Справа № 661/4878/14-ц
Провадження № 4-с/661/30/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі:

головуючої судді: Сапронової Л.В.

при секретарі: Шашликовій Т.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця ВДВС
Новокаховського міського управління
юстиції Бахур Т.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м. Нової
Каховки, Херсонської області скаргу
ОСОБА_3 на дії державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції Бахур Тетяни Миколаївни;

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із
зазначеною скаргою в порядку ст.ст. 383-385
ЦПК України, посилаючись на те, що
10.07.2014р Новокаховський міський суд
виніс рішення, яким стягнув достроково
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
користь КС «Херсонський кредит»
заборгованість за кредитним договором
№5298 від 26.12.2013року в розмірі 109 611,22 грн,
а також судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 1096,11 грн. у
рівних частках, тобто по 365,37 грн. з
кожного.

На підставі рішення суду від
10.07.2014р були видані три виконавчі листи
№661/2711/14-ц відносно кожного з боржників
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, які пред'явлені
для примусового виконання до ВДВС
Новокаховського міського управління
юстиції.

Постановами ВП №44307580, №44307766, №44307692 від
06.08.2014р. державним виконавцем ВДВС
Новокаховського МУЮ Бахур Т.М. були
відкриті виконавчі провадження про
стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, на користь КС «Херсонський
кредит» заборгованості в розмірі 109
611,22 грн., а також судових витрат по
оплаті судового збору в розмірі 1096,11
грн. у рівних частках, тобто по 365,37 грн.,
з кожного.

В ході проведення виконавчих дій
16.10.2014р державним виконавцем ВДВС
Новокаховського МУЮ Бахур Т.М. складено
акт опису та арешту майна, за яким
державний виконавець описала нерухоме
майно - трикімнатну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і
належить ОСОБА_3

Заявниця вважає, що державний
виконавець, описавши і наклавши арешт
на її квартиру, не здійснила всіх
виконавчих дій, визначених Законом
України «Про виконавче провадження»,
не з'ясувала, яке є рухоме та нерухоме
майно у всіх боржників. Просила суд
визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Новокаховського
міського управління юстиції - Бахур
Тетяни Миколаївни, щодо складання акту
описи та арешту нерухомого майна від
16.10.2014р. Визнати неправомірним та
скасувати акт опису й арешту
нерухомого майна від 16.10.2014 року
складеного державним виконавцем
Новокаховського міського управління
юстиції Бахур Тетяною Миколаївною.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 скаргу
підтримала з зазначених підстав

Державний виконавець ВДВС
Новокаховського міського управління
юстиції Бахур Т.М. в судовому засіданні
скаргу не визнала, пояснивши, що всі
виконавчі дії проведені у
відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження».

Заслухавши пояснення представника
заявниці, державного виконавця ВДВС
Новокаховського міського управління
юстиції, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до суду зі
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України, порушено їх
права чи свободи.

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що у
разі встановлення обґрунтованості
скарги, суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця
задовольнити вимоги заявника і усунути
порушення або іншим способом поновлює
його порушені права чи свободи.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» від 04 листопада
2010 року № 2677-VI зобов'язує державного
виконавця використовувати надані йому
права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 вказаного закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення Новокаховського міського суду,
від 10.07.2014 року стягнуто достроково,
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, на
користь КС «Херсонський кредит»
заборгованість за кредитним договором
№5298 від 26.12.2013р в розмірі 109 611,22 грн, а
також судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 1096,11 грн. у
рівних частках, тобто по 365,37 грн, з
кожного (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

З Постанови ВП №44307766 від 06.08.2014р
вбачається, що державним виконавцем
ВДВС Новокаховського МУЮ Бахур Т.М.
відносно боржника - ОСОБА_5 відкрите
виконавче провадження за виконавчим
листом № 661/2711/14-ц, виданим
Новокаховським міським судом
Херсонської області 29.07.2014 року (а.с.5)

З Постанови ВП№ 44307580 від 06.08.2014р
вбачається, що державним виконавцем
ВДВС Новокаховського МУЮ Бахур Т.М.
відносно боржника - ОСОБА_3 відкрите
виконавче провадження за виконавчим
листом № 661/2711/14-ц, виданим
Новокаховським міським судом
Херсонської області 29.07.2014 року (а.с.6);

З Постанови ВП №44307692 від 06.08.2014р
вбачається, що державним виконавцем
ВДВС Новокаховського МУЮ Бахур Т.М.
відносно боржника - ОСОБА_4 відкрите
виконавче провадження за виконавчим
листом № 661/2711/14-ц, виданим
Новокаховським міським судом
Херсонської області 29.07.2014 року (а.с.7)

З акту опису і арешту майна, виданого
державною виконавчою службою
Новокаховського міського управління
юстиції Херсонської обл. від 16.10.2014р.
вбачається, що при примусовому
виконанні виконавчого листа №661/2711/14-ц,
виданого 29.07.2014 р. Новокаховським
міським судом Херсонської область,
описано об'єкт нерухомого майна -
трикімнатну квартиру, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2,3),

Відповідно до договору дарування,
посвідченого нотаріально 22.07.2008р
приватним нотаріусом ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за №2682,
квартира АДРЕСА_2, належить на праві
власності ОСОБА_7 (а.с 8).

З свідоцтва про шлюб від 21.09.2012р,
актовий запис №285 вбачаться, що ОСОБА_7
уклала шлюб з ОСОБА_8 внаслідок чого
змінила своє дошлюбне прізвище з
«ОСОБА_10» на «ОСОБА_11».

З свідоцтва про народження від 21.03.2014р,
актовий запис № 130, вбачається, що
12.03.2014р народилась ОСОБА_12, батьками
якої є ОСОБА_8, ОСОБА_3 (а.с 9).

Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

За загальними положеннями Закону
України «Про виконавче провадження» та
Закону України «Про державну виконавчу
службу» завданням ДВС є своєчасне,
повне і неупереджене примусове
виконання рішень, передбачених
законом, тому перевірка вчинених таких
дій державним виконавцем є фактично
перевіркою дотримання положення
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

За загальним правилом, що передбачене
ч.1, 2 ст.57 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.03.2011 року, арешт на
майно боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи (у тому числі державні
виконавці) зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій
визначено Законом України „Про
виконавче провадження" та Інструкцією
з організації примусового виконання
рішень, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5. Зазначена Інструкція (п.1.1.)
розроблена відповідно до Закону
України „Про виконавче провадження",
інших законодавчих актів України та
нормативно-правових актів
Міністерства юстиції України і
визначає окремі питання організації
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до Закону підлягають примусовому
виконанню.

За положеннями ст.5 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб і порядок,
визначені виконавчим документом.

За загальним правилом, що передбачене
ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року,
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Зі змісту приписів п. 4.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій, вбачається,
що опис та арешт майна полягає не
тільки в документальній перевірці
наявності того чи іншого майна, а також
в перевірці фактичної його наявності у
боржника.

За положеннями п.4.2. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень після виявлення майна боржника
державний виконавець проводить опис та
арешт цього майна, про що складає акт. В
акті опису та арешту майна боржника
повинні бути вказані, зокрема:

а) назва кожного внесеного в акт
предмета і його відмінні ознаки (вага,
метраж, розмір, форма, вид, колір,
товарний знак, проби, виробнича марка,
дата випуску, ступінь зносу тощо);

г) прізвище, ім'я та по батькові особи,
якій передано майно на зберігання, а
якщо майно передано на зберігання не
боржнику, а іншій особі, - паспортні
дані, її місце проживання (далі -
зберігач);

ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві
майна обов'язків із збереження майна,
попередження про кримінальну та іншу
відповідальність, встановлену
законодавством, за його розтрату,
відчуження, приховування, підміну,
пошкодження, знищення або інші
незаконні дії з майном, на яке
накладено арешт;

д) якщо державний виконавець установив
зберігачеві обмеження права
користуватися майном, зазначаються
вид, обсяги і строки обмеження;

е) зауваження або заяви стягувача,
боржника, осіб, що були присутні при
описі.

Пунктом 4.2.2. Інструкції передбачено, що
акт опису та арешту майна підписується
державним виконавцем, понятими,
зберігачем майна, боржником та
стягувачем, їх представниками, а також
може бути підписаний іншими особами,
які були присутні при проведенні опису
майна. У разі відмови від підпису
сторін чи інших осіб, що були присутні
при виконанні, про це робиться відмітка
в акті.

У відповідності до ч.1 ст. 55 Закону
України «Про виконавче провадження»,
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Отже, п.1 ч.6 ст. 55 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
арешт застосовується для забезпечення
збереження майна боржника, що підлягає
наступній передачі стягувачеві або
реалізації.

В той час, ч. 7 ст. 55 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
вилучення арештованого майна з
передачею його для реалізації
проводиться у строк, встановлений
державним виконавцем, але не раніше,
ніж через п'ять днів після накладання
арешту.

Як зазначено в оскаржуваному акті
опису й арешту майна від 16.10.2014р,
державним виконавцем зазначено, що
вартість описаного та арештованого
нерухомого майна визначатиметься
експертом та описане майно буде
передано для реалізації не раніше
26.10.2014р, при цьому державний виконавець
не здійснював перевірку фактичної
наявності у боржника іншого майна,
окрім квартири.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» та роз'яснень,
наданих у п. 23 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах»
передбачено, що при виконанні судових
рішень про стягнення грошових коштів
державний виконавець на підставі
статті 52 Закону про виконавче
провадження у першу чергу звертає
стягнення на кошти боржника в гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів, і лише
за відсутності у боржника коштів і
цінностей - на належне йому інше майно,
за винятком того, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Наведений у додатку до Закону про
виконавче провадження перелік видів
майна громадян, на яке не може бути
звернено стягнення за виконавчими
документами, є єдиним для всіх випадків
звернення стягнення на зазначене
майно.

Стягнення на нерухоме майно (будинок,
квартиру, інше приміщення та земельну
ділянку) звертається за відсутності у
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна з додержанням вимог статті 63
Закону про виконавче провадження, крім
звернення стягнення на предмет
іпотеки, яке здійснюється на підставі
рішення суду або виконавчого напису
нотаріуса (стаття 33 Закону України від
05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»).

При цьому боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно звернути
стягнення в першу чергу (частина п'ята
статті 52 Закону про виконавче
провадження).

В матеріалах справи відсутні докази
щодо вживання державним виконавцем
заходів з метою виявлення доходів та
рухомого майна всіх боржників,
відносно яких відкриті виконавчі
провадження; пов'язаних із з'ясуванням
питань по опису і арешту майна
боржників.

Аналізуючи зміст Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, суд дійшов висновку, що хоча
Інструкція не має чіткого зазначення
про необхідність забезпечення прав
боржника на участь у виконавчій дії
щодо опису й арешту майна, але фактично
передбачає обов'язок державного
виконавця забезпечити представництво
інтересів боржника при описі й арешті
майна.

Як свідчать матеріали справи, майно,
стосовно якого був складений акт опису
й арешту, належить заявниці на праві
власності, однак при проведенні
зазначеної процесуальної дії її права
взагалі не були забезпечені шляхом її
участі, так як в оскаржуваному акті
вказано, що при описі був присутній
представник стягувача та дві особи в
якості понятих, описане майно прийняте
на відповідальне зберігання та копію
акту опису й арешту майна отримано
ОСОБА_4, оспорюваний акт складено по
суті одноособово, без достатньої
перевірки належності нерухомого майна
боржнику. Окрім того, державним
виконавцем не враховано ту обставину,
що в квартирі заявниці проживає та
зареєстрована малолітня дитина
останньої - донька ОСОБА_9, 12.03.2014 року.

Про отримання заявницею ОСОБА_3
оскаржуваного акту опису та арешту
майна лише 28.10.2014р свідчить особиста її
заява, адресована державному виконавцю
Бахур Т.М.

Таким чином, суд вважає, що права ОСОБА_3
як боржника були порушені при
проведенні оспорюваної виконавчої дії.

Також суд вважає, що заслуговують на
увагу доводи скаржника про те, що при
складанні акту опису й арешту майна не
було перевірено і зафіксовано, яке
рухоме майно знаходиться саме у
арештованій квартирі, не з'ясовано яке
є рухоме та нерухоме майно в інших
боржників, відносно яких відкриті
виконавчі провадження - ОСОБА_4, ОСОБА_5
за місцем їх перебування, не з'ясовано у
боржників про ті види майна чи
предмети, на які необхідно звернути
стягнення в першу чергу.

Як зазначено в оспорюваному акті, майно
забороняється псувати, відчужувати,
однак ніяких зазначень щодо майна, яке
знаходиться у самій квартирі, не має
ніяких зазначень і заборон.

Та обставина, що державним виконавцем
під час проведення виконавчих дій не
використаний в повній мірі
інструментарій наданих йому Законом
прав, порушує права боржника.

На порушення ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець під час проведення
виконавчих дій не використав в повному
обсязі свої права, передбачені ч.2 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження».

За таких обставин, враховуючи
невизначеність об'єму рухомого майна у
квартирі, відсутність даних про його
передачу на зберігання та відсутність
встановлених заборон, суд вважає, що
порушуються права скаржниці як
власника нерухомого майна, з
урахуванням ч. 1 ст. 319 ЦК України, якою
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 383-388
ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Новокаховського
міського управління юстиції,
Херсонської області Бахур Тетяни
Миколаївни, щодо складання акту опису
та арешту нерухомого майна від 16.10.2014р.

Визнати неправомірним та скасувати акт
опису й арешту нерухомого майна від
16.10.2014 року, складеного державним
виконавцем ВДВС Новокаховського
міського управління юстиції,
Херсонської області Бахур Тетяною
Миколаївною.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Херсонської області
через Новокаховський міський суд
шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня
винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Л. В. Сапронова