Справа № 1326/1269/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/65/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Ніткевича А.В.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Франківського районного суду
м.Львова від 16 серпня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільної сумісної власності подружжя
та просила поділити спільне майно
подружжя, визнавши за нею право
власності на 2/3 частини будинку АДРЕСА_2
з приватизованою земельною ділянкою,
на 23 частини вартості автомобіля Шкода
Октавіа А5, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1,
на 23 частини квартири АДРЕСА_1, а за
відповідачем право власності на 1/3
частину будинку АДРЕСА_2 з
приватизованою земельною ділянкою, на
1/3 частину вартості автомобіля Шкода
Октавіа А5, 2008 року випуску та на 1/3
частини квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2 про визначення
часток та поділ майна, що знаходиться у
спільній власності подружжя та просив
визнати будинок АДРЕСА_2 об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та визначити по 1/2 частки в будинку
АДРЕСА_2 та по 1/2 частки земельної
ділянки площею 0,0492 га в розмірі 0,0246 га
кожному, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, розділити майно, набуте
сторонами під час шлюбу, виділивши йому
в натурі: перший поверх будинку,
гараж-майстерню та 1/2 земельної ділянки
для обслуговування 1/2 частини будинку
та гаража, а для відповідачки виділити
другий поверх і мансарду будинку, 1/2
земельної ділянки для обслуговування
будинку, при цьому залишити у спільному
користуванні підвал, тамбур, терасу та
ганок.

Судом до участі в розгляді справи
залучено в якості третьої особи орган
опіки та піклування Франківську
районну адміністрацію Львівської
міської ради.

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 16 серпня 2012 року первісний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
спільної сумісної власності подружжя
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
частини будинку АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
частини земельної ділянки в розмірі
0,0246 га, яка розташована по АДРЕСА_2

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
квартири АДРЕСА_1.

В решті позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визначення часток та поділ майна у
спільній сумісній власності подружжя
задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частини будинку АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частини земельної ділянки в розмірі
0,0246 га, яка розташована по АДРЕСА_2

Поділено майно в натурі шляхом
виділення відповідачу ОСОБА_3 перший
поверх будинку, гараж-майстерню.

Залишено у спільному користуванні
підвал, тамбур, терасу та ганок.

Додатковим рішенням цього ж суду від 04
січня 2013 року ухвалено поділити майно в
натурі шляхом виділення позивачці
ОСОБА_2 другого поверху та мансарди
будинку АДРЕСА_2.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі вказує, що рішення
суду прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального
права.. Зазначає, що після
запропонованого відповідачем поділу
вона залишилась без права користування
кухнею, яка знаходиться на першому
поверсі. Також вважає, що квартира є
неподільною та впродовж розгляду
справи відповідач не довів свої вимоги
щодо поділу майна в натурі. Судом не
проведено судову технічно-будівельну
експертизу щодо встановлення
можливості реального поділу будинку.

Ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 5.11.2014р. прийнята
відмова ОСОБА_2 в частині позовних
вимог щодо поділ квартири АДРЕСА_1 та
стягнення грошової компенсації
частини вартості автомобіля, у зв»язку
з чим рішення суду в зазначеній частині
скасовано.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивачки та їх
представників на підтримання
апеляційної скарги, пояснення
відповідача та його представника, які
визнали апеляційну скаргу в частині
необхідності зміни рішення суду щодо
реального поділу будинку та земельної
ділянки відповідно до висновків
проведеної експертизи, пояснення
представника органу опіки та
піклування, який залишив вирішення
питання на погляд суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 10, 11 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Суд розглядає
цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. При цьому кожна зі
сторін зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

На думку колегії суддів ухвалене у
справі рішення разом з додатковим
рішенням суду першої інстанції
зазначеним вище вимогам у повній мірі
не відповідає, ухвалене за відсутності
належних та допустимих доказів
підставності позовних вимог, а відтак
підлягає частковому скасуванню з
ухваленням нового рішення з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 20 липня 1991 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у
Залізничному відділі записів актів
громадянського стану м. Львова,
актовий запис № 295.

Від шлюбу у подружжя народилось двоє
дітей - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі договору купівлі-продажу
від 11 травня 2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
ОСОБА_2 придбала житловий будинок
АДРЕСА_2 та зареєструвала право
власності на даний будинок в
Львівському обласному державному
комунальному бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки 14
травня 2004 року за реєстраційним
номером 3292182, номер запису 8693.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 15.04.2011 року
№439 було вирішено погодити акт
готовності об'єкта до експлуатації -
індивідуального житлового будинку на
АДРЕСА_2 після реконструкції з
розширенням за рахунок добудови і
надбудови, яку здійснила громадянка
ОСОБА_2 на підставі розпорядження
голови Франківської районної
адміністрації від 15.02.2005 року №193.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на будинок Серія САС № 974950
виданого 22 серпня 2011 року відділом
приватизації житла Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради ОСОБА_2 дійсно володіє на
праві приватної власності будинком,
загальною площею 212,5 кв.м, який
знаходиться по АДРЕСА_2

Згідно з державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№566319, виданого на підставі ухвали 12
сесії 4 скликання Львівської міської
ради від 30.09.2004 року №1770, ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки загальною
площею 0,0492 га, яка розташована по
АДРЕСА_2 і цільове призначення якої для
обслуговування житлового будинку.

Рішенням Франківського районного
суду м. Львова від 06.09.2011 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Встановлено, що оскаржуваним рішенням
суду проведено розподіл будинку
АДРЕСА_2 в ідеальних частках, а саме
визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2
частини вказаного будинку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Із змісту нормативних положень глав 7
та 8 СК України, власність у сім'ї існує
у двох правових режимах: спільна
сумісна власність подружжя та особиста
приватна власність кожного з подружжя,
залежно від якого регулюється питання
розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які
складають підстави виникнення права
спільної сумісної власності на майно
подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності.

Згідно з роз'ясненням, що містяться у
пунктах 22, 23, 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №
11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» - поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи. Вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу
відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть
бути будь-які види майна, за винятком
тих, які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки:
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби:
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі:
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

У відповідності до ч.1 ст.69 Сімейного
кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

За ст.70 СК України у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

У п. 30 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" судам
роз'яснено, що при вирішенні спору про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих
випадках може відступити від засади
рівності часток подружжя, враховуючи
обставини, що мають істотне значення
для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування). Під обставинами, що мають
істотне значення для справи, потрібно
розуміти не тільки випадки, коли один
із подружжя не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки
коли один із подружжя не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч. 1 ст. 60 СК).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 10.10.2011 року вирішено
стягувати з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина
ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 700 гривень
на кожну дитину починаючи з 11.08.2011 року
і до досягнення дітьми повноліття. При
цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3
приймає участь у вихованні дітей, які
проживають з обома батьками.

Зважаючи на наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2
не надано доказів щодо істотних
обставин, перелік, яких міститься у ч. 2
ст. 70 СК України, які б надавали суду
підстави для відступлення від засад
рівності часток подружжя при поділі
спірного будинку.

Однак, колегія суддів не
погоджується з рішенням суду в частині
реального розподілу будинку АДРЕСА_2
зважаючи на наступне.

Виходячи з положень ст.ст. 183, 367 ЦК
України та роз'яснень, викладених у п. п.
6, 7 зазначеної постанови Пленуму, виділ
частки в натурі (поділ будинку) може
мати місце за наявності технічної
можливості виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом, яка відповідає
розміру їх часток у приватній
власності або наявності технічної
можливості переобладнання будинку в
ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу
необхідно переобладнання або
перепланування будинку він
провадиться за наявності на це дозволу
виконавчого комітету місцевої ради (ст.
152 ЖК України).

Вирішуючи такі спори, суди з
урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з
метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи та забезпечення
здійснення прав сторін повинні
відповідно до заявлених вимог
запропонувати сторонам подати або за
їх клопотанням витребувати, зокрема,
висновки технічної експертизи щодо
можливих варіантів поділу будинку в
натурі, а в необхідних випадках -
висновки органів державного
архітектурно - будівельного контролю,
пожежної і санітарної інспекцій тощо,
про допустимість пов'язаних із цим
поділом переобладнань і перепланувань;
дані про дозвіл виконавчого комітету
місцевої ради на переобладнання і
перепланування жилого будинку; дані
про характер робіт і їх вартість, які
необхідно здійснити для відокремлення
виділеної частки будинку або поділу
будинку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК
України).

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71
СК України).

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що, вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема,
неподільні речі, суди мають
застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК
України щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

Висновком судової інженерно-технічної
експертизи №3202/3203 від 27.12.2013 року .
проведеним на підставі ухвали
Апеляційного суду Львівської області,
встановлено, що провести поділ будинку
по АДРЕСА_2 відповідно до часток
співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (по 1/2
частини) технічно можливо.

Надано два можливі варіанти реального
розподілу житлового будинку виходячи
із часток співвласників, а саме по 1/2
ідеальній частині, однак сторони
погодились з тим, щоб провести розподіл
будинку та відповідно земельної
ділянки саме за першим варіантом,
запропонованим експертом, згідно з
яким:

Першому співвласнику 1/2 частини
пропонується надати (див. Малинов.
колір Таблиці №1-3 додатку №2):

• з основної частина під літ. «А-1»
(перший поверх):

- 1-4 - коридор, площею 3,2 кв.м.;

- 1-5 - сан.вузол, площею 5,2 кв.м.;

- 1-6 - житлова кімната, площею 12,7
кв.м.;

- 1-7 - житлова кімната, площею 20,5
кв.м

• з прибудови під літ. «А-2» (перший
поверх):

- 1-2 - хол, площею 25,9 кв.м.;

- 1-3 - кухня, площею 18,4 кв.м.;

• тамбур під літ. «а-1»:

- 1-1 - тамбур, площею 4,1 кв.м.

• з підвалу під літ. «пд»:

- І - комора, площею 25,1 кв.м.

- II - комора, площею 7,4 кв.м.

- III- комора, площею 7,5 кв.м.

Загальна площа приміщень, що
пропонується виділити цьому
співвласнику складає 130,0 кв.м. Вартість
приміщень - 797 901,00 грн.

При цьому варіанті розподілу першому
співвласнику 1/2 частини залишається в
користуванні ґанок під літ «а1»,
вартістю 8 881,00 грн. Також в користувані
залишається частина допоміжних
будівель і споруд, а саме: огорожа №2,
частина огорожі №4 довжиною 21.59 м,
хвіртка №3 та частина вимощення «ІБП»
площею 60,4 кв.м. загальною вартістю 30
698,00 грн.

Другому співвласнику 1/2 частини
пропонується надати (див. зелений колір
Таблиці №1 -3 додатку №2):

• з надбудови під літ. «А'-1»
(другий поверх основної частини
будинку)

- 1-11 - сан.вузол, площею 5,2 кв.м.

- 1-12 - житлова кімната, площею 12,8
кв.м.

- 1-13 - житлова кімната, площею 20,8
кв.м.

• з прибудова під літ. «А-2» (другий
поверх):

- 1-8 - сходова клітка, площею 11,7
кв.м.;

- 1-9 - житлова кімната, площею 15,9
кв.м.;

- 1-10 - житлова кімната, площею 16,1
кв.м.;

Загальна площа приміщень, що
пропонується виділити другому
співвласнику складає 82,5 кв.м. Вартість
приміщень - 139 543,00 грн.

При цьому варіанті розподілу другому
співвласнику 1/2 частини залишається в
користуванні тераса під літ. «а'-1»,
вартістю 12 859,00 грн. Також в
користуванні залишається частина
допоміжних будівель і споруд, а саме:
гараж- майстерня «Б», частина огорожі
№4 довжиною 2.11м, огорожа №5, огорожа №6,
огорожа №7, ворота №1 та частина
вимощення «ІБП» площею 114 кв.м. -
загальною вартістю 286 601 грн.

Горище, яке наявне в будинку,
залишається в спільному користуванні
обох співвласників.

Варіанти поділу земельної ділянки
виходячи із часток співвласників, а
саме по 1/2 ідеальній частини:

Варіант 1 (до Варіанту №1 поділу
будинку)

Загальна площа ділянки становить 596,0
кв.м.

В спільному користуванні залишається
ділянка під житловим будинком площею
126,6 кв.м. (див. жовтий колір Таблиці №1
додатку №3).

Першому співвласнику 1/2 частини
надається ділянка з такими
геометричними розмірами по периметру
(за годинниковою стрілкою) (див.
малиновий колір Таблиці №1 додатку №3):
16.40; 6.37; по межі будинку; 1.70;4.19; 2.28; 6.08; 21.59
- загальною площею 234,7 кв.м., що
становить 1/2 ідеальних частини
земельної ділянки.

Другому співвласнику 1/2 частини
надається ділянка з такими
геометричними розмірами по периметру
(за годинниковою стрілкою) (див. зелений
колір Таблиці №1 додатку №3): 3.40; 24.75; 0.32;
5.42; 8.48; 10.94; 8.70; 6.08; 2.28; 4.19; 1.70; по межі
будинку; 6.37 - загальною площею 234,7 кв.м.,
що становить 1/2 ідеальних частини
земельної ділянки.

Грошова компенсація за
невідповідність часток в будинку
становитиме:

- для першого співвласника 1/2
частини: 806782,00 - 725856,50 = 80925,50 грн., що
більше ідеальної частини на 80925,50 грн.

- для другого співвласника 1/2
частини: 725856,50 - 644931,00 = 80925,50 грн., що
менше ідеальної частини на 80925,50 грн.

Грошова компенсація за відхилення від
ідеальної частки за допоміжні будівлі
і споруди становитиме:

- для першого співвласника 1/2
частини: (317299,00*1/2) - 30698.00 = 127951,50 грн., що
менше ідеальної частини на 127951,50 грн.

- для другого співвласника 1/2 частини:
286601,00 - (317299,00*1/2) =127951,50 грн., що більше
ідеальної частини на 127951,50 грн.

Грошова компенсація за відхилення від
ідеальної частки в будинковолодінні
становитиме:

- для першого співвласника 1/2 частини:
(1769012,00*1/2) - 837480,00 =47026,00 грн., що менше
ідеальної частини на 47026,00 грн.

- для другого співвласника 1/2 частини:
931532,00 - (1769012,00*1/2) =47026,00 грн., що більше
ідеальної частини на 47026,00 грн.

Другий співвласник 1/2 частини повинен
сплатити першому співвласнику 1/2
частини грошову компенсацію в сумі 47
026,00 грн. (сорок сім тисяч двадцять шість
грн. 00 коп.) ( том 2 а.с.66-84)

Встановлено, що обидві сторони
заявили після ознайомлення з
висновками експертизи про своє бажання
отримали про розподілі другий поверх
будинку разом з гаражем-майстернею та
іншими зазначеними приміщеннями та
будівлями.

Вирішуючи спір між сторонами про
реальний поділ будинку, колегія суддів
виходить з наступного.

Оскаржуючи рішення суду в частині
виділу позивачці другого поверху
будинку, ОСОБА_2 зазначала в
апеляційній скарзі про те, що вона буде
позбавлена можливості користуватись
кухнею на першому поверсі.

При виділі другого поверху необхідно
провести значні переобладнання та
сплатити грошову компенсацію в сумі 47
026 грн. іншому співвласнику, на що
ОСОБА_3 погодився і вніс кошти на
депозитний рахунок.

Доводи ОСОБА_2 про те, що грошових
коштів вона не має й тому просить на
суму грошової компенсації збільшити її
частку у майні є безпідставними.

Посилання ОСОБА_2 на те, що з нею
проживають двоє дітей - 18 та 15 років, й
тому вона просить виділити їй саме
приміщення другого поверху, колегія
суддів не може прийняти до уваги,
оскільки будинок ділиться між
співвласниками, а діти вправі
визначати з ким з батьків їм проживати
й поділ будинку не впливає на їх права
користування цим будинком. Їхні подані
вже в суді апеляційної інстанції
докази ОСОБА_2 щодо необхідності виділу
саме їй гаражу-майстерні колегія
суддів відхиляє, оскільки такі нею не
подавались суду першої інстанції, у
доводах апеляційної скарги не
обґрунтовувались заперечення проти
виділу цього приміщення ОСОБА_3.

Приймаючи до уваги ту обставину,
що ОСОБА_3 вніс на депозитний рахунок
кошті в рахунок грошової компенсації
за невідповідність часток, колегія
суддів вважає, що відповідно до
висновку експертизи слід частково
задовольнити його позов про реальний
поділ будинку разом з частиною
земельної ділянки, внаслідок чого
виділити на користь ОСОБА_3 приміщення
другого поверху будинку ( як другому
співвласнику), а позивачці ОСОБА_2
приміщення з частиною земельної
ділянки як першому співвласнику
відповідно до висновку експертизи.
Наведений поділ будинку не є виходом
для межі позовних вимог ОСОБА_3 щодо
реального поділу будинку. При даному
варіанті поділу будинку другому
співвласнику, тобто ОСОБА_3 необхідно
провести переобладнання, на що він
погоджується й на що є дозвіл у
вигляді розпорядження Франківської
районної адміністрації від 8.10.2014 року
№ 470 ( а.с. 252-253 т.2) а саме, при даному
варіанті реального розподілу йому
необхідно виконати такі
ремонтно-будівельні роботи:

1) добудувати зовнішні сходи «Сх.1»
для доступу до горища;

2) добудувати зовнішні сходи
«Сх.1» для доступу до приміщень другого
поверху;

3) залишити отвір для сходів в
міжповерховому перекритті приміщень «
1-2» та « 1-8»;

4) влаштувати міжкімнатну
перегородку в приміщенні « 1-8»,
утворивши таким чином приміщення
тамбуру « 1-8'», площею 4,3 кв.м. та
приміщення коридору « 1-8''», площею 7,4
кв.м.;

5) обладнати в приміщенні житлової
кімнати під.літ « 1-9», площею 15,8 кв.м.,
приміщення кухні.

