Справа № 357/6122/14-ц Головуючий у І
інстанції Кошель Л.М.Провадження №
22-ц/780/5925/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 49
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Київської
області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 05 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа: Служба у справах дітей
Білоцерківської міської ради про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на утримання неповнолітньої
дитини.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що вона з
відповідачем з 2003 року і до вересня 2013
року перебувала у фактичних шлюбних
стосунках, від яких у них народився син
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час
стосунки між ними припинені, сторони
проживають окремо, дитина проживає з
матір»ю і знаходиться на її утриманні.
Відповідач добровільно не надає коштів
на утримання сина , а тому позивачка
просила в судовому порядку стягнути з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 5
200 грн. щомісячно та 1 310 грн. щомісячно
додаткових витрат на дитину для
розвитку його здібностей.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 серпня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання сина
ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі 2 500 грн.
щомісячно, починаючи з 13 травня 2014 року
і до повноліття дитини. В задоволенні
вимог про стягнення додаткових витрат
на дитину відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити по справі нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог - відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що що
сторони перебували у фактичних шлюбних
стосунках, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_2 . З вересня 2013 року
сторони не підтримують стосунків,
проживають окремо, мати з дитиною
проживають і зареєстровані у
приватному будинку батьків за адресою
АДРЕСА_1, відповідач зареєстрований у
АДРЕСА_2 але фактично проживає в
АДРЕСА_3 З вересня 2013 року дитина
перебуває на утриманні матері,
відповідач добровільно грошових
коштів на утримання сина не надає, між
батьками хлопчика склалися
неприязненні стосунки, що унеможливлює
мирне врегулювання спору.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд обгрунтовано
виходив з положень ст.ст. 180, 182, 184, 185 СК
України та прийшов до правильного
висновку про те, що відповідач свої
зобов'язання по утриманню дитини
належним чином не виконує, а тому
виникла необхідність у стягненні
аліментів, виходячи з наступного.

Так, сторони проживають окремо,
стосунків не підтримують, відповідач
не надає позивачці грошової допомоги
на утримання дитини, інформація про
його місце роботи та доходи у суду
відсутня , зі слів позивачки відповідач
є власником приватної медичної клініки
і має високий рівень доходів, але
письмових доказів на підтвердження цих
фактів до суду представлено не було.
Судом також встановлено, що
неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
здоровий, на диспансерному обліку не
перебуває, з вересня 2014 року має стати
учнем першого класу Білоцерківської
ЗСШ № 18, відвідує платні заняття з
англійської та російської мов,
спортивну секцію. У відповідача є на
утриманні неповнолітня донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, від попередніх стосунків.
Позивачка працює медичною сестрою у КЗ
КОР « Київський обласний центр крові»,
де отримує заробітну плату близько
півтори тисячі гривень на місяць, за
які утримує себе і дитину. З
урахуванням усіх вищезгаданих
обставин та потреб дитини шкільного
віку , суд вважав за необхідне стягнути
з відповідача на користь позивачки
аліменти на утримання сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, у твердій грошовій сумі 2
500 грн. на місяць, починаючи з дня
звернення до суду 13 травня 2014 р. і до
повноліття дитини.

Вимоги позивачки про стягнення на
дитину додаткових витрат суд
обґрунтовано залишиі без задоволення,
оскільки статтею 185 СК України
визначено обов»язок батьків брати
участь у додаткових витратах на дитину,
що викликані особливими обставинами,
розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо.

Слід також зазначити, що судом
першої інстанції при визначенні суми
щомісячних аліментів були враховані і
витрати, пов»язані з вихованням і
розвитком дитини.

Твердження апелянта з приводу того, що
судом першої інстанції безпідставно
нараховано розмір аліментів у твердій
грошовій формі в зв»язку з не наданням
позивачем доказів про доходи
відповідача, є необґрунтованим та
нічим не підтвердженим в порушення
вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно визначився з характером
правовідносин, що виникли між
сторонами, та застосував до них
відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в своїй апеляційній скарзі,
були предметом дослідження судом
першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом першої інстанції
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: