Справа № 515/2724/14-ц
Провадження 6/515/3192/14
Татарбунарський районний суд Одеської
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Татарбунарський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Чебан А.П.

при секретарі Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду у місті
Татарбунари Одеської області заяву
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
поновлення пропущеного строку для
пред’явлення виконавчих листів та про
видачу дублікатів виконавчих листів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області №2-47/2010 р від 11
лютого 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення задоволено.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
посилається на те, що у січні 2013 року
він звернувся за заявою про відкриття
виконавчого провадження до виконавчої
служби Татарбунарського району,
направив заяву та оригінали виконавчих
листів простою поштою, але на
сьогоднішній день до виконавчої служби
дані документи на надійшли. На
підставі того, що станом на 10.11.2014 року
існує заборгованість у ОСОБА_1 заявник
просить видати виконавчі листи та
поновити строк для пред’явлення
виконавчих листів.

Сторони виконавчого провадження у
судове засідання не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялись
судом належним чином, що згідно ч. 2 ст.
370 ЦПК України не є перешкодою для
вирішення питання про видачу дублікату
виконавчого листа.

Суд, вивчивши подану заяву, перевіривши
матеріали справи, вважає, що заява не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України
замість втраченого оригіналу
виконавчого листа або судового наказу
суд, який видав виконавчий лист або
судовий наказ, має право за заявою
стягувача або поданням державного
виконавця видати його дублікат.

Аналіз правил ч. 1 ст. 370 ЦПК України
дозволяє дійти висновку про те, що
дублікат виконавчого листа або
судового наказу суд може видати не
тільки у випадку власне його втрати, а й
при його гибелі, зокрема в результаті
стихійного лиха, пожежі, а також у разі
якщо він став непридатним через
часткове пошкодження тексту тощо.

Підставою для звернення до суду з
заявою про видачу дублікату
виконавчого листа є втрата його
оригіналу або його фізичне знищення.
Звертаючись до суду із заявою про
видачу дублікату виконавчого
документу, заявник жодним чином не
пояснив при яких обставинах було
втрачено виконавчий документ, подана
заява узагалі не містить
обґрунтування, у ній викладено лише
прохальну частину.

Разом із тим, у зв'язку з розглядом у
судовому засіданні заяви про видачу
дубліката виконавчого листа або
судового наказу суд має перевірити
питання про те, чи не виконане рішення
суду, чи не втратило воно чинності. В
іншому випадку суд зобов'язаний
відмовити у задоволенні заяви про
видачу дубліката.

Так, заявником до поданої заяви не
додано доказів на підтвердження того,
що виконавчий лист дійсно було
втрачено, а також документів, з яких
вбачалось би чи пред'являвся
виконавчий лист до виконання. У зв'язку
з зазначеним, суд позбавлений
можливості встановити чи не виконано
рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Матеріали поданої заяви не містять
жодного доказу на підтвердження
обставин, які мають бути встановлені
судом при розгляді заяви про видачу
дублікату виконавчого документу.

За таких обставин суд вважає за
необхідне заяву ПАТ КБ «ПриватБанк»
про поновлення пропущеного строку для
пред’явлення виконавчих листів та про
видачу дублікатів виконавчих листів
залишити без задоволення

Керуючись ст. ст. 60, 293, 370 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про поновлення
пропущеного строку для пред’явлення
виконавчих листів та про видачу
дублікатів виконавчих листів -
залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особою, без участі якої було
постановлено ухвалу протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя