Справа № 369/7937/14-ц
провадження 2/369/3286/14
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

Києво-Святошинський районний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Малютянської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року позивачка звернулась
до Києво-Святошинського районного суду
Київської області із позовними
вимогами до Малютянської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області про визнання права
власності на спадкове майно. Позовні
вимоги обрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 Після
його смерті відкрилась спадщина, до
складу якої входить житловий будинок,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На
випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту
не залишив. Спадкодавець був батьком
позивачки, а тому вона є єдиним
спадкоємцем першої черги до майна
померлого. Після смерті ОСОБА_3
позивачка прийняла спадщину шляхом
вступу у фактичне володіння спадковим
майном, оскільки проживали разом з
померлим на день його смерті. 23 червня
2009 року вона звернулась до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом, на підставі
якої була заведена спадкова справа
№248/2009 до майна померлого ОСОБА_3 Однак,
у видачі свідоцтва про право на
спадщину житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
позивачці було відмовлено, у зв'язку з
тим, що мною не було надано документ, що
підтверджує право власності
спадкодавця на спадковий будинок. 23
листопада 1986 року спадковий будинок
було введено в експлуатацію, що
підтверджується відміткою в
будинковій книзі, зробленою Київським
міжміським бюро технічної
інвентаризації від 03 грудня 1992 року.
Однак, за життя ОСОБА_3 не зареєстрував
право власності на спадковий будинок, а
тому позивачці відмовлено в оформленні
свідоцтва про право власності на
спадщину.

Просила суд, визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
загальною площею - 99,9 кв.м., житловою
площею - 61,7 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Про час, день та
місце слухання справи повідомлений.
Направив до суду заяву про слухання
справи у його відсутності, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Малютянської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області в судове
засідання не з'явився, про час та місце
його проведення повідомлений належним
чином. Направив заяву №480 від 09.09.2014
року про слухання справи без участі
представника сільської ради, за
наявними матералами та вирішити спір
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим Малютянською сільською радою
Києво-Святошинського району Киїської
області ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий
запис №17.

Після його смерті відкрилась спадщина,
до складу якої входить житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3
заповіту не залишив, що
підтверджується витягом зі спадкового
реєстру (заповіти/спадкові договори)
№20308056 від 23 червня 2009 року.

ОСОБА_3 був батьком позивачки - ОСОБА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 04
листопада 1953 року, виданим
Малютянською сільською радою
Васильківського району, Київської
області та свідоцтвом про укладення
шлюбу серії НОМЕР_3 від 04 серпня 1981 року,
виданим Малютянською сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи №248 за 2009 рік до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 інших
спадкоємців першої черги немає, а тому
позивачка є єдиним спадкоємцем першої
черги до майна померлого.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка прийняла
спадщину шляхом вступу у фактичне
володіння спадковим майном, оскільки
проживали разом з померлим на день його
смерті.

23 червня 2009 року позивачка звернулась
до Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори із
заявою №617 про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом, на
підставі якої була заведена спадкова
справа №248/2009 до майна померлого ОСОБА_3

Однак, у видачі свідоцтва про право на
спадщину житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
позивачці було відмовлено, у зв'язку з
тим, що нею не надано документ, що
підтверджує право власності
спадкодавця на спадковий будинок, що
підтверджуються постановою державного
нотаріуса Києво-Святошинської
районної державної нотаріальної
контори Панікар В.М. від 28 травня 2014
року за №1715/02-31.

Cпадкові правовідносини на час
відкриття спадщини, в силу п. 4
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України,
регулювались Цивільним Кодексом УРСР в
редакції 1963 року.

Відповідно до статті 524 Цивільного
кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) спадкоємство
здійснюється за заповітом або за
законом. Спадкоємство за законом має
місце, коли і оскільки воно не змінено
заповітом.

