Справа № 356/1043/14-ц Головуючий у І
інстанції Дудар Т.В.Провадження №
22-ц/780/6656/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської
Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства «Березанський комбінат
комунальних підприємств» на рішення
Березанського міського суду Київської
області від 17 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Березанський комбінат
комунальних підприємств» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку по заробітній
платі та за зустрічним позовом
Комунального підприємства
«Березанський комбінат комунальних
підприємств» до ОСОБА_1 про стягнення
зайве отриманих коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом та у
відповідності до норм ст. 117 КЗпП
України просила стягнути з КП
«Березанський комбінат комунальних
підприємств» на її користь середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку в сумі 198 422,25 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалася на те, що з 05.11.2007 р. по 22.11.2008
р. вона працювала у відповідача на
посаді головного економіста. У день
звільнення їй не було виплачено
заборгованість по заробітній платі у
сумі 13 635,25 грн. Сума заборгованості в
подальшому стягнута за рішенням суду
та на даний момент погашена. Також було
сплачено середній заробіток за час
затримки розрахунку з 22.11.2008 р. по 21.04.2009
р., тому позивачка вважає за необхідне
стягнути середній заробіток за час
затримки розрахунку з 22.11.2009 р. по 28.04.2014
р.

КП «Березанський ККП» подало
зустрічний позов про стягнення зайве
отриманих коштів, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що на користь ОСОБА_1 було
стягнуто середній заробіток за час
затримки розрахунку у розмірі 10 775,44
грн, тому просив стягнути зайве
отримані нею 13 635,25 грн.

Рішенням Березанського міського суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з КП «Березанський
ККП» на її користь середній заробіток
за час затримки розрахунку у розмірі 103
332,12 грн. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог КП
«Березанський ККП» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник КП «Березанський ККП»
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказане рішення
міськрайонного суду та відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
посилаючись на те, що судом не
враховано тримісячного строку
звернення із заявою до суду про
вирішення трудового спору, неправильно
встановлено обставини справи та
невірно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіряючи законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
заявлених позовних вимог, відповідно
до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань

Так, судом першої інстанції при
розгляді вказаної справи встановлено,
що ОСОБА_1 працювала на посаді
головного економіста в КП
«Березанський ККП» з 5 листопада 2007
року по 22 листопада 2008 року (а.с. 42).

Рішенням Березанського міського суду
Київської області від 18 травня 2009 року
було встановлено, що ОСОБА_1, відповідно
до видаткового касового ордеру № 244,
отримала заборгованість по заробітній
платі 13 635 грн. 25 коп. 21 квітня 2009 року, а
тому на її користь було стягнуто лише
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 11 258 грн. за період
затримки розрахунку з 22 листопада 2008
року по 21 квітня 2009 року (а.с. 45).

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 2 вересня 2009 року вказане
рішення суду першої інстанції було
змінено в частині стягнення суми
середнього заробітку за час затримки
розрахунку і зменшено до 10 775 грн. 44 коп.
за цей же період (а.с. 43). Вказане рішення
апеляційного суду було виконано 25
вересня 2009 року, що підтверджується
видатковим касовим ордером №582 (а.с.30).

Судом також встановлено, що постановою
Березанського міського суду Київської
області від 08 листопада 2011 року ОСОБА_2
була звільнена від кримінальної
відповідальності за вчинення
злочинних дій передбачених ст.ст. 366 ч.1,
175 ч.1 КК України, які полягали в тому, що
ОСОБА_2, перебуваючи на посаді
начальника КП «Березанського ККП» 21
квітня 2009 року біля 10 год., знаходячись
в приміщенні КП «Березанський ККП»
дала вказівку касиру підприємства
ОСОБА_3 виписати видатковий касовий
ордер на отримання ОСОБА_1
заборгованості по заробітній платі в
сумі 13635,25 грн. та після того як ОСОБА_1
розписалася у вказаному видатковому
касовому ордері за отримання вказаних
коштів, зазначених в ній грошових
коштів не видали, таким чином позбавили
ОСОБА_1 права на отримання
заборгованості по заробітній платі.
Тобто у вказаному кримінальному
провадження було доведено, що
позивачці у вказаній справі кошти за
затримку розрахунку не були виплачені.

В подальшому на підставі вказаної
постанови та встановлених в ній фактів
Березанським міським судом 10 січня 2013
року було переглянуто за
нововиявленими обставинами рішення
Березанського міського суду від 18
травня 2009 року у частині стягнення
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 13 635 грн. 25 коп., в результаті
чого суд виніс рішення, яке залишено
без змін ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 4 березня 2013 року,
за яким скасував рішення Березанського
міського суду Київської області 18
травня 2009 року в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про
стягнення з КП «Березанський ККП»
заборгованості по заробітній платі в
сумі 13 635 грн. 25 коп., стягнувши з
відповідача вказану суму (а.с. 3,4, 35-37).

Відповідно до довідки, виданої
Відділом ДВС Березанського МУЮ у
Київській області № 997 від 16 травня 2014
року заборгованість у сумі 13 635 грн. 25
коп. стягнуто з КП «Березанське ККП» на
користь ОСОБА_1 повністю, останню
частину заборгованості ОСОБА_1
отримала за платіжним дорученням № 76
від 28 квітня 2014 року (а.с. 7).

Вирішуючи вказаний спір та
задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до
висновку, що заборгованість по
заробітній платі у розмірі 13 635 грн. 25
коп., яка повинна була бути виплачена
ОСОБА_1 у день її звільнення 22 листопада
2008 року, виплачена їй тільки 28 квітня
2014 року, а тому суд визнав
обґрунтованим доводи позивачки про
стягнення про стягнення коштів за
затримку розрахунку за період з 22
квітня 2009 року по день фактичного
розрахунку з ОСОБА_1, тобто по 28 квітня
2014 року. У зв'язку з чим суд визнав часом
затримки розрахунку період з 22
листопада 2008 року по 28 квітня 2014 року , і
так як раніше судом було стягнуто кошти
за затримку розрахунку за період з 22
листопада 2008 року по 21 квітня 2009 року в
сумі 10775,44 грн., то суд вважав що
стягненню підлягає середній заробіток
за період з 22 квітня 2009 року по 28 квітня
2014 року що становило 1258 робочих днів та
виходячи із середньоденного заробітку
82 грн. 14 коп. загальна сума до стягнення
становить 103' 332,12 грн.

Колегія суддів вважає зазначений
висновок суду першої інстанції
законним та обґрунтованим виходячи з
наступного.

За правилами ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки до дня фактичного розрахунку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 20 постанови № 13 від 24
грудня 1999 року "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці", установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
до дня постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012
вирішено, що в аспекті конституційного
звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП
України у взаємозв'язку з положеннями
ст. ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід
розуміти так, що для звернення
працівника до суду з заявою про
вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Доводи апелянта про не правильність
проведення розрахунку та пропуску
позивачкою строку позовної давності на
думку колегії суддів є безпідставними,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що остаточний розрахунок з
позивачкою був проведений лише 28
квітня 2014 року, що підтверджується
довідкою № 997 від 16 травня 2014 року
виданою відділом ДВС Березанського МУЮ
у Київської області на виконанні якої
знаходився виконавчий лист №8/356/1/13 від
17 квітня 2013 року а з позовом ОСОБА_1
звернулася до суду 22 липня 2014 року
тобто в межах тримісячного строку
визначеного ст. 233 КЗпП України.

Посилання апелянта на те, що остаточний
розрахунок з позивачкою був проведений
23 січня 2014 року суперечить матеріалам
справи та наявним в них доказах, а тому
не може прийняти доводи про пропуск
строків звернення до суду .

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, розглядаючи спір
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює, а тому апеляційну
скаргу відхиляє, а рішення суду залишає
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 , 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Березанський комбінат
комунальних підприємств» відхилити.

Рішення Березанського міського суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді:
Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв