Справа № 466/5923/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

11 листопада 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Едера
П.Т.

при секретарі Репета
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

у с т а
н о в и в:

26.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення 4819,87 гривень боргу за
договором позики від 24.07.2013 року та
судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що 24.07.2013 р. між ним
та відповідачем було укладено договір
позики. Відповідно до умов договору
він, передав, а відповідачка отримала
4165.00 грн. Факт укладення договору та
одержання грошей підтверджується
розпискою. Зазначену суму коштів,
відповідач зобов'язувалась повернути
до 07.08.2013 року. Проте, як зазначив
позивач, відповідач своїх зобов'язань
за договором позики не виконала.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити, надав пояснення, що
аналогічні викладеному у позові.

Відповідач у судове засідання повторно
не з'явилась з невідомих суду причин,
хоча належним чином повідомлялася про
час та місце розгляду справи, що
стверджується відмітками у журналі
реєстрації вихідної кореспонденції, та
повідомлення про вручення поштового
рекомендованого відправлення,
заперечень на позовну заяву
відповідачем до суду подано не було, а
тому оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для розгляду справи
без її участі, представник позивача не
заперечував проти заочного розгляду
справи, суд у відповідності до вимог
статтей 169, 224 ЦПК України вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, повно
та всебічно дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав та
мотивів.

Судом встановлено, що 27.07.2013 р. між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір позики
(а.с.4).

Відповідно до умов договору позивач
передав, а відповідач отримала 4165,00 грн.
Факт одержання грошей підтверджується
розпискою (а.с.4).

Зазначену суму коштів, згідно вказаної
розписки, відповідач ОСОБА_2
зобов'язувалась повернути до 24.07.2013
року. Проте, відповідачем своїх
зобов'язань за договором позики не
виконано та станом на 11.10.2014 р. отримані
кошти не повернуто.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно до ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей, якщо його сума не
менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, оцінюючи докази у
справі в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача коштів є
підставними та підлягають до
задоволення, а тому з відповідача в
користь позивача слід стягнути
загальну суму заборгованості у розмірі
4819,87 грн., з яких 4165, 00 гривень боргу за
договором позики, 130.08 грн. відсоток за
користування коштами, 524,79 грн.
інфляційні втрати.

Крім того у відповідності до вимог ст.
88 ЦПК України з відповідача та користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати у розмірі 243,60 грн. оплаченого
судового збору при пред'явленні позову
до суду.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 12, 15, 16, 525, 526, 530,
549-552, 611, 625, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88,
169, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договорами позики від 24
липня 2013 року в розмірі 4819,87 грн. (чотири
тисячі вісімсот дев'ятнадцять гривень,
87 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі в розмірі 243, 60
грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок)
сплаченого судового збору.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: П. Т. Едер