Згідно статті 529 Цивільного кодексу
УРСР (в ред. 1963 р.) при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є
діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до статей 548, 549 Цивільного
Кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Спадкоємець вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо він: фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном та/або подав до
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Відповідно до положень статті 560
Цивільного кодексу УРСР (в ред. 1963 р.)
спадкоємці, закликані до
спадкоємства, можуть одержати в
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини свідоцтво
про право на спадщину.

Разом з цим, статтею 1297 Цивільного
кодексу України (який діє на даний час)
встановлюється обов'язок спадкоємця,
який прийняв спадщину, в складі якої є
нерухоме майно, звернутись до
нотаріальної контори за видачею йому
свідоцтва про право на спадщину.

Згідно положень статті 548 Цивільного
Кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Позивачка не має можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину на
спадковий житловий будинок у зв'язку з
відсутністю реєстрації права
власності на даний будинок за померлим
ОСОБА_3

Відсутність реєстрації права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району
Київської області підтверджується
довідкою КП «БТІ Києво-Святошинської
районної ради Київської області» від 02
вересня 2014 року за №566, а також
інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№26227340 від 01 вересня 2014 року.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди на час
закінчення будівництва спадкового
житлового будинку (1955 рік) регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року.

Відповідно до пункту 4 вказаної
Інструкції реєстрації підлягали
будинки і домоволодіння в межах міст і
селищ міського типу, що належали
місцевим Радам депутатів трудящих,
державним, кооперативним і громадським
установам, підприємствам і
організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать громадянам
на праві особистої власності, яка
передбачала обов'язкову реєстрацію
права власності на будинки лише в
містах і селищах. Обов'язку реєстрації
будинків в сільській місцевості
встановлено не було.

При цьому, пунктом 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня
1975 року, підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, були відповідні
довідки виконавчого комітету
сільської Ради депутатів трудящих, які
видавалися в тому числі і на підставі
записів у погосподарських книгах.

Відповідно до статті 58 Конституції
України нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, а тому при
вирішенні спорів про визнання права
власності на спадкове майно суду
необхідно керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
нормативних документів вбачається, що
на період під час якого здійснювалось
будівництво та введення в експлуатацію
спадкового житлового будинку,
виникнення права власності на житлові
будинки в сільській міцевості не
залежало від державної реєстрації
цього права.

Крім цього, пунктом 3.1 Порядку
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 19.03.2013 № 95, встановлено, що
єдиним документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, зокрема для
потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Статею 1218 Цивільного кодексу України
визначено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог та заперечень.

Належність житлового будинку
померлому ОСОБА_3 підтверджується
технічним паспортом на житловий
будинок, виготовленим станом на 25 липня
2014 року, будинковою книгою та довідкою
виконавчого комітету Малютянської
сільської ради від 04 червня 2014 року за
№170.

З технічного паспорту вбачається, що
житловий будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 збудований
побудовано в 1955 році.

Будівництво здійснювалось на
земельній ділянці площею 0,14 га,
закріпленій за ОСОБА_3 згідно запису в в
земельно-шнурованій книзі за №98 від 05
серпня 1986 року, що підтверджується
довідкою виконавчого комітету
Малютянської сільської ради від 04
червня 2014 року за №170.

23 листопада 1986 року спадковий будинок
було введено в експлуатацію, що
підтверджується відміткою в
будинковій книзі, зробленою Київським
міжміським бюро технічної
інвентаризації від 03 грудня 1992 року.

Отже, враховуючи вищевикладені норми,
ОСОБА_3 набув право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
однак, з незалежних від нього обставин
ОСОБА_3 за життя не встиг або не зміг
зареєструвати право власності на
вказаний спадковий будинок.

Оскільки, оформити право на спадщину за
законом на житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1 в позасудовому порядку
позивачка не має можливості через
відсутність реєстрації права
власності на будинок за померлим
ОСОБА_3, тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі
статей 524, 548, 549, 560 ЦК УРСР (1963 року),
статтей 392, 1218, 1297 ЦК України та
керуючись статтями 15, 57, 60, 209, 215, 256 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Малютянської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, загальною
площею - 99,9 кв.м., житловою площею - 61,7
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя