АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2957/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3601/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 26 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Автокразбанк» про захист прав
споживача фінансових послуг та
відшкодування майнової шкоди, завданої
неповерненням банківського вкладу
(депозиту),-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом та, остаточно
визначившись у позовних вимогах
відповідно до заяви від 26 червня 2014
року (а.с. 46), просила стягнути з ПАТ
«Автокразбанк» на її користь суму
внесених грошових коштів згідно
договору банківського вкладу
(депозиту) № 170820 від 28.02.2014 року у
розмірі 30 000 грн., проценти нараховані
згідно п. 2.1 договору в сумі 1 452,48 грн.,
суму нарахованих відсотків за
користування грошовими коштами у
розмірі 1 222,79 грн., 3 % річних - 150,16 грн. та
індекс інфляції - 1 523,12 грн. В
обґрунтування вимог вказувала, що
28.02.2014 року між нею та ПАТ
«Автокразбанк» укладено договір
банківського вкладу (депозиту) № 170820,
відповідно до якого банк відкрив їй
депозитний рахунок НОМЕР_1 та прийняв
від неї 80 000 грн. зі сплатою відсотків за
користування вкладом в розмірі 24,5 %
річних та строком користування до
28.03.2014 р. Відповідач своїх зобов'язань
за договором належним чином не виконав
та по закінченню строку договору не
повернув їй в повному обсязі вклад та
нараховані відсотки за користування
ним. На звернення від 02.04.2014 року їй було
повернуто частину депозитних коштів в
сумі 50 000 грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 26 червня 2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення місцевим судом норм
матеріального та процесуального права,
що полягає у тому, що суд першої
інстанції безпідставно не врахував
правову позицію ВСУ, викладену в
постанові від 25.12.2013 р. по справі
№6-140цс13, а саме у випадку перерахування
коштів на поточний банківський рахунок
вкладника в цьому ж банку, однак не
надання вкладнику можливості
використання цих коштів зобов'язання
банку з повернення вкладу не є
виконаним і до банку слід застосувати
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, передбачену ч. 2
ст. 625 ЦК України.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове по суті
позовних вимог.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
28.02.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ
«Автокразбанк» укладено договір
банківського вкладу (депозиту) № 170820 на
строк 1 місяць до 28.03.2014 р. з виплатою
відсотків 24,5% (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку
та на умовах визначених цим договором,
банк відкрив позивачу депозитний
рахунок НОМЕР_1 та прийняв від позивача
кошти в сумі 80000 грн. Строк вкладу з 28
лютого 2014 року по 28 березня 2014 року.

Нараховані проценти виплачуються
вкладнику в дату повернення вкладу
визначену п.1.1 цього договору або в день
повернення вкладу з інших підстав,
передбачених цим договором та/або
законодавством України, шляхом
безготівкового перерахування банком
суми нарахованих процентів на рахунок
вкладника, визначений в п. 2.5 цього
договору.

Вклад повертається в дату повернення
вкладу, визначену п. 1.1 цього договору
або в день повернення вкладу вкладнику
з інших підстав, передбачених цим
договором та або законодавством
України шляхом безготівкового
перерахування на поточний рахунок
вкладника для проведення операцій з
використанням електронного платіжного
засобу відкритий у ПАТ «Автокразбанк».

Відповідно до п. 3.1.4 договору, банк
зобов'язується повернути вклад та
нараховані проценти вкладнику в дату
повернення, зазначеному у п.1.1 цього
договору, підтвердивши повернення
вкладу та нарахованих відсотків
видачею належним чином оформленої
квитанції банку та/або виписки з
рахунку.

12.09.2007 р. між ПАТ «Автокразбанк» та
ОСОБА_1 укладено договір № 3903 про
відкриття та обслуговування
банківської платіжної картки,
відповідно до умов якого банк відкрив
позивачу поточний рахунок НОМЕР_2 у
гривні для обліку операцій з
банківською платіжною картою.

Пунктом 6.1 даного договору передбачено,
що договір може бути розірваний за
бажанням однієї із сторін з письмовим
повідомленням іншої сторони за умови
виконання сторонами зобов'язань за цим
договором у повному обсязі.

Після закінчення строку дії договору
банківського вкладу, банком на
виконання п. 2.5 договору банківського
вкладу (депозиту), вклад та нараховані
відсотки перераховані на поточний
рахунок позивача НОМЕР_2, відкритий у
ПАТ «Автокразбанк». Вказане
підтверджується випискою по особовим
рахункам ОСОБА_1 з 28.02.2014 р. по 31.03.2014 р. та
випискою по поточному рахунку за
операціями з використанням
електронного платіжного засобу.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що
відповідач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором банківського
вкладу (депозиту) № 170820 від 28.02.2014 р.

Проте, з таким висновком місцевого суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд
допустив неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов»язковим для всіх суб»єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України. Суди
зобов»язані привести свою судову
практику у відповідність із рішеннями
Верхвного Суду України.

Згідно правової позиції, викладеної в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2013 р. № 6-14012, від 26.12.2012 № 6-140цс12, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україн є
обов»язковою для судів, Відповідно до
змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України
зобов'язання банку з повернення вкладу
за договором банківського вкладу
(депозиту) вважається виконаним з
моменту повернення вкладу вкладнику
готівкою або надання іншої реальної
можливості отримати вклад та
розпорядитися ним на свій розсуд
(наприклад, перерахування на поточний
банківський рахунок вкладника в цьому
ж банку, з якого вкладник може зняти
кошти чи проводити ними розрахунки з
допомогою платіжної банківської
картки). У випадку перерахування коштів
на поточний банківський рахунок
вкладника в цьому ж банку, однак не
надання вкладнику можливості
використання цих коштів зобов'язання
банку з повернення вкладу не є
виконаним і до банку слід застосувати
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, передбачену ч. 2
ст. 625 ЦК України.

Таким чином, хоча відповідач і
перерахував на виконання умов договору
банківського вкладу (депозиту), на її
поточний рахунок суму вкладу разом із
нарахованими відсотками, проте позивач
не має змоги зняти їх з рахунку, що
унеможливлює розпорядження цим
вкладом.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три процента річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 4 ЗУ "Про індексацію грошових
доходів населення" індексація
грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації,який установлюється в
розмірі 101 відсотка.

Відповідачем не заперечуються розміри
неповернутого банківського вкладу та
відсотків, а також розмір 3% річних та
індексу інфляції.

Рішення місцевого суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 4,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 26 червня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Автокразбанк» про про захист прав
споживача фінансових послуг та
відшкодування майнової шкоди, завданої
неповерненням банківського вкладу
(депозиту) - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Автокразбанк» на користь
ОСОБА_1 заборгованість за строковим
банківським вкладом - 30 000 грн.,
проценти нараховані згідно п. 2.1
договору - 1 452,48 грн., нараховані
відсотків за користування грошовими
коштами у розмірі - 1 222,79 грн., 3 % річних -
150,16 грн. та індекс інфляції - 1 523,12 грн., а
всього 34 348,55 грн.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Автокразбанк» на користь держави
судовий збір в розмірі 171,74 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д
І :