Справа № 630/705/14-ц
Провадження № 2/630/328/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого
судді Малихіна О.О.,

при секретарі
Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом, в якому просить визнати
відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач
вказувала, що їй належить в цілому
житловий будинок по АДРЕСА_1, в якому
зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка
не проживає в будинку з 2005 року. Через
це вона, ОСОБА_1, як власник будинку не
має змоги розпоряджатися будинком в
повному обсязі та оформити субсидію на
оплату комунальних послуг.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свій позов підтримала та просила його
задовольнити. В доповнення до обставин,
викладених у позові, ОСОБА_1 пояснила,
що ОСОБА_2 є її онукою, про реєстрацію
відповідача у житловому будинку
дізналася лише після смерті у 2010 році
колишнього чоловіка, ОСОБА_3, який
залишив у спадщину на її користь свою
частку будинку. Але ОСОБА_2 виїхала з
будинку з речами ще за життя ОСОБА_3 та
більше в ньому не проживала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та просила
позов не задовольняти. Також ОСОБА_2
пояснила, що зареєструвала своє місце
проживання у спірному будинку за згоди
свого діда, ОСОБА_3, ще у 2005 році.
Проживала вона в будинку до кінця 2006
року, після чого разом з чоловіком
проживати у с. Солоницівка Харківської
області, а з 2010 року постійно проживає з
чоловіком в будинку його матері, яка не
дає своєї згоди на реєстрацію її місця
проживання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд встановив наступне.

На підставі рішення Харківського
районного суду Харківської області від
16 жовтня 1989 року у справі № 1902 за ОСОБА_1
визнано право власності на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1. Інша 1/2
частина спірного житлового будинку
належала на праві власності ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого виконкомом
Люботинської міської ради народних
депутатів 06 жовтня 1994 року.

За заповітом, посвідченим приватним
нотаріусом Харківського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 10 липня 2009
року, ОСОБА_3 все своє майно з чого б
воно не складалося заповів ОСОБА_1 За
повідомленням Другої Державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області від 19
листопада 2014 року в спадковому реєстрі
наявний запис про чинність заповіту
від імені ОСОБА_3, зареєстрованого у
реєстрі 10 липня 2009 року, з заявами про
прийняття або про відмову від
прийняття спадщини ніхто не звертався
та спадкові справи не заведені.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що ОСОБА_1 прийняла
спадщину за заповітом та її слід
вважати власником житлового будинку
АДРЕСА_1 в цілому, незважаючи на те, що
вона своє право власності до
теперішнього часу не оформила.

Як вбачається з будинкової книги для
прописки громадян, що проживають в
АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2
зареєстрована в спірному будинку з 29
червня 2005 року.

Та обставина, що ОСОБА_2 в спірному
житловому будинку не проживає без
поважних причин з часу смерті ОСОБА_3, з
дозволу якого була здійснена
реєстрація місця проживання
відповідача, підтверджується актом
комісії квартального комітету № 36 від
15 серпня 2014 року.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Члени сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідач як члени сім'ї власника має
право на проживання в спірному
житловому будинку, але вона втратила це
право, оскільки не проживає в ньому без
поважних на то причин з 2010 року, тобто
більше року, що вона підтвердила в
особистих поясненнях, а тому суд
вважає, що ОСОБА_2 втратила право
користування житловою площею в
спірному житловому будинку..

З урахуванням наведеного суд
задовольняє позов та визнає
відповідача таким, що втратила право
користування спірним будинком.
Одночасно суд стягує з відповідача на
користь позивача витрати на оплату
судового збору, а також повертає
позивачу судовий збір у зайво
сплаченій сумі.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
61, 88, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування житловим
будинком за АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний №
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний НОМЕР_2, витрати по
оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Повернути ОСОБА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_2, судовий збір в сумі 17,00 грн.
надміру сплачений нею по квитанції №
0.0.299312783.1 від 19 вересня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Люботинського міського
суду Харківської області протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. О. Малихін