Справа № 663/605/14-ц
Провадження № 2/663/317/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Скадовський районний
суд Херсонської області у складі:

головуючого, судді
Кустова О.Ю.

при секретарі
Кліщ Л.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Скадовську
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3
про припинення права на частку у
спільному майні, визнання права
власності, зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про реальний виділ
частини домоволодіння та земельної
ділянки, вселення, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 в якому
посилалася на те, що сторони в рівних
частках є співвласниками житлового
будинку АДРЕСА_1. Власником земельної
ділянки на якій розташована вказана
домобудівля є ОСОБА_3 Оскільки реальний
виділ частки згідно рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 30.09.2013 року неможливий і ОСОБА_2 у
спірному будинку не мешкає, за будинком
не доглядає внаслідок чого частина
будинку останньої руйнується, ОСОБА_1, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просила суд припинити право власності
ОСОБА_2 на належну їй 1/2 частину
спірного будинку, визнати за ОСОБА_1
право власності на вказаний будинок в
цілому та стягнути з неї на користь
ОСОБА_2 вартість її частки у вигляді
компенсації.

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з зустрічним позовом про реальний
виділ частки домоволодіння та
земельної ділянки в натурі між
власниками посилаючись на те, що вона є
власником 1/2 частини житлового будинку
з відповідною частиною надвірних,
побутових будівель і споруд АДРЕСА_1,
згідно свідоцтва про придбання майна
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4 13.03.2008 року реєстраційний №1135.
Відповідач ОСОБА_1 є власником іншої 1/2
частини спірного будинку. З часу
придбання будинку ОСОБА_2 через
перешкоди які чинять їй відповідачі не
має змоги потрапити до будинку,
володіти та користуватись ним.
Посилаючись на наявні між
співвласниками непорозуміння щодо
користування домоволодінням та
земельною ділянкою, просила виділити
їй в натурі належну частку
домоволодіння та земельної ділянки, а
також вселити її до вищевказаного
будинку.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 первісний позов
підтримав просив задовольнити з
підстав викладених у ньому. Пояснив, що
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
придбання майна набула право власності
на 1/2 частину житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами
АДРЕСА_1. Проте з часу придбання в 2008
році остання до будинку не вселилася,
вказаним майном не користується
внаслідок чого належна їй частина
будинку руйнується та загрожує
руйнацією і частині ОСОБА_1 Перешкод у
вселенні та користуванні будинком з
боку ОСОБА_1 їй не чинили. Вважає, що
вказане підтверджує самоусунення
ОСОБА_2 від догляду за будинком. Крім
того ОСОБА_2 вже зверталася до суду з
позовом про поділ спірного
домоволодіння і рішенням суду
апеляційної інстанції їй було
відмовлено. Виходячи з викладеного
вважає, що частка ОСОБА_2 не може бути
виділена в натурі, річ є неподільною,
спільне володіння та користування
майном є неможливим. Просив припинити
право на частку у спірному будинку
ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_1 право
власності на вказаний будинок в цілому
та стягнути з останньої на користь
ОСОБА_2 вартість її частки згідно
висновку проведеної
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 60204,5 грн. Зустрічний позов не
визнав оскільки аналогічні вимоги вже
розглядалися судом і у їх задоволенні
було відмовлено. Щодо вимог про
вселення ОСОБА_2 не надано доказів
перешкод у володінні та користуванні
спірним житловим будинком.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні вимоги за первісним позовом
не визнав в повному обсязі, вважає, що
він не підлягає задоволенню. Пояснив,
що відсутні передбачені законом
підстави для припинення її права на
частку у спірному домоволодінні частка
є значною та може бути виділена в
натурі, річ є подільною що підтверджено
висновком будівельно-технічної
експертизи, спільне володіння та
користування майном є можливим.
Звернув увагу суду на те, що у самому
рішенні апеляційного суду на яке
посилається представник ОСОБА_1
зазначено, що воно не є перешкодою для
повторного звернення до суду і
фактично ОСОБА_2 було відмовлено у
задоволенні позову з формальних
підстав. Також не погоджується з
вартістю будинку визначеною
будівельно-технічним експертом, вважає
її заниженою. Крім того, ОСОБА_1 на
депозитний рахунок суду внесено в
якості компенсації грошові кошти в
сумі 60000 грн. в той час як розмір
компенсації складає 60204,5 грн. Сплата
ОСОБА_2 компенсації в такому розмірі
завдасть їй істотної шкоди. Зустрічний
позов підтримав з підстав викладених у
ньому. Просив виділити ОСОБА_2 у
власність житлові приміщення будинку
АДРЕСА_1 та надвірні будівлі і споруди
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №11/196
від 15.12.2011 року І співвласнику, а також
частину земельної ділянки за
вищевказаною адресою яка необхідна для
обслуговування відповідної частини
домобудівлі згідно висновку
додаткової будівельно-технічної
експертизи №12/240 від 26.11.2012 року. Вважає
необґрунтованими доводи представника
ОСОБА_1 про те, що внаслідок не
проживання ОСОБА_2 у спірному будинку і
відсутності догляду за ним будинок
руйнується, оскільки реально будинок
не поділений, у ньому проживають ОСОБА_1
та ОСОБА_3, вони ж чинять перешкоди
ОСОБА_2 у доступі та користуванні
будинком. Тобто його руйнація фактично
викликана діями вказаних осіб.
Враховуючи перешкоди з боку ОСОБА_1 у
доступі ОСОБА_2 до будинку, просив суд
також вселити останню у спірний
будинок.

В судовому засіданні ОСОБА_2 допитана
судом у якості свідка показала, що
після придбання домобудівлі в 2008 році і
до теперішнього часу ОСОБА_1 не надали
їй можливості потрапити до будинку. Так
само усунулися від участі у виконавчих
діях коли виконувалося рішення
апеляційного суду Херсонської області
про поділ будинку та земельної ділянки,
не надавали доступ державному
виконавцю до будинку для здійснення
виконавчих дій. Просила зустрічний
позов задовольнити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
показала, що працює державним
виконавцем ВДВС Скадовського РУЮ. У неї
на виконанні перебувало виконавче
провадження стягувачем у якому була
ОСОБА_2, а боржником ОСОБА_3 про реальний
поділ будинку і земельної ділянки. Під
час здійснення виконавчих дій ОСОБА_1
не надали їй та ОСОБА_2 доступ до
будинку внаслідок чого вона була
змушена залучати до виконавчих дій
працівників міліції, а в подальшому
звертатися до суду з клопотанням про
примусове входження на територію
вказаного будинку. В подальшому судом
касаційної інстанції рішення
апеляційного суду було скасоване і не
виконувалося.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, свідків, суд приходить до
наступних висновків.

Сторонами визнавалося, що ОСОБА_1 є
власником 1/2 частини домоволодіння
АДРЕСА_1.

Обставини, визнані сторонами не
підлягають доказуванню згідно з ч.1 ст.
61 ЦПК України.

Належну ОСОБА_2 1/2 частину спірного
домоволодіння остання придбала
відповідно до Свідоцтва про придбання
майна від 13.03.2008 року, виданого
нотаріусом Скадовського районного
нотаріального округу Херсонської
області ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за № 1135, виданого на підставі
акту про передачу майна стягувачу в
рахунок погашення боргу, затвердженого
начальником ВДВС Скадовського РУЮ
Херсонської області 08.02.2008 року.

Отже на час розгляду справи судом
співвласниками житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яким
належить по 1/2 частині домоволодіння.
ОСОБА_3 не є власником будь-якої частки
спірного домоволодіння.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №21/2014
від 01.07.2014 року вбачається, що ринкова
вартість домоволодіння АДРЕСА_1
складає 120409 грн. Отже вартість 1/2
частини вказаного домоволодіння
складає 120409 / 2 = 60204,5 грн.

В первісному позові ОСОБА_1 ставить
питання про припинення права ОСОБА_2 на
належну останній 1/2 частину спірного
домоволодіння посилаючись на
наявність обставин передбачених ст. 365
ЦК України.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Суд вважає, що відсутні підстави
передбачені ст. 365 ЦК України для
припинення права ОСОБА_2 на належну їй
1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Так, 1/2 частка ОСОБА_2 є значною, і згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №11/196 від 15.12.2011 року
проведеної в межах цивільної справи
№2119/2-147/2011 може бути виділена в натурі.
Отже спірне домоволодіння є подільним
і можливе спільне володіння та
користування цим майном.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що
спір між тими ж сторонами вже був
розглянутий і рішенням апеляційного
суду Херсонської області від 30.09.2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та
визначення порядку землекористування
у задоволенні позову було відмовлено
судом до уваги не приймаються. При
цьому суд враховує, що у задоволенні
позову було відмовлено в зв'язку з
незалученням співвласника ОСОБА_1 до
участі у справі. Також суд враховує, що
з тексту самого рішення суду
апеляційної інстанції вбачається, що
дане рішення не є процесуальною
перешкодою для подачі позивачкою
ОСОБА_2 в установленому порядку позову
до належних відповідачів.

Також суд враховує, що на порушення
вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України ОСОБА_1 на час
розгляду справи не було внесено на
депозитний рахунок суду в повному
обсязі суму компенсації вартості
частки ОСОБА_2 60204,5 грн., а згідно
квитанції ПАТ «КБ «Приватбанк»
№0.0.305461107.2 від 13.10.2014 року внесено
тільки 60000 грн. Сума недоплати складає
204,5 грн.

На підставі викладеного суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про припинення
права на частку, визнання права
власності.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про реальний виділ частини
домоволодіння та земельної ділянки,
вселення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
15.12.2011 року №11/196 (проведеної в межах
цивільної справи №2119/2-147/2011)
запропонований один варіант виділу
позивачці у натурі належної їй частки
жилого будинку з надвірними будівлями
та спорудами, відповідно якого у
власність співвласника І пропонується
виділити приміщення у житловому
будинку літ. «А»: І (тераса), 1-1 (вітальня)
площею 8,8 кв.м., 1-2 (комора) площею 4,2 кв.м.,
1-3 (житлова кімната) площею 11,8 кв.м., 1-4
(житлова кімната) площею 10,2 кв.м, всього
площею 37,2 кв.м; гараж літ. "Б" , гараж, літ.
"В" сарай з підвалом, літ. "Г" сарай, літ.
"Г1", ? частину водопроводу №1, частину
огорожі №2, огорожу №3, огорожу №4.
Реальна виділена частка складає 52/100.
Пропонується виділити співвласнику ІІ
приміщення у житловому будинку літ.
«А»: 1-5 (коридор) площею 9,5 кв.м., 1-6
(житлова кімната) площею 13,3 кв.м., 1-7
(санвузол) площею 4,0 кв.м., 1-8 (комора)
площею 5,5 кв.м., 1-9 (веранда) площею 7,4
кв.м., 1-10 (котельна) площею 7,4 кв.м.,
всього площею 47,1 кв.м; туалет літ. «Д»,
туалет літ. «Д1», душ літ. «Ж», душ літ.
«Ж1», 1/2 водопроводу № 1, частину огорожі
№ 2. Реальна виділена частка складає
48/100.

Розподіл горищного простору житлового
будинку літ. «А» провести відповідно до
розподілу приміщень у будинку.

За перевищення виділеної частки
співвласник І повинен виплатити
співвласнику ІІ грошову компенсацію в
сумі 2527 грн.

Згідно ст. 152 ЖК України, переобладнання
і перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Як вбачається з рішення виконкому
Лазурненської селищної ради
Скадовського району Херсонської
області №56 від 17.07.2013 року для
виділення часток житлового будинку з
будівлями по АДРЕСА_1 у власність
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_3 виконком
Лазурненської селищної ради дає дозвіл
на перепланування житлового будинку на
дві або кілька квартир (за рішенням
суду) в межах існуючого будинку
відповідно до рішення суду останньої
інстанції тільки після вступу цього
рішення в законну силу.

Доводи представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3
про те, що будинок руйнується і
проживання в ньому неможливе через
відсутність догляду за ним з боку
ОСОБА_2 суд до уваги не приймає,
оскільки у вказаному будинку постійно
проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3, будинок
реально не поділений, з наданих суду
доказів вбачається, що у неї немає
доступу до вказаного будинку і
відповідно вона не має фактичної
можливості здійснювати догляд за ним
та проводити будь-які ремонтні роботи.

При цьому суд враховує, що згідно
наданого представником ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 останнього акту обстеження
будинку комісією від 30.09.2014 року,
затвердженого т.в.о. голови
Лазурненської селищної ради 02.10.2014 року
вбачається, що будинок придатний до
проживання у ньому людей, стан окремих
конструкцій будівлі комісія не має
можливості оцінити. Висновок:
рекомендувати власнику провести
експертну оцінку будинку та окремих
конструкцій і за його результатами
вирішити, провести реконструкцію
будинку чи його капітальний ремонт. Про
аварійний стан будинку чи неможливість
його поділу в акті не йдеться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України
та ч. 1 ст. 120 ЗК України, в редакції
чинній на час набуття ОСОБА_2 права
власності на частину домоволодіння, до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених, договором. Якщо
договором про відчуження житлового
будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначений, до
набувача переходить право власності на
ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Як вбачається з матеріалів справи
будинок АДРЕСА_1 розташований на
земельній ділянці площею 0,1500 га.

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№892570, виданого 31.03.2006 року Скадовським
районним відділом земельних ресурсів
на підставі рішення Лазурненської
селищної ради від 22.12.2006 року №565,
власником зазначеної земельної
ділянки, із цільовим призначенням
індивідуальне житлове будівництво, є
ОСОБА_3

Зважаючи на те, що 1/2 частина
домоволодіння придбана ОСОБА_2
відповідно до Свідоцтва про придбання
майна від 13.03.2008 року, виданого на
підставі акту про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
затвердженого начальником ВДВС
Скадовського РУЮ Херсонської області
08.02.2008 року, питання про перехід права
власності на частину земельної ділянки
не вирішувалось. Укласти між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 договір щодо права набувача на
частину земельної ділянки неможливо,
оскільки ОСОБА_3 не визнає перехід до
ОСОБА_2 права власності на частину
земельної ділянки у зв'язку з набуттям
нею права власності на частину жилого
будинку.

Отже, відповідно до вимог
законодавства, чинного час набуття
позивачкою права власності на частину
домоволодіння, до неї перейшло право
власності на ту частину земельної
ділянки, яка зайнята житловим будинком,
будівлею або спорудою, та на частину
земельної ділянки, яка є необхідною для
їх обслуговування, а тому вказана
земельна ділянка також може бути
предметом виділу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 18 постанови від 19.03.2004 року
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», в редакції постанови
№2 від 19.03.2010 року при вирішенні вимог
про визначення розміру земельної
ділянки, необхідної для обслуговування
житлового будинку, будівлі або споруди,
право власності на які при їх
відчуженні перейшло до набувача без
визначення в договорі права на
земельну ділянку, суд має з'ясовувати,
зокрема, чи не свідчить реальна
можливість використання всієї
земельної ділянки за цільовим
призначенням саме той розмір земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку, будівлі або споруди, який
існував до їх відчуження. Розмір
земельної ділянки, необхідної для
обслуговування житлового будинку,
будівлі або споруди, визначається
шляхом проведення за клопотанням
сторін експертизи з врахуванням чинних
нормативних документів у галузі
будівництва, санітарних норм та правил
тощо.

Як вбачається з висновку додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 26.11.2012 року № 12/240
(проведеної в межах цивільної справи
№2119/2-147/2011) розмір частки земельної
ділянки, яка необхідна для
обслуговування 1/2 частини житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами за адресою АДРЕСА_1 становить
1/2 частину площі земельної ділянки
виділеної для індивідуального
будівництва, оскільки саме за такої
частки забезпечується реальна
можливість використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням. 1/2
частка спірної земельної ділянки
складає 0,075 га. Вказаний розмір
земельної ділянки визначений з
врахуванням чинних нормативних
документів у галузі будівництва,
санітарних норм та правил.

Отже, розмір земельної ділянки
необхідної для обслуговування частини
житлового будинку, будівель та споруд,
право власності на які при їх
відчуженні перейшло до ОСОБА_2,
становить 0,075 га., що є 1/2 частиною
земельної ділянки розташованої за
адресою АДРЕСА_1 на яку вона набула
право власності, відповідно до вимог
ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України
учасник спільної часткової власності
на земельну ділянку має право на
отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
15.12.2011 року №11/196 запропонований один
варіант виділення у володіння та
користування ОСОБА_2 частини спірної
земельної ділянки, відповідно до
належної їй частки. Співвласнику І в
індивідуальне користування
пропонується виділити земельну
ділянку S1 = 750 кв.м. з виходом на вул.
Леніна через ворота і хвіртку по
фасаду. Співвласнику ІІ в
індивідуальне користування
пропонується виділити земельну
ділянку S2 = 750 кв.м. з виходом на вул.
Леніна через ворота і хвіртку по
фасаду.

Межа розподілу земельних ділянок між
співвласниками, відповідно до висновку
експертизи встановлюється наступним
чином: від вуличної огорожі, з
відступом 8,3 м. від лівої межі, пряма
ділянка - 18,2 м. до кута прибудови літ.
«а1»; прямо по стіні прибудови літ. «а1»
до стіни житлового будинку літ. «А»,
ділянка довжиною 1,36 м.; від зовнішньої
стіни житлового будинку літ. «А» прямо
по внутрішній перегородці між
приміщеннями 1-1 і 1-5 та 1-1 і 1-4 і до
протилежної зовнішньої стіни, загальна
довжина ділянки 7,0 м.; поворот праворуч
-1,86 м.; поворот ліворуч 52,24 м., пряма
ділянка до перетину із задньою межею; в
місті перетину відстань від лівої межі
12,23 м., відстань від правої межі - 9,23 м.

Запропонований варіант поділу
земельної ділянки між співвласниками
визначений з врахуванням чинних
нормативних документів у галузі
будівництва, санітарних норм та правил.

Згідно висновків судової
будівельно-технічної експертизи від
15.12.2011 року №11/196, а також додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 26.11.2012 року № 12/240 суд
вважає за необхідне виділити ОСОБА_2 з
домоволодіння наступні приміщення
будівлі та споруди. У житловому будинку
літ. «А»: І (тераса), 1-1 (вітальня) площею
8,8 кв.м., 1-2 (комора) площею 4,2 кв.м., 1-3
(житлова кімната) площею 11,8 кв.м., 1-4
(житлова кімната) площею 10,2 кв.м, всього
площею 37,2 кв.м; гараж літ. "Б" , гараж, літ.
"В" сарай з підвалом, літ. "Г" сарай, літ.
"Г1", ? частину водопроводу №1, частину
огорожі №2, огорожу №3, огорожу №4.
Реальна виділена частка складає 52/100.
Також ОСОБА_2 слід виділити земельну
ділянку S1 = 750 кв.м. з виходом на вул.
Леніна через ворота і хвіртку по
фасаду.

Виділення ОСОБА_2 вищевказаних
приміщень, а також частини земельної
ділянки на думку суду, враховує
інтереси співвласників, оскільки
ОСОБА_2 отримує приміщення в будинку
літ. «А» меншої площі, має змогу
сплатити ОСОБА_1 компенсацію
перевищення частки на 2/100 частини в
розмірі 2527 грн., її витрати на
переобладнання є більшими. Також суд
враховує, що господарська будівля «Е»
побудована ОСОБА_1 і яка є самочинним
будівництвом зблокована з частиною
житлового будинку та розташована на
земельній ділянці яка залишається у
власності ОСОБА_1 і останні мають змогу
ввести її в експлуатацію у
встановленому законом порядку.

Суд вважає за необхідне залишити у
власності ОСОБА_1 приміщення у
житловому будинку літ. «А»: 1-5 (коридор)
площею 9,5 кв.м., 1-6 (житлова кімната)
площею 13,3 кв.м., 1-7 (санвузол) площею 4,0
кв.м., 1-8 (комора) площею 5,5 кв.м., 1-9
(веранда) площею 7,4 кв.м., 1-10 (котельна)
площею 7,4 кв.м., всього площею 47,1 кв.м;
туалет літ. «Д», туалет літ. «Д1», душ
літ. «Ж», душ літ. «Ж1», 1/2 водопроводу №
1, частину огорожі № 2. Реальна виділена
частка складає 48/100. Залишити у
власності ОСОБА_3 земельну ділянку S2 = 750
кв.м. з виходом на вул. Леніна через
ворота і хвіртку по фасаду.

Позовні вимоги в частині вселення
ОСОБА_2 до виділеної їй у власність
частини спірного будинку також
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Наявність перешкод ОСОБА_2 з боку
ОСОБА_1 у користуванні спірним
нерухомим майном підтверджується
наступними доказами.

Показами позивачки ОСОБА_2 допитаної
судом в якості свідка, показами свідка
ОСОБА_6, актами державного виконавця
від 06.03.2013 року та 21.03.2013 року,
відомостями з ухвали Скадовського
районного суду Херсонської області від
23.04.2013 року якою надано дозвіл на
примусове входження до житла ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1.

Також суд вважає за необхідне стягнути
з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судові
витрати, а саме по 243,6 грн. сплаченого
судового збору з кожного та по 3000 грн. з
кожного витрат за проведення судових
експертиз згідно наданих квитанцій.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про припинення
права на частку у спільному майні,
визнання права власності - відмовити за
безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про реальний виділ частини
домоволодіння та земельної ділянки,
вселення - задовольнити.

Виділити ОСОБА_2 у власність у
домоволодінні АДРЕСА_1 приміщення у
житловому будинку літ. «А»: І (тераса), 1-1
(вітальня) площею 8,8 кв.м., 1-2 (комора)
площею 4,2 кв.м., 1-3 (житлова кімната)
площею 11,8 кв.м., 1-4 (житлова кімната)
площею 10,2 кв.м, всього площею 37,2 кв.м;
надвірні будівлі та споруди гараж літ.
"Б" , гараж, літ. "В" сарай з підвалом, літ.
"Г" сарай, літ. "Г1", ? частину водопроводу
№1, частину огорожі №2, огорожу №3,
огорожу №4. Реальна виділена частка
складає 52/100.

Розподіл горищного простору житлового
будинку літ. «А» провести відповідно до
розподілу приміщень у будинку.

За перевищення виділеної частки
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію в сумі 2527 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частину
земельної ділянки АДРЕСА_1 (S1) площею 0,075
га., відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №11/196
від 15.12.2011 року, з виходом на вул. Леніна
через існуючі ворота і хвіртку по
фасаду.

Визначити межу розподілу між
земельними ділянками наступним чином:
від вуличної огорожі, з відступом 8,3 м.
від лівої межі, пряма ділянка - 18,2 м. до
кута прибудови літ. «а1»; прямо по стіні
прибудови літ. «а1» до стіни житлового
будинку літ. «А», ділянка довжиною 1,36 м.;
від зовнішньої стіни житлового будинку
літ. «А» прямо по внутрішній
перегородці між приміщеннями 1-1 і 1-5 та
1-1 і 1-4 і до протилежної зовнішньої
стіни, загальна довжина ділянки 7,0 м.;
поворот праворуч -1,86 м.; поворот ліворуч
52,24 м., пряма ділянка до перетину із
задньою межею; в місті перетину
відстань від лівої межі 12,23 м., відстань
від правої межі - 9,23 м.

Вселити ОСОБА_2 у виділені їй житлові
приміщення будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 по 3243,6 грн. судових витрат з
кожного.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
через Скадовський районний суд
Херсонської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений
04.11.2014 року.

Суддя
О. Ю. Кустов