва про право
власності на житлові будинки, а
Могилів-Подільське МБТІ - провести
реєстрацію цих будинків.

З довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ»
№ 72 від 06 червня 2014 року (а.с. 9) та
довідки Конищівської сільської ради №
771 від 13.06.2014 року (а.с. 19) слідує, що
свідоцтво про право власності на
будинок по АДРЕСА_1 не видавалось, і
право власності на нього не
зареєстровано.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема,
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК
України, право спадкування мають особи,
визначені у заповіті, і це право у них
виникає у день відкриття спадщини -
день смерті спадкодавця.

Заповітом (а.с. 12), свідоцтвом про смерть
ОСОБА_3 (а.с. 16), довідкою Конищівської
сільської ради № 991 від 27.08.2014 року (а.с.
21) доведено, що позивач єдиний
спадкоємець за заповітом після смерті
ОСОБА_3, який має право і бажає прийняти
спадщину після його смерті.

Відповідно до інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори), виданої 11 листопада 2014 року
(а.с. 38) на ім'я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3, слідує, що ОСОБА_3 по своїй
смерті залишив заповіт, посвідчений
16.12.1994 року виконкомом Конищівської
сільської ради, на користь ОСОБА_2 і на
момент смерті спадкодавця, цей заповіт
був чинний.

Постановою державного нотаріуса
Мурованокуриловецької державної
нотаріальної контори від 17 червня 2014
року (а.с. 5), про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_3 на житловий будинок
АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю
документів, необхідних для вчинення
нотаріальної дії, позивач ствердив, що
іншим чином, окрім як через суд, він не
зможе захистити свої права спадкоємця.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за правильне визнати за ОСОБА_2 право
власності на спадковий житловий
будинок по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3 за
заповітом.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення вимоги про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом на земельну ділянку площею
0,65 га по АДРЕСА_1, виходячи з наступних
підстав:

Відповідно до статті 1225 ЦК України,
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають із
моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, а також
право власності на земельну ділянку,
набуту у власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною у порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і
ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну
ділянку та перехід права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
має місце за наявності наступних
юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації
на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано - право власності на
конкретні земельні ділянки не виникає
та відповідно до ст. 1216 ЦК України не
переходить до спадкоємців у порядку
спадкування.

Із довідки Конищівської сільської ради
№ 872 від 21 липня 2014 року (а.с. 15), довідки
№ 991 від 27.08.2014 року (а.с. 21), довідки № 1194
від 10.10.2014 року (а.с. 36) та копії з по
господарської книги (а.с. 37) слідує, що
біля житлового будинку по АДРЕСА_1
рахується земельна ділянка площею 0,63
га, але ця земельна ділянка не
приватизована і правовстановлюючий
документ на неї не видавався, право
власності не зареєстровано.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_2, заявляючи до суду
вимогу про визнання права власності на
земельну ділянку площею 0,63 га по
АДРЕСА_1, не надав суду доказів про
право власності на цю земельну ділянку
спадкодавця, а тому відсутні підстави
для визнання права власності на цю
земельну ділянку в порядку
спадкування.

Із матеріалів позовної заяви та
пояснень представника позивача в
судовому засіданні слідує, що до
складу спадкового майна також входять
земельна частка (пай) розміром 2,23 га
(а.с. 8) та майна пайового фонду
підприємства ТОВ «Україна» розміром 0,2
відсотки (а.с. 7).

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей
строк визначений як шість місяців, і
починається він з часу відкриття
спадщини (дня смерті).

З довідки Конищівської сільської ради
№ 316 від 08.04.2014 року слідує, що на день
смерті спадкодавця з ним ніхто не
проживав і не був зареєстрований (а.с.
20).

Крім того, як слідує з інформаційної
довідки зі Спадкового реєстру
(спадкові справи та видані на їх
підставі свідоцтва про право на
спадщину), виданої 11 листопада 2014
року (а.с. 39), спадкова справа щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не
заводилась, можливі спадкоємці не
звертались за оформленням спадкових
прав, тобто спадщину ніхто не прийняв і
свідоцтво про право на спадщину не
видавалося.

Як слідує із заяви про збільшення
позовних вимог (а.с. 45-46), інформації КЗ
«центр первинної медико-санітарної
допомоги» № 3 м. Вінниці № 638 від 08.07.2014
року (а.с. 47-48) та пояснень представника
позивача в судовому засіданні, позивач
практично постійно був зайнятий
лікуванням дочки, яка є інвалідом 2
групи з народження. Крім того, він
вважав, що будучи спадкоємцем за
заповітом і прийнявши на себе клопіт по
утриманню і догляду за спадковим
будинком, він прийняв спадщину. Суд
вважає таку причину поважною, а тому
приходить до висновку, що відповідно до
ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також
враховуючи, вищевикладені докази та
обставину, що відповідач визнав
позовні вимоги і таке визнання
позовних вимог, відповідає закону, не
порушує будь-чиї права чи законні
інтереси інших осіб, ОСОБА_2 можна
визначити додатковий строк для
звернення в нотаріальну контору із
заявою про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, ч. 1 ст. 1223,
ст.ст. 1225 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст.
125, 126 ЗК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати
за ОСОБА_2 право власності на 100%
житлового будинку, що розташований по
АДРЕСА_1 Мурованокуриловецького району
Вінницької області і складається із 2
житлових кімнати, житловою площею 34,0
кв.м. і коридора площею 5,6 кв.м., в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_3, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовити у визнанні за ОСОБА_2 права
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3 на
присадибну земельну ділянку розміром
0,63 га, що розташована по АДРЕСА_1, у
зв'язку з безпідставністю.

Визначити ОСОБА_2, 1963 року народження,
додатковий строк для подання до
нотаріуса заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_3, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном у три місяці
після набрання рішенням законної сили.

На рішення протягом десяти днів з
моменту його проголошення може бути
подано апеляцію до судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області через
Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: __________