Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Леванчука А.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства
«Олександрійська фабрика діаграмних
паперів» про стягнення належних сум
при звільненні

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 6 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 26 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом до публічного
акціонерного товариства
«Олександрійська фабрика діаграмних
паперів» (далі - ПАТ «Олександрійська
фабрика діаграмних паперів»),
посилаючись на те, що 20 липня 1981 року
його було прийнято на роботу у
ПАТ «Олександрійська фабрика
діаграмних паперів» на посаду
головного енергетика. Із 15 вересня 1994
року він займав посаду голови
правління за контрактом. 18 жовтня 2013
року звільнений із роботи у зв'язку із
виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП
України та п. 6.4. контракту. Разом з тим,
при звільненні не було виплачено
повністю належні від підприємства суми
у розмірі 34 578, 10 грн, які ОСОБА_3 просив
стягнути із відповідача.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 6 березня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Суд апеляційної інстанції
дотримується таких вимог з урахуванням
ст. 303 ЦПК України.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України,
трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядку, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки й відповідальність сторін
(зокрема матеріальна), умови
матеріального забезпечення й
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Як встановлено у справі, на підставі
рішення загальних зборів
ПАТ «Олександрійська фабрика
діаграмних паперів» від 24 березня 2011
року ОСОБА_3 призначено на посаду
голови правління та укладено з ним
контракт.

Розпорядженням № 1 від 18 жовтня 2013 року
ОСОБА_3 звільнився із роботи у зв'язку
із виходом на пенсію на підставі ст. 38
КЗпП України та п. 6.4.
контракту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
усі належні від підприємства суми були
виплачені позивачу під час розгляду
справи, крім вихідної допомоги, яка не
підлягає стягненню із відповідача у
зв'язку зі збитковістю підприємства.
Крім того, не встановлено обставин
порушення роботодавцем законодавства
про працю, колективного чи трудового
договору відносно позивача, які
становлять підставу для виплати сум,
передбачених ст. 44 КЗпП
України.

Із такими висновками погодитися не
можна.

Пунктом 6.4. контракту, укладеного із
ОСОБА_3, передбачено його право на
розірвання строкового трудового
договору до закінчення строку його дії
у випадку: систематичного невиконання
вищим органом товариства обов'язків за
контрактом чи прийняття рішень, що
обмежують чи порушують його
компетенцію та права керівника;
втручання в його
оперативно-розпорядницьку діяльність,
що може призвести або вже призвело до
погіршення економічних показників
діяльності товариства; хвороби чи
інвалідності, що перешкоджають
виконанню обов'язків за контрактом, та
із інших поважних причин.

Згідно п. 6.5. контракту, у разі його
дострокового припинення з незалежних
від керівника причин за п. 6.4. контракту
і п. 1 ст. 40 КЗпП України встановлюються
додаткові гарантії та компенсації:
матеріальна допомога у розмірі трьох
середніх зарплат керівника, обчислених
за останні три місяці; інші виплати,
передбачені законодавством.

Пунктом 3.8. контракту передбачено, що у
разі виходу керівника на пенсію йому
виплачується грошова допомога у
розмірі п'яти середньомісячних його
зарплат за останні п'ять місяців.

За ст. 116 КЗпП України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Позивач звільнився у зв'язку із виходом
на пенсію на підставі положень
ст. 38 КЗпП України та п. 6.4. контракту, та
зазначав про те, що при звільненні йому
не виплачено нараховану заробітну
плату, грошову компенсацію та
матеріальну допомогу за п. 6.5.
контракту.

Згідно довідки ПАТ «Олександрійська
фабрика діаграмних паперів»
№ 02-108 від 6 березня 2014 року (а. с. 32),
заборгованість перед ОСОБА_3 становить:
із заробітної плати за вересень 2013 року
- 7 849, 22 грн; за жовтень 2013 року - 3 916, 22
грн; надбавка голові правління - 2 008, 1
грн; компенсація за невикористану
відпустку - 1 014, 68 грн; виплата за
колективним договором у зв'язку із
виходом на пенсію - 524, 42 грн;
матеріальна допомога за
п. 3.8. контракту - 36 345, 36 грн;
матеріальна допомога за п. 6.4. контракту
з урахуванням податків 22 990, 13 грн.

Також зазначено, що станом на 6 березня
2014 року ОСОБА_3 виплачено заробітну
плату за вересень 2013 року у розмірі 7 849,
22 грн та за жовтень 2013 року у розмірі 3
916, 22 грн; надбавку сумою 2 008, 1 грн;
1 014, 68 грн компенсації за
невикористану відпустку; 524, 42 грн
виплати за колективним договором у
зв'язку із виходом на пенсію та 1 667, 02
грн матеріальної допомоги за п. 6.4.
контракту.

Обставини щодо виплачених сум
сторонами не оспорюються, тому в силу
положень ст. 61 ЦПК України обґрунтовано
враховані судом як такі, що не
підлягають доказуванню.

Разом з тим, перевіряючи
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення невиплачених сум, суд першої
інстанції не дослідив умов контракту
ОСОБА_3 щодо виплат, які
передбачені у разі виходу на пенсію, не
з'ясував обставин, якими позивач
обґрунтував вимоги про стягнення
грошової компенсації й матеріальної
допомоги, та не уточнив, про виплату
яких сум заявлений позов, а саме:
передбачених п. 3.8., п. 6.5 контракту чи
ст. 44 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилався
на те, що він заявив вимогу про
стягнення грошової допомоги на
підставі п. 3.8. контракту, а суд першої
інстанції безпідставно розглянув
вимогу про стягнення вихідної
допомоги згідно ст. 44 КЗпП України, яка
ним не заявлялася.

На спростування доводів скарги
апеляційний суд зазначав, що позивач
звільнений за власним бажанням на
підставі ст. 38 КЗпП України, а не з
підстав, встановлених контрактом, тому
не має права на отримання виплат,
передбачених ним.

Разом з тим, апеляційний суд не звернув
уваги на те, що передбачене
п. 3.8. контракту право на отримання
грошової допомоги пов'язується із
припиненням трудових відносин у
зв'язку із виходом на пенсію. При цьому
підстава звільнення - за контрактом чи
трудовим законодавством - обов'язок
роботодавця не змінює.

Крім того, у п. 1.2. сторони контракту
погодили, що КЗпП України, інші
нормативні документи, що регулюють
трудові відносини, поширюються на
правовідносини між ними.

Мотивів відхилення доводів
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції розглянув позов на
підставі ст. 44 КЗпП України,
обставинами якої він не
обґрунтовувався, апеляційний суд не
навів.

Крім того, дійшовши висновку про те, що
рішення загальних зборів підприємства
про дострокове розірвання трудового
договору із ОСОБА_3 відсутнє,
апеляційний суд не дав оцінки наявному
у матеріалах справи протоколу № 20 від 24
грудня 2013 року чергових загальних
зборів ПАТ
«Олександрійська фабрика діаграмних
паперів», на яких вирішувалося спірне
питання (а. с. 57).

Враховуючи допущені судами порушення
норм процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ст.
338 ЦПК України, із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 6 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 26 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.О. Леванчук

В.О. Савченко