У х в а л а

іменем україни

12 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна
В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 02
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що між сторонами 05
січня 2006 року був укладений кредитний
договір, згідно з умовами якого банк
надав відповідачу кредит у розмірі 10
тис. грн зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами в
розмірі 24 % річних строком до 05 січня 2009
року.

У зв'язку з порушенням виконання
кредитного договору у відповідача
перед позивачем утворилася
заборгованість, яку позивач просив
стягнути на свою користь з ОСОБА_2

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 11
червня 2014 року в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 02 вересня
2014 року рішення Зміївського районного
суду Харківської області
від 11 червня 2014 року скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 05 січня 2006
року в розмірі 15 628 грн 96 коп. та судові
витрати в розмірі 365 грн 40 коп. У
задоволенні решти позовних вимог банку
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 05 січня 2006 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
договір № HAJWSE00000002.

Відповідно до умов цього договору
відповідач отримав кредит у розмірі 10
тис. грн. під 24 % річних за користування
кредитними коштами.

У зв'язку з порушенням позичальником
зобов'язань за кредитним договором
утворилася заборгованість, яка станом
на 15 квітня 2014 року становить 43 373 грн 67
коп.

- заборгованість за кредитом - 1 248 грн 35
коп.,

- заборгованість за комісією за
користування кредитом ‒? 3 150 грн;

- заборгованість за процентами за
користування кредитом ‒? 9 982 грн 26 коп.;

- пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором у
розмірі 28 993 грн 06 коп.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банком надано позичальнику строковий
кредит на строк по 05 січня 2009 року.

Станом на 06 січня 2009 року
заборгованість за тілом кредиту
складала 2 262 грн. 36 коп., після спливу
кінцевого строку повернення кредиту
заборгованість за тілом кредиту
зменшувалась 30 березня 2010 року до
2 259 грн 85 грн., 02 квітня 2010 року - до 2 082
грн 78 коп., 24 лютого 2011 року до 2 063
грн 85 коп., 28 лютого 2011 року до 1 283 грн 85
коп., 04 квітня 2011 року до 1 281 грн 25 коп., 23
травня 2011 року до 1 250 грн 75 коп., 03
червня 2011 року до 1 248 грн 35 коп. (а. с. 6-7).

З позовом банк звернувся у квітні 2014
року.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги банку
підлягають частковому задоволенню.

Судом апеляційної інстанції
досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни або скасування не встановлено.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права при його ухваленні та в основному
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення апеляційного суду Харківської
області від 02 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.М.
Коротун

С.П. Штелик