Справа № 204/5779/14-ц
Провадження № 2/204/2299/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та
непрацездатного інваліда з дитинства
що навчається, -

в с т а н о в и в:

12 серпня 2014 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що вона з
відповідачем у шлюбі з 10.09.1988 року. Від
спільного шлюбу з відповідачем має
трьох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4 (інваліда з дитинства),
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які
проживають з нею та знаходяться на її
утриманні. Матеріальної допомоги
Відповідач добровільно не надає та не
приділяє дітям належної уваги. Просила:
стягнути з відповідача аліменти на її
користь на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1500 грн.,
щомісячно, починаючи стягнення від дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення повноліття; стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 інваліда
з дитинства 2 (неробочої) групи 1500 грн.,
щомісячно, починаючи стягнення від дня
пред'явлення позову до суду і довічно.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала просила їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти позову, пояснив, що
ніде не працює, матеріальної
можливості сплачувати аліменти не має.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню на підставі ст.
ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України з
наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони зареєстрували шлюб 10 вересня
1988 року, про що свідчить Свідоцтво про
укладання шлюбу Серії НОМЕР_1, актовий
запис № 807 (а.с. 6).

Сторони від спільного шлюбу мають
трьох дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_2, видане
відділом реєстрації актів
громадянського стану Виконкому
Красногвардійської районної ради м.
Дніпропетровська, про що в книзі
записів актів громадянського стану про
народження зроблено відповідний запис
№ 747 (а.с. 4), дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
що підтверджується свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_3, видане
відділом реєстрації актів
громадянської міської Ради народних
депутатів Павлоградського
міськвиконкому Дніпропетровської
області, про що в книзі записів актів
громадянського стану про народження
зроблено відповідний запис № 409 (а.с. 8)
та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Діти залишилися проживати разом з
матір'ю і на даний час знаходиться на
повному утриманні та матеріальному
забезпеченні позивачки (а.с. 12).
Відповідач добровільної допомоги на
утримання дітей не надає.

Відповідно до КУ, ст. 12 ЗУ «Про охорону
дитинства» на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. А отже і
витрати на потреби дитини також мають
бути однаковими.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути менший 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року,
роз'яснено, що вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення. Розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Також, у п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року
зазначено, що розмір аліментів,
визначений судовим рішенням або за
домовленістю між батьками, суд може
змінити за позовом платника або
одержувача у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
чи домовленості між батьками, може бути
в результаті зменшений чи збільшений
за рішенням суду за позовом платника
або отримувача аліментів у випадку
зміни матеріального чи сімейного
положення, погіршення чи поліпшення
здоров'я будь-кого із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного
Кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Частиною 2 ст. 182 СК України
передбачено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Так, Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітню дитину в твердій грошовій
сумі та (або) у частці від заробітку
(доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу отримує
в натурі, суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі за
заявою платника або одержувача
аліментів .

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 183 СК України
якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Якщо після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто з батьків не
звернувся до суду з позовом про
визначення розміру аліментів на інших
дітей, аліменти стягуються за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття.

Тобто, закон встановлює та гарантує, що
частки усіх дітей, на яких судом
стягуються аліменти, у єдиній
загальній частці від заробітку (доходу)
того з батьків, на кого покладається
обов'язок сплачувати аліменти, що
визначається судом, є рівними. Причому
таке правило діє лише до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки на утриманні позивача
перебуває двоє неповнолітніх дітей, то
частка від заробітку відповідача має
бути єдина, до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у
справах про стягнення аліментів суд
допускає негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
матеріальне становище сторін,
можливість утримання позивачкою дітей,
обов'язок та можливість надавати
матеріальну допомогу відповідачем, суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_9 (НОМЕР_4) аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 800 грн. 00 коп.
щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання його
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження на користь матері дитини -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 починаючи
стягнення з 12 серпня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття,
допустивши по справі на підставі п.1 ч. 1
ст. 367 ЦПК України, негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць; стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_9 (НОМЕР_4) аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 800 грн. 00 коп.
щомісяця на утримання його
повнолітньої дочки-інваліда ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері дитини -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 починаючи
стягнення з 12 серпня 2014 року і на весь
період її проживання з
дитиною-інвалідом та опікування нею,
допустивши по справі на підставі п.1 ч. 1
ст. 367 ЦПК України, негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України з відповідача в дохід держави
необхідно стягнути судовий збір по
справі у розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки
позивачка звільнена від сплати
судового збору при зверненні до суду.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 180-183 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 197,
209, 212-215, 367 ЦПК України, враховуючи
положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 ( зі змінами та доповненнями )
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та
непрацездатного інваліда з дитинства
що навчається - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 (НОМЕР_4)
аліменти у твердій грошовій сумі у
розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця, але не
менш ніж 30 відсотків від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання його сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на користь
матері дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10
починаючи стягнення з 12 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття,
допустивши по справі негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 (НОМЕР_4)
аліменти у твердій грошовій сумі у
розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця на
утримання його повнолітньої
дочки-інваліда ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь матері дитини - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_10 починаючи стягнення з 12
серпня 2014 року і на весь період її
проживання з дитиною-інвалідом та
опікування нею, допустивши по справі
негайне виконання рішення суду у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік