Справа № 369/3420/14-ц Головуючий у І
інстанції Пінькевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/5600/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Державної
виконавчої служби України, Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби
України, Публічного акціонерного
товариства "ПроКредит Банк", третя
особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним та
скасування акту про реалізацію
предмета іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з вище зазначеним
позовом обґрунтовуючи його тим, що
28.12.2001 року між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ
«ПроКредит Банк» було укладено
кредитну угоду №1001/12,01. Між ним та ПАТ
«ПроКредит Банк» на забезпечення
вказаної кредитної угоди було укладено
договір іпотеки №1.2645-ІДІ. Приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 на
договорі іпотеки було вчинено
виконавчий напис № 607 від 23.07.2012 року,
який ним було оскаржено в судовому
порядку. При розгляді цієї справи судом
було вжито заходи забезпечення позову
шляхом заборони виконавчій службі
вчиняти будь-які дії по виконанню
оскаржуваного виконавчого напису. В
подальшому суд визнав виконавчий напис
таким, що не підлягає виконанню.
Рішення суду залишено без змін ухвалою
касаційної інстанції та на даний час
набрало законної сили. Разом з цим,
виконавчою службою проведено дії по
реалізації предмета іпотеки, чим
порушено його право власності. У
зв'язку з цим просив визнати недійсним
та скасувати акт про реалізацію
предмету іпотеки від 12 грудня 2013 року у
виконавчому провадженні №33830810 при
примусовому виконанні виконавчого
напису, вчиненого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за № 607 від 23 липня 2012 року.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
червня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено,
визнано недійсним та скасовано акт про
реалізацію предмету іпотеки від 12
грудня 2013 року у виконавчому
провадженні №33830810 при примусовому
виконанні виконавчого напису,
вчиненого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за № 607 від 23 липня 2012 року.

В апеляційній скарзі відповідач
Державна виконавча служба України
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Вважає, що суд взявши до уваги
ухвалу про забезпечення позову не
звернув уваги на той факт, що вона була
скасована, а тому державним виконавцем
було прийнято постанову про поновлення
виконавчого провадження. Крім того суд
не звернув увагу на вимоги ст. 47 ЗУ «Про
іпотеку», яка зобов'язує державного
виконавця видати державний акт про
реалізацію предмета іпотеки.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«ПроКредит Банк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
постановити ухвалу про закриття
провадження по даній справі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що позивачем неправильно
визначено підсудність по даній справі.
Відповідно до вимог ст. 18 КАС України,
справа підсудна київському окружному
адміністративному суду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Державної
виконавчої служби України підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"ПроКредит Банк" підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов про визнання недійсним та
скасування акту про реалізацію
предмета іпотеки заявлений
правомірно, оскільки складений акт від
12 грудня 2013 року суперечить ухвалі суду
про вжиття заходів забезпечення
позову, порушує права власника
іпотечного майна, звернення стягнення
здійснено на підставі виконавчого
напису, який визнаний судом таким, що не
підлягає виконанню.

Однак, такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби від 08
серпня 2012 року відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого напису нотаріуса,
вчиненого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за № 607 від 23 липня 2012 року, яким
звернуто стягнення на предмет іпотеки
- домоволодіння, загальною площею 343,00
кв.м., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною
площею 0,1603 га, цільове призначення -
будівництво та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, яка розташована за адресою:
Київська область, Києво-Святошинський
район, ПП - Борщагівська сільська рада,
АДРЕСА_1. Вказане майно належить на
праві власності ОСОБА_1.

Відповідно до протоколу № 11 - 0657/13 від 27
травня 2013 року складеного товариством
з обмеженою відповідальністю
«Укрспецторг Групп», повторні прилюдні
торги з реалізації арештованого
нерухомого майна (предмета іпотеки),
яке належить ОСОБА_1, Лот № 1, а саме:
Житловий будинок літ. «А», загальною
площею 343,0 кв. м., житловою площею 161,1 кв.
м., з надвірними будівлями та спорудами:
баня (літера «Б»), огорожа (№1-3), басейн
(№ І), вигрібні ями (№ ІІ-ІИ), навіс
(літера «В») та генераторна (літера «Г»),
що розташований за адресою: Київська
область, Києво Святошинський район,
АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною
за адресою: Київська область, Києво -
Святошинський район, АДРЕСА_1, які були
призначені на 16.05.2013, не відбулися у
зв'язку з відсутністю зареєстрованих
покупців, та згідно з ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про іпотеку»
іпотекодержатель виявив бажання
придбати предмет іпотеки за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна та
іпотекотдержателя визнано покупцем
арештованого майна.

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області із позовом про
визнання виконавчого напису, вчиненого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 607 від 23
липня 2012 року, таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
травня 2013 року вжито заходів
забезпечення позову ОСОБА_1, а саме
заборонено Державній виконавчій
службі України, Реєстраційній службі
Києво-Святошинського районного
управління юстиції проводити будь-які
дії щодо виконавчого провадження ВП
№33830810 від 08 серпня 2012 року та оформляти
чи реєструвати домоволодіння та
земельну ділянку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з цим
23.05.2013року представник боржника подав
заяву до ДВС про негайне виконання
ухвали від 18.05.2013року.(а.с.138)

На підставі ухвали суду про
забезпечення позову старшим державним
виконавцем винесено постанову про
зупинення виконавчого провадження від
06 червня 2013 року.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 26
вересня 2013 року вжиті заходи
забезпечення позову по ухвалі від 18
травня 2013 року скасовані.

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області із позовом про
визнання виконавчого напису, вчиненого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 607 від 23
липня 2012 року, таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
липня 2013 року вжито заходів
забезпечення позову ОСОБА_1, а саме
заборонено Державній виконавчій
службі України, Реєстраційній службі
Києво-Святошинського районного
управління юстиції проводити будь-які
дії щодо виконавчого провадження ВП
№33830810 від 08 серпня 2012 року та оформляти
чи реєструвати домоволодіння та
земельну ділянку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що божник ОСОБА_1 не
звертався до виконавчої служби з
письмовими заявами про те, що б ухвалу
суду від 15 липня 2013р. прийняли до
виконання.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 31
липня 2013 року задоволено позов ОСОБА_1
та визнано виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 607 від 23
липня 2012 року, таким, що не підлягає
виконанню.

Рішенням колегії суддів Апеляційного
суду Київської області від 31 жовтня 2013
року рішення районного суду від 31 липня
2013 року скасовано та відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1.

На підставі заяви представника ПАТ
«ПроКредит Банк» та ухвали про
скасування забезпечення позову від 18
травня 2013 року, старшим державним
виконавцем на підставі ч. 5 ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову від 12 грудня 2013 року
про поновлення виконавчого
провадження.

Судом встановлено, що постанова ДВС від
12 грудня 2013 року про поновлення
виконавчого провадження, боржником не
оскаржувалась в судовому порядку.

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про іпотеку»
протягом десяти днів з дня
оголошення прилюдних торгів такими,
що не відбулися, іпотекодержателі та
інші кредитори

боржника відповідно до пріоритету їх
зареєстрованих вимог мають право
придбати предмет іпотеки за
початковою ціною шляхом заліку своїх
забезпечених вимог в рахунок ціни
майна. У цьому випадку придбання
предмета іпотеки іпотекодержателем
оформлюється протоколом і актом про
реалізацію предмета іпотеки у порядку,
встановленому статтею 47 цього
Закону, а нотаріус на підставі такого
акта видає свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів, якщо
прилюдні торги не відбулися.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЗУ «Про іпотеку»
організатор прилюдних торгів
протягом трьох днів з дня підписання
переможцем прилюдних торгів
протоколу надсилає

відповідний протокол державному
виконавцю, а також інші документи,

що підтверджують реалізацію предмета
іпотеки відповідно до цього Закону.
На вимогу державного виконавця для
перевірки дотримання порядку
проведення прилюдних торгів
організатор прилюдних
торгівзобов'язаний подати державному
виконавцю повну та достовірну
інформацію і документи, що стосуються
організації та проведення

торгів.

12 грудня 2013 року державним виконавцем
складено акт про реалізацію предмета
іпотеки, а саме на підставі ч.1 ст. 49
Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержателя ПАТ «ПроКредит Банк»
визнано покупцем арештованого майна -
предмета іпотеки.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що акт від
12 грудня 2013 року був складений під час
накладання заборони ДВС вчиняти дії
щодо спірного майна у відповідності до
ухвали суду про вжиття заходів
забезпечення позову від 15 липня 2013 р.,
оскільки, в матеріалах справи відсутні
докази надання боржником зазначеної
ухвали до державної виконавчої служби
для виконання. А сам факт наявності
зазначеної ухвали не свідчить про
подання її до компетентного органу для
виконання та виконання її.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року рішення
апеляційного суду від 31 липня 2013 року
скасовано та залишено без змін рішення
районного суду від 31 липня 2013року.

Виходячи з даного предмету спору,
порядок оформлення результатів
прилюдних торгів регулюється Законом
України"Про іпотеку", вимоги до акта про
реалізацію, визначені статтею 62-2
Закону України"Про виконавче
провадження" застосовуються в частині,
в якій вони не суперечать вимогам
Закону України"Про іпотеку".

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Оскільки зазначені документи -
Протокол, Акт та Свідоцтво породжують
право власності на майно покупця і
припиняють право власності на майно
боржника, такі документи підлягають
правовій оцінці. За своїм правовим
змістом складання та видача вказаних
документів є діями, спрямованими на
оформлення придбання предмету іпотеки
за початковою ціною шляхом заліку
своїх забезпечених вимог в рахунок
ціни майна - та набуття та припинення
цивільного права - права власності.

Залежно від компетенції органу, який
прийняв такий документ, і характеру та
обсягу відносин, що врегульовано ним,
акти поділяються на нормативні і такі,
що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача.

Згідно ст. 48 Закону України "Про
іпотеку", іпотекодержатель,
іпотекодавець, боржник та будь-який
учасник прилюдних торгів вправі
протягом трьох місяців з дня
проведення торгів оскаржити їх
результати в суді за місцезнаходженням
нерухомого майна.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання недійсним та скасування акту
про реалізацію предмету іпотеки від 12
грудня 2013 року, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що позивачем не
заявлялись вимоги про визнання
недійсними протоколу та свідоцтва -
документів, які породжують право
власності на майно покупця, а також не
залучено до участі в справі осіб, які
складали зазначені документи.

Колегія суддів вважає, що без надання в
сукупності правовій оцінці зазначених
документів не можливо виріши спір щодо
порушеного права власності позивача.

Суд апеляційної інстанції позбавлений
права залучати до участі в справі
третіх осіб та співвідповідачів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального і
процесуального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України
задовольнити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ПроКредит
Банк" задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове.

В задоволені позову ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби України,
Публічного акціонерного товариства
"ПроКредит Банк", третя особа: ОСОБА_2
про визнання недійсним та скасування
акту про реалізацію предмета іпотеки -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (інд. НОМЕР_1) на
користь Державної виконавчої служби
України 121,80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (інд. НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "ПроКредит Банк" () 121,80 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: