Справа № 645/4443/14-ц
Провадження №
12 листопада 2014 р.
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого судді Федорової О.В.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом:
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова з позовом до ОСОБА_2, третя
особа: Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що після
народження дитини проживання з
відповідачем стало суперечити
інтересам позивача та її дитини,
позивач змушена була піти від
відповідача та проживати окремо, так як
відповідач ніколи не працював,
зловживав алкогольними напоями,
неодноразово бив позивача. Позивач
наголосила, що відповідач ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, не піклується про
фізичний і духовний розвиток дитини.
Крім того, позивач вказала, що
відповідач проходив лікування у КЗОЗ
«Харківська обласна клінічна
наркологічна лікарня» від залежності
від наркоманії, що на думку позивача,
також є підставою для позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав.
Позивач та його представник ОСОБА_4, яка
діє на підставі довіреності, у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги у
повному обсязі та просили суд
Відповідач у письмовій заяві просив
суд розглянути справу за його
відсутності, у письмовому запереченні
на позов просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог про
позбавлення його батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, посилаючись на
те, що 18.05.2010 року вироком Фрунзенського
районного суду м. Харкова його було
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 7
років позбавлення волі, у зв'язку з чим
він фактично не має можливості
виконувати свої обов'язки по вихованню
дитини. Разом з цим, відповідач
наголосив, що за час його знаходження в
колонії його син разом з його батьками 5
разів приїздив до нього. Відповідач
наголосив, що дуже любить свою дитину
та не ухиляється від виховання свого
сина, а фізично не має можливості
повноцінно виховувати дитину.
Представник відповідача ОСОБА_5, який
діє на підставі договору про надання
юридичних послуг, у судовому засіданні
заперечував проти позову, посилаючись
на те, що відповідач на даний час
позбавлений можливості повноцінно
виконувати обов'язки по вихованню
дитини ОСОБА_3, оскільки відбуває
покарання у Менській виправній колонії
№ 91 у Чернігівській області.
Представник відповідача вважає, що
позивачем не надано належних доказів
свідомого ухилення відповідача від
виконання таких обов'язків, та
наголосив, що до засудження відповідач
займався вихованням дитини,
забезпечував сина усім необхідним для
нормального розвитку дитини. Крім того,
представник наголосив, що проходження
відповідачем лікування в КЗОЗ
«Харківська обласна клінічна
наркологічна лікарня» від залежності
від психостимуляторів з 25.03.2009 року по
14.04.2009 року не є підставою для
позбавлення його батьківських прав
відносно малолітнього сина, оскільки
на обліку у лікаря нарколога
відповідач ніколи не перебував, та
проходження у вказаний період
лікування не свідчить про те, що ОСОБА_2
є хронічним алкоголіком чи наркоманом.
Крім того, представник відповідача
послався на позитивну характеристику
відповідача, видану за місцем
відбування покарання, та наголосив, що
ОСОБА_2 після відбуття 2/3 строку
покарання, а саме 15.01.2015 року має право
на умовно-дострокове звільнення від
покарання згідно із ст. 81 КК України,
після чого він матиме змогу у повній
мірі виконувати свої обов'язки по
Представник третьої особи Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином. У наданих
під час судового розгляду даної справи
поясненнях представник ОСОБА_6, яка
діяла на підставі довіреності, просила
вирішити справу на розсуд суду та
наголосила, що Висновок про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, був наданий на підставі
документів, представлених позивачем,
про те, що ОСОБА_2 відбуває покарання
третій особі відомо не було.
Прокурор прокуратури Фрунзенського
району м. Харкова Осадча Л.О., яка діє на
підставі посвідчення, у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
позивача та вважала доцільним
позбавити відповідача батьківських
прав відносно його сина ОСОБА_3.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
позивача, представників позивача,
відповідача та третьої особи,
вислухавши думку прокурора, допитавши
свідків, суд встановив наступне.
Згідно зі Свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1, виданим Фрунзенським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Харківського міського
управління юстиції 12.02.2008 року,
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: ОСОБА_2
та ОСОБА_1 (а.с. 6).
Згідно з довідкою Дільниці № 24 КП
«Жикомсервіс» від 11.04.2014 року за № 830,
дитина проживає разом із матір'ю ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
В обгрунтування позовних вимог про
позбавлення батьківських прав позивач
посилається на те, що після народження
дитини проживання з відповідачем стало
суперечити інтересам позивача та її
дитини, позивач змушена була піти від
відповідача та проживати окремо,
посилаючись на те, що відповідач
зловживав алкогольними напоями,
неодноразово бив позивача. Позивач
стверджувала, що відповідач не
піклується про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання, не
створює умов для отримання дитиною
освіти, тощо. Крім того, позивач
вказала, що відповідач проходив
лікування у КЗОЗ «Харківська обласна
клінічна наркологічна лікарня» від
залежності від психостимуляторів з
25.03.2009 року по 14.04.2009 року, що також є
підставою для позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно його сина
Згідно відповіді Комунального закладу
«Дошкільний навчальний заклад
(ЯСЛА-САДОК) № 335 Харківської міської
ради» від 19.05.2014 року за № 41 на запит
представника позивача, вбачається, що
упродовж періоду перебування дитини
ОСОБА_3 у дошкільному навчальному
закладі його приводила і забирала з
дитячого дошкільного закладу мати
дитини ОСОБА_1, на батьківські збори
постійно з'являлася мати дитини, батько
ОСОБА_2 жодного разу не був присутній на
жодних масових заходах в дошкільному
Відповідно до відповіді КЗОЗ
«Харківська міська дитяча поліклініка
№ 15» від 02.06.2014 року за № 342/1 на запит
представника позивача, згідно записів
в амбулаторній картці (форма 112/у)
дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває
під наглядом фахівців поліклініки з
народження по теперішній час за
адресою: АДРЕСА_2. Останнє звернення
матері з дитиною - 03.04.2014 року. До
поліклініки з дитиною приходила і мати,
і бабуся з боку батька дитини. За
останні чотири роки до лікаря-педіатра
дільничного та дільничної медсестри
батько з ОСОБА_3 не приходив, станом
здоров'я сина у медичних працівників не
цікавився (а.с. 21).
Матеріали справи містять Висновок
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, (далі - Висновок) від 26.06.2014
року за № 278, згідно з яким Комісія з
питань захисту прав дитини виконавчого
комітету Харківської міської ради
вважала за доцільне позбавлення
батьківських прав відповідача
відносно його сина (а.с. 19-20).
Суд критично ставиться до
вищевказаного Висновку, оскільки в
ході судового розгляду даної справи
встановлено, що Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради на час складання
вказаного Висновку не було відомо, що
батько дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_2 з 19.05.2010
року перебуває у місцях позбавлення
волі, у зв'язку з чим фізично не має
можливості виконувати обов'язки по
вихованню сина. Вказаний Висновок був
здійснений на підставі пояснень матері
дитини, а також довідок: Комунального
закладу «Дошкільний навчальний заклад
(ЯСЛА-САДОК) № 335 Харківської міської
ради» від 19.05.2014 року за № 41 та КЗОЗ
«Харківська міська дитяча поліклініка
№ 15» від 02.06.2014 року за № 342/1, які також
надані позивачем в якості письмових
доказів по даній цивільній справі. Крім
того, у вказаному Висновку зазначено,
що батько дитини ОСОБА_2 про засідання
Комісії був належним чином
повідомлений, але на засідання не
з'явився, про причину неявки не
повідомив, що дає підставу суду
вважати, що позивач ОСОБА_1 навмисно не
повідомила Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про знаходження ОСОБА_2 у
місцях позбавлення волі з метою
отримання Висновку про доцільність
позбавлення батьківських прав
відповідача відносно його сина.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 1) не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; 2) ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; 3) жорстоко
поводяться з дитиною; 4) є хронічними
алкоголіками або наркоманами; 5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30
березня 2007 року № «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків можливе лише за умови винної
поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.
Не можна позбавити батьківських прав
особу, яка не виконує своїх обов'язків з
незалежних від неї причин.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та
зазначених вище роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, позбавлення
батьківських прав можливе лише у разі
винної поведінки відповідача,
свідомого нехтування ним своїми
Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 (рідний брат позивачки) пояснив
суду, що за час проживання з
відповідачем його сестра двічі
приїздила додому з розбитим
переніссям, та зазначив, що з весни 2009
року майже на два місці його сестра з
дитиною переїхала до нього у квартиру
(за місцем її прописки), оскільки
відповідач її побив. Крім того, свідок
наголосив, що зі слів його однокласника
йому відомо, що відповідач один раз
вдарив сина. Також, свідок вказав, що
позивач сама забезпечувала дитину,
відповідач їй ніколи матеріально не
Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 (мати відповідача) пояснила
суду, що до позбавлення волі, її син
проживав разом із ОСОБА_1 та сином
ОСОБА_3 в будинку свідка за адресою:
АДРЕСА_2, відповідач виховував сина,
гуляв з ним, купував необхідні речі й
іграшки. Після засудження відповідач
не має можливості у повній мірі
виконувати свої обов'язку по вихованню
дитини. При цьому, свідок наголосила, що
декілька разів вона з чоловіком та
сином відповідача відвідували
останнього у колонії, проте дитині не
повідомляли, що батько відбуває
покарання, а розповідали йому, що
батько знаходиться на роботі. Коли вони
приїздили до відповідача, він дарував
сину іграшки. Свідок наголосила, що
вона часто відводила та забирала
дитину з дитячого садочка. Коли
позивачка у 2011 році познайомилася з
чоловіком, дитина проживала у свідка
декілька місяців, та на цей час дитина
часто знаходиться у неї, вона дбає про
дитину та приймає участь у її
вихованні. Свідок вказала, що дитина
також любить батька, бажає його бачити
та сумує за ним. Крім того, свідок
стверджувала, що її син не є хронічним
наркоманом або алкоголіком, та вказала,
що твердження позивача про те, що
відповідач її бив не відповідають
Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10, пояснила суду, що добре знайома
з позивачем та відповідачем, та
вказала, що у них однакові за віком
діти, з якими вони раніше часто разом
виходили на прогулянки. Свідок
пояснила, що з часу, як ОСОБА_1
завагітніла вона почала проживати в
будинку батьків відповідача та після
народження дитини разом із ОСОБА_2 та
дитиною проживала там до часу
засудження ОСОБА_2, після чого ОСОБА_1
пішла разом з сином. Свідок вказала, що
дитина весь цей час дуже часто
знаходиться у бабусі (матері
відповідача). Коли позивач та
відповідач проживали разом, вони
обидва працювали, були добре вдягнуті,
дитина мала дорогі речі та іграшки.
Відповідач приділяв багато уваги і
позивачеві, і дитині. Також, свідок
зазначила, що їй відомо, що батьки
відповідача разом із дитиною
відвідували ОСОБА_2 у колонії, та сам
хлопчик розповідав на прогулянці, що
їздив з бабусею до батька. Крім того,
свідок вказала, що до засудження ніколи
не бачила відповідача у стані
алкогольного чи наркотичного
сп'яніння, та може охарактеризувати
його тільки з позитивного боку.
Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_11, пояснила суду, що вона
перебуває у дружніх стосунках з
батьками відповідача. Коли позивач
завагітніла, вона переїхала до будинку
батьків відповідача, та оскільки
відповідач на час народження дитини
служив у армії, мати відповідача їздила
до нього з метою оформлення документів
про народження дитини. Після
повернення з армії ОСОБА_2 разом із
ОСОБА_1 та їхнім сином близько двох
років проживали у будинку батьків
відповідача. Відповідача було
засуджено до позбавлення волі. Позивач
з дитиною виїхала з будинку, проте
дитина і до цього часу дуже часто
перебуває у батьків відповідача, та зі
слів матері відповідача свідкові
відомо, що вона разом із дитиною
відвідувала ОСОБА_2 в колонії. Свідок
стверджує, що за час проживання
відповідача з позивачем та дитиною,
вона особисто бачила, як ОСОБА_2 гуляв з
дитиною, купував йому іграшки, дбав про
сина. Свідок вказала, що відповідач до
засудження працював охоронцем, та
наголосила, що ніколи не бачила його у
стані алкогольного або наркотичного
Суд критично оцінює показання свідка
ОСОБА_8 в частині того, що відповідач
вдарив свого сина, оскільки особисто
свідок цього не бачив, документального
підтвердження проходження медичного
освідування дитини, або експертного
висновку, які б свідчили про вказані
обставини, суду не надано. При цьому,
суд критично ставиться до пояснень
позивача, що відповідач їй погрожував,
у зв'язку із чим вона не мала фізичної
змоги звернутися до відповідних
установ з метою зняття побоїв,
нанесених відповідачем їй та дитині.
Показання свідка ОСОБА_9 щодо
відвідування дитиною батька у колонії
також підтверджуються довідкою
Менської виправної колонії № 91, яка
міститься у матеріалах справи, з якої
вбачається, що до засудженого ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, протягом перебування у
колонії на довгострокові побачення
прибували: 23.12.2011 року - мати, батько, син
(три доби); 26.03.2012 року - мати, син (три
доби); 23.10.2012 року - мати, батько, син (три
доби); 27.10.2013 року - мати, дружина, син
(три доби) (а.с. 81).
Крім того, матеріали справи мстять
позитивну характеристику ОСОБА_2,
видану у 2014 р. Менською виправною
колонією № 91, згідно з якою останній
стає на шлях виправлення (а.с. 79-80).
Посилання позивача на те, що відповідач
є наркоманом, що також є підставою для
позбавлення відповідача батьківських
прав, суд вважає безпідставним та
необґрунтованим з наступних підстав.
Відповідно до абз. 4 п. 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.03.2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» хронічний
алкоголізм батьків і захворювання їх
на наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками.
На виконання ухвали суду про
витребування доказів, КЗОЗ «Харківська
обласна клінічна наркологічна
лікарня» своїм листом за № 475 від 30.10.2014
року повідомив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який проживає за адресою: АДРЕСА_2,
поступив на стаціонарне лікування у 1-е
наркологічне відділення КЗОЗ
«Харківська обласна клінічна
наркологічна лікарня» 25.03.2009 року з
діагнозом: синдром залежності від
психостимуляторів (F15.24), пройшов повний
курс лікування та був виписаний додому
у задовільному стані 14.04.2009 року (а.с. 77).
Суд вважає, що вищевказана довідка КЗОЗ
«Харківська обласна клінічна
наркологічна лікарня» своїм листом за
№ 475 від 30.10.2014 року не є медичним
висновком про хронічний алкоголізм або
захворювання ОСОБА_2 наркоманією.
Разом з тим, суд приймає до уваги, що у
вироку Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 23.05.2011 року, яким засуджено
ОСОБА_2 за скоєння злочину за ч. 2 ст. 121
КК України, зазначено, що ОСОБА_2 на
обліку у наркологічному диспансері не
перебуває (а.с. 63).

Таким чином, суд вважає, що позивачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження того, що відповідач є
хронічним алкоголіком або наркоманом.

З огляду на викладене, судом не
встановлені обставини, передбачені ст.
164 Сімейного кодексу України, для
задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує відповідно до положень ст. 88
ЦПК України. У зв'язку із відмовою в
задоволенні позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем,
відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Фрунзенський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Федорова О.В.