РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді -
Труханович В.В.,

за участю секретаря -
Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-тя особа Харківська міська рада про
визнання права власності на нерухоме
майно, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Жовтневого районного суду м. Харкова з
позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа Харківська
міська рада про визнання права
власності на нерухоме майно, в якому
просили суд визнати за нею право
власності на 53/200 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1, які складаються з
житлового будинку літ. «М-2», загальною
площею 113,5 кв.м, житловою площею 57,3 кв.м
та житлового будинку літ. «А-1»,
загальною площею 83,8 кв.м, житловою
площею 42,2 кв.м.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що згідно
відповіді КП «ХМБТІ» житлові будинки з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в м.
Харкові на праві власності належать:
ОСОБА_2 - 147/200 частин згідно рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 29.01.1993 року; ОСОБА_1 не зареєстровано
53/200 частин після перерозподілу
ідеальних часток згідно рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 29.01.1993 року.

З метою поліпшення житлових умов
позивачем за власні кошти на території
житлового будинку за вищевказаною
адресою самочинно побудовано житловий
будинок літ. «М-2» та сарай літ. «Н», «О».

За даними технічної інвентаризації,
проведеної КП «ХМБТІ», загальна площа
житлового будинку літ. «М-2» по АДРЕСА_1
складає 113,5 кв.м, житлова площа 57,3 кв.м.
Загальна площа житлового будинку літ.
«А-1» складає 83,8 кв.м, житлова - 42,2 кв.м.

Відповідно до технічного висновку,
технічний стан будівельних
конструкцій забезпечує несучу
здатність, достатню для експлуатації
будівлі та переобладнане них
приміщень. Житловий будинок та сараї
придатні до подальшої експлуатації за
призначенням, відповідають
протипожежним та санітарним нормам.

У зв'язку з тим, що будівництво та
переобладнання проведено без дозволу
на початок будівельних робіт, позивач
не має можливості ввести об'єкти до
експлуатації та оформити право
власності належним чином.
Вищевикладені обставини вимусили
позивача звернутися до суду з даним
позовом.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи без її участі, позов
підтримала в повному обсязі, просила
суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи без її участі, проти
задоволення позову ОСОБА_1 не
заперечувала.

Представник Харківської міської ради,
Бабич О.Є., в судове засідання не
з'явився, просив суд розглянути справу
без його участі, та ухвалити законне і
обґрунтоване рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню в
повному обсязі.

В судовому засіданні було встановлено,
що згідно рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29.01.1993 року ОСОБА_2 на
праві власності належить 147/200 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

За ОСОБА_1 не зареєстровано 53/200 частин
після перерозподілу ідеальних часток
згідно рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29.01.1993 року.

Загальна площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1 згідно рішення виконкому
Червонобаварської райради депутатів
трудящих №13 від 04.05.1954 року складала 1821
кв.м, фактична площа земельної ділянки
за станом обстеження 11.07.2013 року
складає 1812 кв.м. (а.с. 4)

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи,
яка набула права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника.

Позивач в позовній заяві вказує, що
вона з дозволу співвласника ОСОБА_2 на
території домоволодіння АДРЕСА_1, яке
розташовано на земельній ділянці, яка
виділена для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
побудувала житловий будинок літ. «М-2»,
загальною площею 113,5 кв.м, житловою
площею 57,3 кв.м та житловий будинок літ.
«А-1», загальною площею 83,8 кв.м, житловою
площею 42,2 кв.м.

Як вбачається з рішення виконавчого
комітету Жовтневої райради народних
депутатів Харківської області № 90-55
від 02.07.1991 року, гр. ОСОБА_1 дозволено на
належній їй земельній ділянці
побудувати новий будинок, житловою
площею не більш як 80,0 кв.м по АДРЕСА_1. (
а.с. 28)

Співвласник ОСОБА_2 06.07.1991 року надала
згоду ОСОБА_4 на будівництво житлового
будинку на земельній ділянці по
АДРЕСА_1. ( а.с. 16)

В подальшому в заяві від імені ОСОБА_2,
яка посвідчена приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_5 16.10.2013 року, зазначено, що
вона надає згоду ОСОБА_1, власниці 53/200
частки нерухомого майна, розташованого
з адресою м. Харків, АДРЕСА_1, на
збереження та узаконення зведених нею
споруд. ( а.с. 31)

Як вбачається з листа державної
інспекції сільського господарства в
Харківській області № 4/1500 від 04.11.2013
року, порушень земельного
законодавства ОСОБА_1 при використанні
земельної по АДРЕСА_1 у м. Харкові, не
виявлено. ( а.с. 26)

Згідно протоколу №17 засідання
постійної діючої комісії з питань
самочинного будівництва Харківської
міської ради від 10.04.2014 року, комісія
вирішила зберегти самочинно
побудовані житловий будинок літ. «М-2»,
гараж літ. «Н», сарай літ. «О» по АДРЕСА_1
та рекомендувати управлінню
містобудування та архітектури
підготувати документи для внесення на
розгляд міської ради. ( а.с. 27)

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Як вбачається з технічного висновку,
технічний стан будівельних
конструкцій забезпечує несучу
здатність, достатню для експлуатації
будівлі та переобладнане них
приміщень. Житловий будинок та сараї
придатні до подальшої експлуатації за
призначенням, відповідають
протипожежним та санітарним нормам.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України суд
на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Згідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Пунктом 5 ст. 319 ЦК України встановлене
єдине обмеження щодо здійснення права
власності - власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» від 30.03.2012 № 6
встановлено, що позов особи, яка
самочинно збудувала нерухоме майно на
земельній ділянці, власником або
користувачем якої є інша особа, про
визнання права власності на цю
нерухомість може бути задоволено судом
на підставі частини третьої статті 376
ЦК, якщо буде встановлено, що власник
або користувач земельної ділянки не
заперечує проти цього, будівництво не
порушує права інших осіб і відповідає
будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним та іншим
нормам і правилам, державним
стандартам.

Судом було встановлено, що самочинно
побудовані будівлі по АДРЕСА_1 у м.
Харкові розташовані на земельній
ділянці, яка надана під забудову
житлового будинку згідно закону, що
діяв на час надання земельної ділянки,
а тому не порушують прав
територіальної громади м. Харкова, як
власника землі у місті. Будівництво
будівель позивачем було зроблено з
дозволу співвласника ОСОБА_2, яка не
заперечувала проти позову та надала
письмову згоду на збереження цих
будівель.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про можливість
задоволення позовних вимог, оскільки
вони є обґрунтованими та знайшли своє
підтвердження сукупністю наведених
доказів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 209-210, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 319, 328, 356, 358, 376 Цивільного
кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» від 30.03.2012 №
6, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя
особа Харківська міська рада про
визнання права власності на нерухоме
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
53/200 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1 у м. Харкові, який складається з
житлового будинку літ. «М-2», загальною
площею 113,5 кв.м, житловою площею 57,3 кв.м
та житлового будинку літ. «А-1»,
загальною площею 83,8 кв.м, житловою
площею 42,2 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В.В.
Труханович