Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року

місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда
Я.П.

за участі

позивача – ОСОБА_1

відповідача – ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з
відповідачем ОСОБА_2 перебуває у шлюбі
зареєстрованому 01.10.2011 року
виконкомом Кам’яницької сільської
ради Ужгородського району
Закарпатської області, актовий запис
№262, який між ними не розірваний, проте
понад рік вони спільно не проживають. У
шлюбі у них народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею
та перебуває на її повному утриманні.
Відповідач працює неофіційно та
витрачає свій дохід виключно на свої
потреби, матеріальної допомоги на
утримання сина не надає. Відповідач
взяті на себе зобов’язання не виконує,
ухиляється від своїх батьківських
обов’язків, не дбає про матеріальне
забезпечення сина, приховує дійсний
розмір своїх доходів. Оскільки син
знаходиться повністю на її утриманні,
позивачка просить стягнути з ОСОБА_2
на її користь аліменти на утримання
неповнолітнього сина в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча)
грн. щомісяця до досягнення дитиною
повноліття та залишити проживати сина
разом з нею.

В судовому засіданні позивач уточнила
позовні вимоги, просила суд стягнути з
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання неповнолітнього сина в
твердій грошовій сумі в розмірі 1000
(одна тисяча) грн. щомісяця до
досягнення дитиною повноліття, з
підстав та мотивів зазначених у
позові, а вимоги щодо залишення сина
проживати разом із нею не розглядати.
Пояснила, що шлюб між ними на даний час
розірвано, про що надала суду рішення
суду про розірвання шлюбу, відповідач
на даний час офіційно працює. Вказала
на те, що за період з січня 2014 року по
теперішній час відповідач надав на
утримання дитини 1000 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково. Пояснив, що в січні 2014 року
він поїхав по контракту з Чопського
прикордонного загіну на навчання.
Згідний сплачувати аліменти, проте не
взмозі сплачувати по 1000 гривень
щомісячно з тих підстав, що його
середній заробіток складає 1807,81
гривня, про що надав суду довідку про
отримані доходи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
та перевіривши в судовому засіданні
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. 18.08.2014 року рішенням
Ужгородського міськрайонного суду
між сторонами по справі розірвано шлюб
/а.с. 18/

У даному шлюбі в подружжя народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про народження, серії 1-ФМ
№226717 від 16.07.2012 року, копія якого
приєднана до матеріалів справи./а.с.3/.

Судом встановлено, що згідно довідки
виконкому Руськокомарівської
сільської ради від 01.09.2014 року за №1232,
син позивачки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає разом з матір’ю ОСОБА_1В./а.с.11/

Як встановлено судом, ОСОБА_2 працює на
ВЧ 1493 на посаді мл.інспектор 2 кат. та
його середній заробіток складає 1807,81
гривня, що стверджується довідкою №179
від 05.09.2014 року / а.с. 19/

Правовідносини між сторонами
випливають із норм Сімейного Кодексу
України, зокрема згідно до вимог ст. 180
Сімейного Кодексу України батьки
зобов`язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 свій обов'язок
утримувати дитину, що передбачений
ст.180 СК України, не виконує.

Ненадання матеріальної допомоги на
утримання малолітньої дитини є
порушенням обов'язку батьків
піклуватися про своїх дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її батька, матері і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний
бюджет України на 2014 рік” затверджено
на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей
віком до 6 років - 1032 гривні .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. При
визначенні розміру аліментів судом
враховано наявність обставин
передбачених ст. 182 СК України, зокрема
відповідач є працездатним, працює та
його середній заробіток складає 1807,81
гривень, в судовому засіданні
стверджено, що на утриманні ОСОБА_2
інших дітей та непрацездатних
батьків нема, позивач працює касиром у
КБ “Приват Банк”.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батько
(-ки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Проте, як встановлено судом, відповідач
в порядку ст.188 Сімейного Кодексу
України від обов'язку утримувати сина
не звільнений, угоди про добровільну
сплату аліментів згідно ст. 189
Сімейного кодексу України між
сторонами на даний час не укладено.

Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при
вирішенні справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів", №3
від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче
провадження", за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той з них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом та
максимальний розмір аліментів, що
підлягатимуть стягненню з боржника, не
може перевищувати 50% заробітної плати
цієї особи.

Особа може звернутися до суду з вимогою
про стягнення аліментів протягом
усього терміну існування права на
аліменти, незалежно від того, скільки
часу минуло з моменту його виникнення.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред’явлення позову.

Зважаючи на викладене, з урахуванням
всіх обставин справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення аліментів з відповідача
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь
позивача ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 гривень щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття,
підлягають до часткового задоволення ,
а саме в розмірі 700 грн. щомісяця, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи
від дня пред’явлення позову до
досягнення дитиною повноліття ,
оскільки стягнення аліментів в розмірі
по 1000 гривень щомісячно на дитину, може
покласти відповідача в скрутне
матеріальне становище.

Таким чином, враховуючи матеріальне
становище сторін, сімейний стан
позивача, відповідача, а також те, що
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
користуючись рівними правами, на
засадах змагальності згідно вимог ст. 10
ЦПК України, виходячи із принципів
розумності та справедливості, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про стягнення аліментів
підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Керуючись Конвенцією про права дитини
від 20 листопада 1989 року (ратифікована
Постановою Верховної Ради України №
789-XII від 27 лютого 1991 року) , Закон
України «Про охорону дитинства», ст.
ст.10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України , ст.ст. 180,
181, 182,191 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі – задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ІПН НОМЕР_2 аліменти на утримання
неповнолітнього сина – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в
розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно,
але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 19.08.2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

В решті позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму судового збору в розмірі 243,60
грн.(двісті сорок три гривні шістдесят
копійок).

Рішення суду в межах стягнення
аліментів за один місяць допустити до
негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя
Ужгородського

міськрайонного суду

ОСОБА_4