За таких обставин рішення суду
разом із додатковим рішенням слід
скасувати частково та ухвалити нове
рішення.

Керуючись ст. ст.209, 307 ч. 1 п. 2, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 16 серпня 2012 року та
додаткове рішення цього ж суду
скасувати частково та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної
власності подружжя задовольнити
частково.

Поділити будинок по АДРЕСА_2 виділивши
ОСОБА_2:

• з основної частина під літ. «А-1»
(перший поверх):

- 1-4 - коридор, площею 3,2 кв.м.;

- 1-5 - сан.вузол, площею 5,2 кв.м.;

- 1-6 - житлова кімната, площею 12,7
кв.м.;

- 1-7 - житлова кімната, площею 20,5
кв.м

• з прибудови під літ. «А-2» (перший
поверх):

- 1-2 - хол, площею 25,9 кв.м.;

- 1-3 - кухня, площею 18,4 кв.м.;

• тамбур під літ. «а-1»:

- 1-1 - тамбур, площею 4,1 кв.м.

• з підвалу під літ. «пд»:

- І - комора, площею 25,1 кв.м.

- II - комора, площею 7,4 кв.м.

- III- комора, площею 7,5 кв.м.

Загальна площа приміщень складає 130,0
кв.м. Вартість приміщень - 797 901,00 гривня.
А також ґанок під літ «а1», вартістю 8
881,00 гривня, частину допоміжних
будівель і споруд, а саме: огорожа №2,
частина огорожі №4 довжиною 21.59 м,
хвіртка №3 та частина вимощення «ІБП»
площею 60,4 кв.м. загальною вартістю 30
698,00 гривень.

ОСОБА_3 виділити:

• з надбудови під літ. «А'-1»
(другий поверх основної частини
будинку)

- 1-11 - сан.вузол, площею 5,2 кв.м.

- 1-12 - житлова кімната, площею 12,8
кв.м.

- 1-13 - житлова кімната, площею 20,8
кв.м.

• з прибудова під літ. «А-2» (другий
поверх):

- 1-8 - сходова клітка, площею 11,7
кв.м.;

- 1-9 - житлова кімната, площею 15,9
кв.м.;

- 1-10 - житлова кімната, площею 16,1
кв.м.;

Загальна площа приміщень складає 82,5
кв.м. Вартість приміщень - 139 543,00 гривні.
При цьому ОСОБА_3 залишається в
користуванні тераса під літ. «а'-1»,
вартістю 12 859,00 гривень, а також частина
допоміжних будівель і споруд, а саме:
гараж- майстерня «Б», частина огорожі
№4 довжиною 2,11 м, огорожа №5, огорожа №6,
огорожа №7, ворота №1 та частина
вимощення «ІБП» площею 114 кв.м. -
загальною вартістю 286 601 гривня.

Горище, яке наявне в будинку,
залишається в спільному користуванні
обох співвласників.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію за відхилення від
ідеальної частки в будинковолодінні,
що становить 47 026 гривень 00 копійок, що
внесені ОСОБА_3 на депозитний рахунок
ТУ ДСА у Львівській області за
квитанцією №28 від 06 жовтня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності на 1/2 ідеальних частин
земельної ділянки по АДРЕСА_2 та
поділити земельну ділянку, площею 596
кв.м. шляхом виділу:

ОСОБА_2 земельної ділянки з такими
геометричними розмірами по периметру
(за годинниковою стрілкою) :16.40; 6.37; по
межі будинку; 1.70; 4.19; 2.28; 6.08; 21.59 -
загальною площею 234,7 кв.м., що становить
1/2 ідеальних частини земельної ділянки.

ОСОБА_3 виділити частину земельної
ділянки з такими геометричними
розмірами по периметру (за
годинниковою стрілкою) : 3.40; 24.75; 0.32; 5.42;
8.48; 10.94; 8.70; 6.08; 2.28; 4.19; 1.70; по межі будинку;
6.37 - загальною площею 234,7 кв.м., що
становить 1/2 ідеальних частин
земельної ділянки.

В спільному користуванні залишити
ділянку під житловим будинком, площею
126,6 кв.м.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржене у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: