АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 426/1233/14-ц
Головуючий 1 інст. - Цибульник С.І.
Провадження № 22ц/790/7873/14
Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів: -
Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

за участю
секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ТОВ «Лотуре-Агро» - Осьмак
Яніни Валеріївни на заочне рішення
Сватівського районного суду
Луганської області від 26 серпня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» про
розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

27 червня 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ТОВ
«Лотуре-Агро» про розірвання договору
оренди землі, посилаючись на те, що йому
на праві власності належить земельна
ділянка площею 7,76 га, яка розташована
на території Райгородської сільської
ради Сватівського району Луганської
області для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва. 10
січня 2007 року між ним та ТОВ «Лотуре -
Агро» був укладений договір оренди
землі строком на 10 років. Цей договір
було зареєстровано у Луганській філії
ДП «Центр Державного земельного
кадастру» і було вчинено запис від 09
серпня 2007 року за № 240865/48. Згідно
пункту 1.2 цього договору, орендна плата
за користування землею повинна була
становити 1,5% від нормативно грошової
оцінки, яка на момент укладення
договору становила 27728,03 грн. Але
відповідач цю умову договору не
виконав і протягом 2012-2013 років орендну
плату не сплачував. У зв'язку з тим, що
відповідач не виконує умови договору
оренди землі, позивач звернувся до суду
з даним позовом і просить його
розірвати та стягнути на його користь
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про слухання справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
у повному обсязі. Проти заочного
розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, повідомлявся про час і місце
розгляду справи належним чином, про
причини неявки суд не сповістив,
заперечень проти позову не надав.

Заочним рішенням Сватівського
районного суду Луганської області від
26 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» про
розірвання договору оренди землі
задоволені. Розірвано договір оренди
землі від 10 січня 2007 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» та
ОСОБА_4, зареєстрований Луганською
регіональною філією ДП «Центр
державного земельного кадастру», запис
у Державному реєстрі земель від 09.08.2007
року за № 240865/48. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотуре-Агро» на
користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник
ТОВ «Лотуре-Агро» - Осьмак Я.В. просить
заочне рішення Сватівського районного
суду Луганської області від 26 серпня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог в повному обсязі за
необґрунтованістю, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, оскільки суд
першої інстанції не взяв до уваги ті
обставини, що між ТОВ «Лотуре-Агро» та
СФГ «Пролісок» Сватівського району 02
червня 2014 року був укладений договір
про вирощування зернових культур і
фермерське господарство взяло на себе
зобов'язання про виплату орендної
плати.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
представника ТОВ «Лотуре-Агро» - Осьмак
Я.В. задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Статтями 10, 11, 58, 60, 179, 212, 213 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Для встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», рішення є
законним тоді коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно розтлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638
Цивільного кодексу України, договір є
укладений , якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинно
виконуватися належним чином у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу
України, договір може бути розірвано за
рішенням суду у разі істотного
порушення договору другою стороною.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За ст. 21 Закону України «Про
оренду землі», орендна плата за землю -
це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю
встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди.

Стаття 24 цього Закону
передбачає, що орендодавець
зокрема має право вимагати від
орендаря своєчасного внесення
орендної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України. Пунктом «в» ч.1 ст.96 ЗК
України встановлено, що
землекористувачі зобов'язані
своєчасно сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141
Земельного кодексу України, підставою
для припинення права користування
земельною ділянкою є систематична
несплата орендної плати.

Рішення суду першої
інстанції обґрунтоване встановленням
таких фактів та відповідних їм
правовідносин:

ОСОБА_4 згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії IV -
ЛГ №006263 є власником земельної ділянки
площею 7,76 га., яка розташована на
території Райгородської сільської
ради Сватівського району Луганської
області (а.с.8).

Між сторонами 10 січня 2007 року був
укладений договір оренди цієї
земельної ділянки, який був
зареєстрований 09 серпня 2007 року під
номером 240865/48 і з цього часу
набрав законної сили. Згідно пункту 1.2
цього договору, орендна плата за
користування землею повинна була
становити 1,5% від нормативно грошової
оцінки, яка на момент укладення
договору становила 27728,03 грн (а.с.6,7).
Також заборгованість підтверджується
списком заборгованості за договорами
оренди земельних ділянок за період
2012-2013 р.р. (а.с.30).

Згідно п.8.1 договору оренди землі
«орендодавець» має право вимагати від
«орендаря» своєчасної виплати
орендної плати.

Суд першої інстанції вірно прийшов до
висновку, що систематична невиплата
орендної плати земельної ділянки на
протязі значного часу (2012-2013 роки) і є
істотним порушенням умов договору з
боку відповідача.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка. Правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки та не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи не відносяться до тих
підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення відносно скасування
чи зміни оскаржуємого судового рішення
і висновків суду першої інстанції не
спростовують, в її задоволенні
належить відмовити на підставі ст.308
Цивільного процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317,
319, 321, 322, 324, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ
«Лотуре-Агро» - Осьмак Яніни Валеріївни
- відхилити.

Заочне рішення Сватівського
районного суду Луганської області від
26 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді колегії: