Справа
№336/6647/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕННЕМ УКРАЇНИ

заочне

12 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківським районним судом м.
Запоріжжя в складі:

головуючого судді:
Наумова О.О.,

при секретарі:
Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідачів з вимогами про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
посилаючись на те, що позивачу на праві
приватної власності належить будинок
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом від
18.11.1993 року. В спірному житловому
приміщенні зареєстровані позивач та
відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_2 в
спірному житловому приміщенні не
проживає з 1984 року, а ОСОБА_3 з 1990 року,
після вступу обох до Ленінградського
вищого військово-будівельного училища,
після закінчення якого обидва є
військовослужбовцями збройних сил
Російської Федерації. Обидва є
громадянами Російської Федерації та
проживають на території Російської
Федерації, що підтверджується копіями
їхніх паспортів. Також факт не
проживання відповідачів за вказаною
адресою підтверджується довідкою,
виданою головою квартального комітету
від 26.08.2014 року. Позивач зазначила, що
вона має намір продати будинок, а факт
реєстрації відповідачів в ньому
обтяжує це. Позивач просить визнати
відповідачів таким, що втратили право
користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі і
просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про день, час та місце
судового засідання (15.10.2014 року, 27.10.2014
року, 12.11.2014 року) повідомлялись
належним чином, через поштову
кореспонденцію та об'явою у пресі, про
причини своєї неявки суд не повідомили,
заяв, клопотань та заперечень проти
позову не надали (а.с.31-32, 33-34, 38-39, 40-41, 42).
В зв'язку із чим, причина неявки
відповідачів визнана судом неповажною.

У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК
України, суд, враховуючи думку
позивача, щодо заочного розгляду,
вважає за можливе ухвалити заочне
рішення на підставі наявних в справі
доказів.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
заявлено на законних підставах, він
достатньо обґрунтований письмовими
доказами і підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачу на праві
приватної власності належить будинок
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом від
18.11.1993 року (а.с.5). В спірному житловому
приміщенні зареєстровані позивачка та
відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, згідно
довідки квартального комітету №120
(а.с.6). ОСОБА_2 в спірному житловому
приміщенні не проживає з 1984 року, та
ОСОБА_3 з 1990 року, після вступу обох до
Ленінградського вищого
військово-будівельного училища, після
закінчення якого обидва є
військовослужбовцями збройних сил
Російської Федерації (а.с.7). Обидва є
громадянами Російської Федерації та
проживають на території Російської
Федерації, що підтверджується копіями
їхніх паспортів (а.с.13-14).

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5 (сусідка позивача,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_2),
підтвердила, що відповідачі є рідними
синами позивача та з 1990 років,
відповідачі дійсно мешкають в Росії.

Також допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 (сусідка позивача, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_3),
підтвердила, що відповідачі є рідними
синами позивача та з 1990 років,
відповідачі дійсно мешкють в Росії.

Згідно ч. 1 ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї, за ними зберігається
житлове право протягом 6 місяців.

Згідно ч.2 ст.70 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 з 1984
року та ОСОБА_3 з 1990 року фактично не
мешкають у вказаному житловому
будинку, а проживають на території
Російської Федерації, що
підтверджуються доданими позивачем
доказами до матеріалів справи, суд при
ходить до висновку, що відповідачі не
мешкають в будинку понад шести місяців
без поважних причин, тому вони втратили
право користування вищезазначеним
житловим приміщенням.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає,
що позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст.10, 11, 27,60, 208, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України,
ст.ст.71, 72 ЖК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житлом, - задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що
втратив право користування будинком
АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що
втратив право користування будинком
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою ним
протягом десяти днів після отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Наумов О.О.