УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Гаврилової О.В.,

при секретарі Сірош
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві заяву
ОСОБА_1, учасники третейського
розгляду: Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Градострой», про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 04.08.2014
року, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м.
Києва звернувся представник заявника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 із заявою ОСОБА_1,
учасники третейського розгляду:
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Градострой», про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 04.08.2014 року.

Заява мотивована тим, що: 1) справа, по
якій прийнято рішення, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону, оскільки вона є справою про
захист прав споживачів та відповідно
до п. 14 ст. 6 Закону України «Про
третейські суди» не може розглядатись
у третейських судах, що також
кореспондується зі ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», на
правовідносини, що виникли між
заявником та Банком поширюються вимоги
даного Закону, про що зазначено в
рішенні Конституційного Суду України
від 10.11.2011р. по справі № 15-пр/2011. Отже,
провадження у справі було відкрито без
достатніх підстав, судовий розгляд
здійснювався неправомірно і
третейським судом повинна була бути
винесена ухвала про припинення
третейського розгляду.

Представником заявника при розгляді
справи в третейському суді двічі
подавалися клопотання про припинення
судового розгляду, у тому числі й з тих
підстав, що Законом України «Про
третейські суди» передбачено право, а
не обов'язок сторін на звернення до
третейського суду, на що необхідна воля
обох сторін для виникнення у
третейського суду підстав для розгляду
справи по суті.

У задоволенні клопотань про припинення
третейського розгляду було відмовлено.
Проте звернення осіб до третейського
суду є правомірним, якщо відмова від
послуг державного суду відбулась за
вільним волевиявленням сторін, однак
такої відмови заявником заявлено не
було.

2) Склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16-19 Закону України «Про
третейські суди», оскільки третейській
суддя не може брати участі у справі, а
після його призначення чи обрання
підлягає відводу чи самовідводу,
зокрема, якщо він прямо чи
опосередковано заінтересований у
результатах розгляду справи, або у разі
встановлення стороною обставин, які
дають їй підстави вважати упередженим
або необ'єктивним ставлення
третейського судді до справи.
Обставинами, які дають підстави так
вважати є те, що третейський суд, яким
постановлено рішення, створений при
Асоціації українських банків, ПАТ
«Укрсоцбанк» є членом зазначеної
асоціації та приймає участь у роботі
вищого органу управління Асоціації -
З'їзді. Постійно діючий третейський суд
при Асоціації українських банків
фактично є структурним підрозділом
Асоціації Українських банків. Одним із
основних завдань АУБ є захист прав та
інтересів банків - членів Асоціації. А
кілька суддів цього суду є
працівниками ПАТ «Укрсоцбанк». Деякі
судді матеріально зацікавлені в
отриманні гонорарів у випадку винесеня
позитивного рішення на користь банку.

Представником заявника було подано дві
заяви про відвід третейського судді
Мороз О.А. з наведених вище підстав та з
підстав розгляду даним суддею справи,
яка не підвідомча третейському суду, в
задоволенні яких було безпідставно
відмовлено.

3) Розрахунок заборгованості
позивальника здійснено невірно, він є
необґрунтованим та недоведеним,
оскільки в матеріалах справи не
міститься детального розрахунку
заборгованості, в ньому не зазначено
всіх дат погашення заявником тіла
кредиту та відсотків, не можливо
встановити, як саме розраховувалася
сума відсотків за користування
кредитом, сума пені та інші штрафні
санкції.

4) Всупереч ч. 10 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», банк не
звертався з попереднім повідомленням
про необхідність дострокового
повернення всієї суми кредиту, тому
вимоги позивача є передчасними, а на
час подання позовної заяви права банку
не були жодним чином порушені.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в
судовому засіданні вимоги заяви
підтримав в повному обсязі з
викладених у ній підстав та просив
скасувати рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 04.08.2014 року.
Надав пояснення аналогічні викладеним
у заяві підставам.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлена належним чином, подала до
суду заяву про відкладення розгляду
справи з тих підстав, що вона
знаходиться у відрядженні в м. Одеса,
отже її прибуття в судове засідання є
неможливим, однак представником не
надано доказів на підтвердження
наведених причин її неявки.

Представник ТОВ «Градострой» в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, заяв чи клопотань суду не
надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України,
неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника
заявника, дослідивши матеріали даної
цивільної справи та справи № 736/14
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків,
встановив наступне.

З матеріалів справи убачається, що на
виконання вимог Закону України «Про
акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008
року Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
змінив своє найменування на Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» є правонаступником усіх
прав та обов'язків
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи реєстрація
заміни найменування юридичної особи
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» проведено 14.06.2010 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного
процесуального кодексу України,
провадження в цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 04 серпня 2014 року
по справі № 736/14 позов Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Градострой»
задоволено частково, стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Градострой» на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
заборгованість по договору кредиту в
сумі 1 202 087,64грн. та третейський збір в
сумі 12 420,88грн.

Судом встановлено, що рішення
третейського суду постановлене на
підставі укладеного 20.07.2007 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_1 договору про надання
невідновлюваної кредитної лінії №
24-12/172, відповідно до умов якого Банк
надав заявнику кредитні грошові кошти
в межах максимального ліміту
заборгованості в сумі 2 457 000,00
швейцарських франків, з наступним
порядком надання траншів кредиту:
протягом двадцяти місяців з моменту
підписання договору, на купівлю
нерухомості та ремонт нерухомості, зі
сплатою 10 % річних за кредитом та
комісій, з кінцевим терміном погашення
заборгованості за кредитом не пізніше
19.07.2012 року.

13.08.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Градострой»
укладено Договір поруки № 02-10/2570, за
яким поручитель зобов'язався перед
Банком солідарно відповідати за
виконання ОСОБА_1 зобов'язань за
Договором кредиту, в тому числі щодо
повернення суми кредиту, сплати
відсотків за користування кредитом,
комісій, а також можливої неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про третейські суди», юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд
Третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам Закону України «Про
третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено,
що третейська угода може бути укладена
у вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що
третейська угода укладається в
письмовій формі та має містити
відомості про найменування сторін та
їх місцезнаходження, предмет спору,
місце та дату укладення угоди.

Так, згідно зі статтею 6 договору про
надання невідновлюваної кредитної
лінії № 24-12/172 від 20.07.2007 року сторони
домовились, що всі спори та
непорозуміння, які можуть виникнути
між сторонами у зв'язку з укладанням та
виконанням положень цього договору
вирішуються шляхом переговорів між
сторонами на рівні їх уповноважених
представників. У разі якщо сторони не
дійдуть згоди зі спірних питань шляхом
переговорів, сторони, керуючись ст. 5
Закону України «Про третейські суди»,
домовляються про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Ярошовцем Василем
Миколайовичем Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У
випадку неможливості розгляду спору
вказаним третейським суддею спір
розглядається третейським суддею
Мороз Оленою Анатоліївною або
Білоконем Юрієм Миколайовичем у
порядку черговості, вказаному у даному
пункті. У разі, якщо спір не може бути
розглянутий визначеними у даному
пункті суддями, суддя призначається
Головою Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
у відповідності до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

Аналогічна домовленість міститься в
статті 5 Договору поруки № 02-10/2570 від
13.08.2007 року.

Отже, зазначені договори містять
третейське застереження про вирішення
спору між сторонами Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків суддею одноособово
згідно черговості та регламенту даного
третейського суду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків,
розглянувши справу 04.08.2014 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Градострой» про
стягнення заборгованості, не вийшов за
межі своєї компетенції та розглянув
справу в рамках третейської угоди.

Як убачається з матеріалів справи,
заявник просить скасувати рішення
третейського суду з тих підстав, що
справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону, склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16-19 цього Закону,
розрахунок заборгованості
позичальника здійснено невірно, він є
необґрунтованим та недоведеним, Банк
не звертався з попереднім
повідомленням щодо необхідності
дострокового повернення всієї суми
кредиту, тому його вимоги є
передчасними.

Згідно ст. 51 Закону України «Про
третейські суди», рішення третейського
суду може бути оскаржене та скасоване
лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Судом встановлено, що невиконанням
боржником ОСОБА_1 умов договору кредиту
в частині своєчасного повернення
кредиту та процентів за його
користування були підставою звернення
ПАТ «Укрсоцбанк» до Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків за захистом своїх
прав та інтересів з позовом про
солідарне стягнення з ОСОБА_1 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Градострой»
заборгованості за Договором кредиту.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди»,
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Згідно з п.п. 22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника. Споживчий кредит - кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011 в аспекті конституційного
звернення положення пунктів 22, 23 статті
1, статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 12 травня 1991 року №
1023-XII з наступними змінами у
взаємозв'язку з положеннями частини
четвертої статті 42 Конституції України
треба розуміти так, що їх дія
поширюється на правовідносини між
кредитодавцем та позичальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як під
час укладення, так і виконання такого
договору.

Як роз`яснено в п. 3 постанови № 5
Пленуму вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
за наявності у кредитному договорі
третейського застереження (окремої
третейської угоди) при вирішенні спору
суд має враховувати положення пункту 14
частини першої статті 6 Закону України
від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про
третейські суди» про те, що справи щодо
захисту прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки), не підлягають розгляду
третейськими судами. Тому за наявності
вказаного третейського застереження
(окремої третейської угоди) залишення
позовної заяви споживача без розгляду
на підставі пункту 6 частини першої
статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі
заяви підлягають вирішенню і за
наявності з цього приводу рішення
третейського суду, прийнятого за
межами його компетенції. При цьому
відповідно до положень Закону України
«Про захист прав споживачів» банк не є
споживачем.

Враховуючи, що в договірних
правовідносинах, що склались між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, ТОВ
«Градострой», Банк не є споживачем
послуг, а виступає кредитором у
договірних зобов'язаннях згідно
кредитного договору, що свідчить про
відсутність підстав захисту порушених
прав Банку відповідно до положень
Закону України «Про захист прав
споживачів», тому з метою урегулювання
спірних правовідносин та відновлення
своїх порушених прав і законних
інтересів ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся
до третейського суду у порядку
цивільного судочинства України, що
регулює договірні відносини в сфері
кредитування.

Таким чином, предметом спору було
невиконання боржником ОСОБА_1
зобов'язання перед Публічним
акціонерним товариством «Укрсоцбанк»
щодо своєчасної сплати заборгованості
за кредитним договором, тобто справу
розглянуто з дотриманням вимог статті 6
Закону України «Про третейські суди»,
тому твердження заявника про прийняття
рішення по справі, що не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону, судом визнається
безпідставним.

Слід зауважити, що звернення
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до Третейського суду з
позовом про захист порушених прав є
правом позивача, а не його обов'язком
(ст. 5 Закону України «Про третейські
суди»).

При цьому, суд звертає увагу на те, що
Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 10.07.2013р. задоволено
клопотання представника ОСОБА_1 про
залишення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_1, ТОВ «Градострой» про солідарне
стягнення заборгованості, з підстав п. 6
ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1
заперечував проти вирішення даного
спору в Печерському районному суді м.
Києва, посилаючись на наявність
третейського застереження.

Статтею 14 Закону України «Про
третейські суди» передбачено право
сторін вільно призначати чи обирати
третейський суд та третейських суддів.

Частинами 1-3 ст. 16 вказаного Закону
передбачено, що склад третейського
суду формується шляхом призначення чи
обрання третейських суддів
(третейського судді). Третейський суд
може розглядати справи в складі одного
третейського судді або в будь-якій
непарній кількості третейських суддів.
У постійно діючому третейському суді
кількісний та персональний склад
третейського суду визначається за
правилами, встановленими регламентом
третейського суду.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про
третейські суди» передбачено, що
формування складу третейського суду в
постійно діючому третейському суді
здійснюється в порядку, встановленому
регламентом третейського суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Регламенту
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків суддями
Третейського суду є особи, які
відповідають вимогам, що встановлені в
«Положенні про постійно діючий
Третейський суд при Асоціації
українських банків» та внесені до
списку третейських суддів
Третейського суду.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
третейські суди» третейський суддя не
може брати участі у розгляді справи, а
після його призначення чи обрання
підлягає відводу чи самовідводу якщо,
крім іншого, він особисто чи
опосередковано заінтересований у
результаті розгляду справи, а також у
разі встановлення стороною обставин,
які дають їй підстави вважати
упередженим або необ'єктивним
ставлення третейського судді до
справи, про яке сторона дізналася після
його обрання чи призначення.

Так, судом встановлено, що в
третейському застереженні вказані
конкретні судді, якими одноособово в
порядку черговості має бути
розглянутий спір у третейському суді. З
матеріалів третейської справи
вбачається, що третейським суддею
Ярошовцем В.М. було подано голові
третейського суду заяву, в якій він на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про третейські суди та ч. 1 ст. 18
Регламенту постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків заявив прохання про
відвід у справі № 736/14. після цього
справа в порядку черговості,
визначеної третейським застереженням,
була передана третейському судді Мороз
О.А., яка порушила провадження у справі.

Під час розгляду третейської справи
представником ОСОБА_1 двічі були подані
заяви про відвід судді Мороз О.А., які
були розглянуті Головою постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків та в їх
задоволенні було відмовлено.

Підставами для подання цих заяв
представником ОСОБА_1, згідно їх змісту,
було безпідставне, на думку
представника, неприпинення судового
розгляду, оскільки справа не
підвідомча третейському суду - є
справою про захист прав споживачів.
Дане твердження не ґрунтується на
вимогах Закону, його детальне
спростування вже наведено в даній
ухвалі.

Другою підставою в заяв про відвід
третейського судді було зазначено, що
спір розглядається структурним
підрозділом Асоціації Українських
банків, основним завданням якої є
захист її членів, зокрема ПАТ
«Укрсоцбанк», отже недотримання
принципу незалежності третейських
суддів є неможливим.

Розглядаючи заяву про відвід судді з
цих підстав Голова постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків у своїй ухвалі
обґрунтовано зазначив, що наведені
доводи не є доказами наявності
законних підстав для відводу судді,
оскільки відповідно до ст. 2 Закону
України «Про третейські суди», ст. 1
Положення про постійно діючий
Третейський суд при АУБ, третейський
суд є незалежним органом. За законом
засновники формують список
третейських суддів, але не приймають
участі у формуванні складу суду для
розгляду конкретних справ та не мають
впливу на апарат суду або на суддів.
Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» у 2012 році
подав заяву про вихід із складу АУБ та
не приймає участь у роботі органів
управління АУБ. Всі судді третейського
суду не знаходяться в трудових
відносинах з засновниками суду, не
зобов'язані виконувати статут
засновника. Суддя Мороз О.А. не є
працівником ПАТ «Укрсоцбанк».
Третейські судді отримують гонорари за
розгляд справ виключно з суми
третейського збору незалежно від того,
на чию користь буде вирішено спір.

З даним обґрунтуванням суд
погоджується у повному обсязі, тим
більше що будь-яких конкретних
відомостей чи доказів упередженості,
необ'єктивності та невідповідності
вимогам закону судді Мороз О.А.
представником ОСОБА_1 в заяві та в
судовому засіданні не наведено та не
надано.

Що стосується викладення в заяві
підстав для скасування рішення
третейського суду: невірності,
необґрунтованості та недоведеності
розрахунку заборгованості
позивальника; не звернення банку з
попереднім повідомленням про
необхідність дострокового повернення
всієї суми кредиту, тобто
передчасності звернення ПАТ
«Укрсоцбанк» з позовною заявою до
третейського суду, суд відзначає
наступне.

Із загального змісту Закону України
«Про третейські суди» вбачається, що
оскарження рішення можливе у вигляді
його скасування за формальними
ознаками та у виключних випадках,
перелік яких встановлений у ст. 51 ЗУ
«Про третейські суди» і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про
третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України
передбачений вичерпний перелік
підстав для скасування рішення
третейського суду, а саме: справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; третейську угоду
визнано судом недійсною; склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам закону;
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Таким чином, останні дві викладені в
заяві обставини не є ані підставами для
оскарження рішення третейського суду
ані підставами для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, а також
приймаючи до уваги підстави звернення
з даною заявою до суду, зміст заявлених
вимог, предмет спору, ухвалення
третейським судом рішення за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Градострой» про солідарне стягнення
заборгованості, позивач за яким не є
споживачем, а також враховуючи, що
склад третейського суду відповідав
вимогам статей 16-19 Закону України «Про
третейські суди», суд вважає, що
оспорюване рішення скасуванню не
підлягає, тому в задоволенні заяви слід
відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
відносить судові витрати по сплаті
судового збору за рахунок заявника у
сплаченому при подачі заяві розмірі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 208, 210, 3891 - 3896 Цивільного
процесуального кодексу України,
Законом України «Про третейські суди»,
суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, учасники
третейського розгляду: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Градострой», про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 04.8.2014 року -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
проголошено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