Справа № 369/4135/14-ц Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/4678/14 Доповідач у 2 інстанції
Верланов С.М.Категорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого - судді Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя та визнання права власності
на частку у спільній сумісній
власності подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просила
визнати нежилі приміщення магазину,
загальною площею 220,9 кв.м., що
знаходяться по АДРЕСА_1 у м.Вишневе
Києво-Святошинського району Київської
області об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя; поділити
вказане майно подружжя та визнати за
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 право власності за
кожним по 1/2 частині зазначених
нежилих приміщень магазину.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що з 01
грудня 2007 вона з ОСОБА_3 перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано 13 вересня 2013 року згідно з
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області. До
укладення шлюбу, відповідач згідно з
договору купівлі-продажу від 09 квітня
2002 року придбав нежилі приміщення
магазину загальною площею 220,9 кв.м. за 59
152 грн. 98 коп., що знаходяться по АДРЕСА_1
у м.Вишневе Києво-Святошинського
району Київської області. Позивач
зазначала, що під час шлюбу з
відповідачем вона 18 квітня 2008 року
уклала з приватним малим підприємством
«Аркос» договір підряду на проведення
будівельних робіт вказаних нежилих
приміщень магазину. На виконання умов
договору товариство виконало
будівельні роботи, за виконання яких
позивач сплатила особисті грошові
кошти у розмірі 200 360 грн. 09 коп.
Посилаючись на те, що в результаті
проведених будівельних робіт нежилі
приміщення магазину набули кращого
вигляду, стали придатними для
використання та їх вартість істотно
збільшилась, позивач просила її позов
задовольнити.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
червня 2014 року в позові ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким її позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач не довела тих обставин, на які
посилалась як на підставу позовних
вимог та не надала доказів в
обґрунтування позовних вимог.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст.24, ст.25
КпШС України,який діяв на час придбання
спірних нежилих приміщень магазину,
майно, яке належало кожному з подружжя
до одруження, а також одержане ним під
час шлюбу в дар або в порядку
успадкування, є власністю кожного з
них. Якщо майно, яке було власністю
одного з подружжя, за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй цінності внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя або їх обох, воно може бути
визнане судом спільною сумісною
власністю подружжя.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 62 СК України,
якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, право спільної сумісної
власності виникає на частку майна, яка
істотно збільшилася внаслідок умов,
передбачених цим законом.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що з 01 грудня 2007 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано згідно з
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
вересня 2013 року. До шлюбу, відповідач у
справі, 09 квітня 2002 року згідно з
договором купівлі - продажу придбав у
товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо -
комерційна група «Аріадна-Вишневе»
нежилі приміщення магазину загальною
площею 220,9 кв.м. за 59 152 грн. 98 коп., що
знаходяться по АДРЕСА_1 у м.Вишневе
Києво-Святошинського району Київської
області. Вказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстровано в реєстрі за № 1860.

Також встановлено, що під час шлюбу, 18
квітня 2008 року між позивачем ОСОБА_2
(замовник) та приватним малим
підприємством «Аркос» (підрядник) було
укладено договір підряду на проведення
будівельних робіт №18-р, згідно з
умовами якого підрядник зобов'язався
за плату виконати будівельні роботи по
ремонту нежитлового приміщення в кафе -
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться
по АДРЕСА_1 у м. Вишневе, а замовник
зобов'язалась прийняти та оплатити
роботи (а.с. 6-9).

У травні 2008 року згідно з даними акту
приймання виконаних робіт №1 ОСОБА_2
прийняла виконані приватним малим
підприємством «Аркос» будівельні
роботи нежилих приміщень магазину,
вартість яких становила 200 360 грн. 09 коп.
(а.с.28-34).

При апеляційному розгляді справи
відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_2 визнав повністю та не
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, пояснивши, що
дійсно за час його шлюбу з позивачем
вартість спірних нежилих приміщень
магазину істотно збільшилась
внаслідок затрат позивача та дане
майно є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

З огляду на викладене рішення суду
першої інстанції не відповідає вимогам
ст.213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позову з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
майна об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, поділ майна та
визнання права власності на частку у
спільній сумісній власності подружжя -
задовольнити.

Визнати нежилі приміщення магазину
загальною площею 220,9 кв.м., що
знаходяться по АДРЕСА_1 у м.Вишневе
Києво-Святошинського району Київської
області об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності по 1/2 частині нежилих
приміщень магазину по АДРЕСА_1 у
м.Вишневе Києво-Святошинського району
Київської області, за кожним.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді