Придніпровський районний суд
Провадження № 2/711/2923/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Придніпровський районний
суд м. Черкаси

В складі: головуючого- судді
Колода Л.Д.

При
секретарі:
Гордієнко
О.А.

З участю адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м . Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя , –

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя. Свої вимоги мотивує
тим, що 19.02.2005 року між нею та
відповідачем - ОСОБА_3 був укладений
шлюб. 16.09.2014 року набуло законної сили
судове рішення про розірвання шлюбу
між ними шлюбу.

Від шлюбу сторони малолітню доньку -
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є
відповідач.

На сьогоднішній день сторони не
домовились про порядок поділу
нерухомого майна, набутого ними за час
шлюбу.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
ВСУ від 21.12.2007 р. №11 «Про судову
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи..

В період шлюбу за спільні кошти сторони
придбали квартиру, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. Загальна площа
квартири становить 116,3 кв.м. та
складається з 3-х окремих житлових
кімнат площею 64,3 кв.м. (1-а кімната - 22,7
кв.м.; 2-а кімната - 20,9 кв.м.; 3-а кімната 20,7
кв.м.).

Власником даної квартири є відповідач,
оскільки відповідно до свідоцтва про
право власності, за ним в період шлюбу
та на підставі рішення виконавчого
комітету Черкаської міської ради від
23.02.2010 р. за № 291, було визнано право
власності на вказану квартиру.
Реєстрація права власності на дане
нерухоме майно, відбулася 31.03.2010 р.
(реєстрація в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно).

Позивач вважає , що дана квартира, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. На сьогоднішній
день, в зв'язку із розірванням шлюбу, в
даній квартирі сторони не проживають,
оскільки в ній ще проводяться ремонтні
роботи, а тому позивач не має фактичної
можливості користуватися даною
власністю до вирішення питання щодо
визнання права власності на частину
даної квартири.

Законодавством також передбачено
право подружжя погоджувати ціну
об'єктів, що підлягають поділу в
порядку поділу майна подружжя. Позивач
вважає, що між ними відсутній спір щодо
ціни даного об'єкту нерухомості.

Згідно роз'яснень п.п.23, 24 Постанови №11
Пленуму ВСУ, вирішуючи між подружжям
спір про майно, необхідно встановити
обсяг спільного майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(ст.ст. 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК
України), відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 235 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані, якщо інше
не встановлено шлюбним договором чи
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Позивач вважає, що вказане нею майно є
об'єктом спільної сумісної власності.

Частиною 2 та 3 ст. 70 СК України
зазначено, що при вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема, якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено,
що у разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, допускається лише за його
згодою.

Постанова № 11 зазначає, що поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Вирішуючи питання про події майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з та) до суду з таким позовом (ст.
11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

Вартість вказаного майна сторони
оцінюють в 100 000 грн. У разі коли жоден
із подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності».

Останні роки відповідач фактично не
цікавився справами позивача, здоров'ям
дитини, котра проживає разом з
позивачем. Позивач не має нормальної
можливості заробляти собі та донці на
життя, оскільки дитина постійно
потребує догляду за нею. Відповідач не
надавав та не надає грошових коштів на
забезпечення достатнього рівня життя
доньки, а тому такі обставини, мають
істотне значення, котрі є підставою для
відступлення від засади рівності
часток подружжя.

Позивач вважає, що у зв'язку з
вищезазначеним, нерухоме майно, а саме
квартира, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, має бути поділена між
сторонами наступним чином: 1/3 частини
вказаної квартири слід виділити
відповідачу, а 2/3 частини квартири -
позивачу.

В зв»язку з цим просить постановити
рішення, яким визнати об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3
квартиру № 112, що розташована в
житловому будинку № 7 по вул. Сержанта
Жужоми що у м. Черкаси, загальною площею
116,3 кв.м., жилою площею 64,3 кв.м. Визнати у
порядку поділу спільного сумісного
майна за ОСОБА_2 право власності на 2/3
частини квартири № 112 розташованої у
житловому будинку № 7 по вул. Сержанта
Жужоми в м. Черкаси. Визнати у порядку
поділу спільного сумісного майна за
ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину
квартири № 112 розташованої у житловому
будинку № 7 по вул. Сержанта Жужоми в м.
Черкаси. Судові витрати стягнути з
відповідача на користь позивача.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримала свої позовні
вимоги, з підстав, вказаних в позовній
заяві, просила позов задовольнити та
пояснила, що в період шлюбу сторони
придбали квартиру № 112 розташовану в
житловому будинку № 7 по вул. Сержанта
Жужоми в м. Черкаси. Квартирою не
користуються, так як там проходить
ремонт. Відповідач на утримання дитини
коштів не надає, вона звернулася до
суду з позовом про стягнення аліментів
в твердій грошовій сумі щомісячно - 1 500
грн., однак представник відповідача в
судовому засіданні категорично
заперечує проти такої суми та вказує,
що відповідач згідний сплачувати
аліменти в сумі 385 грн. щомісячно. Тому
вважає, що суд може відійти від
рівності часток та визнати за нею право
власності на 23 частини квартири.
Судові витрати стягнути з відповідача
на її користь.

Представник відповідача ОСОБА_3 по
довіреності ОСОБА_5 в судовому
засіданні позов не визнала та суду
пояснила, що відповідач для придбання
квартири позичав гроші в сторонніх
осіб і до нього має намір пред»являти
вимоги кредитор. Тому просила
оголосити перерву для подачі
зустрічного позову з приводу існування
боргу на придбання квартири. Вважає, що
сторони повинні в однаковій мірі нести
відповідальність за борги, що
утворилися для придбання квартири.

Суд , заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи ,
в результаті повного , об”єктивного та
всебічного їх дослідження вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав. В
судовому засіданні встановлено, що
з19.02.2005 року по 05 вересня 2014 року
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 05 вересня 2014 року
шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що під час
перебування в зареєстрованому шлюбі
сторони за спільні сімейні кошти
придбали квартиру № 112 розташовану в
житловому будинку № 7 по вул. Сержанта
Жужоми в м. Черкаси. Загальна площа
квартири становить 116,3 кв.м. та
складається з 3-х окремих житлових
кімнат площею 64,3 кв.м. (1-а кімната - 22,7
кв.м.; 2-а кімната - 20,9 кв.м.; 3-а кімната 20,7
кв.м.).

Власником спірної квартири є
відповідач відповідно до свідоцтва про
право власності, за ним на підставі
рішення виконавчого комітету
Черкаської міської ради від 23.02.2010 року
за № 291, визнано право власності на
вказану квартиру. Реєстрація права
власності відбулася 31.03.2010 року
(реєстрація в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно).

Згідно п.п.23, 24 Постанови №11 Пленуму
Верховного Суду України вирішуючи між
подружжям спір про майно, необхідно
встановити обсяг спільного майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, з'ясувати
джерело і час його придбання. Спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України,
ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,
3 ст. 235 ЦК України можуть бути будь-які
види майна, за винятком тих, які згідно
із законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані, якщо інше
не встановлено шлюбним договором чи
законом.

У відповідності до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу ,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того , що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку, доходу .

Згідно ст. 70 СК України в разі
поділу майна , що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. За рішенням суду частка
майна дружини, чоловіка може бути
збільшена , якщо з нею, ним проживають
діти.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України
передбачено, що у разі поділу майна, що
є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення.

Судом встановлено, що з позивачкою
проживає неповнолітня донька, на
утримання якої позивач в добровільному
порядку коштів не надає. Тому позивач
звернулася до суду з позовом про
стягнення аліментів в сумі 1500 грн.
щомісячно. Рішення по справі не
прийнято, представник відповідача
погоджується на сплату аліментів
тільки в мінімальному розмірі - 385 грн.

Тому суд вважає, що при поділі майна
сторін, враховуючи інтереси
неповнолітньої доньки, слід відступити
від засад рівності часток подружжя та
визнати за позивачем право власності
на 60% спірної квартири, а за
відповідачем – на 40%.

Посилання представника
відповідача на те, що судом при
розгляді спору не встановлено вартість
спірного нерухомого майна, не можуть
бути покладені в основу судового
рішення, так як закон зобов»язує суд
визначати таку вартість тільки у
випадку виділу одній із сторін майна в
натурі та присудження другій стороні
грошової компенсації. В даному випадку
про стягнення грошової компенсації не
йдеться, а тому підстав визначати
дійсну ринкову вартість майна, що
підлягає поділу немає.

Згідно ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати в сумі 787 грн. 80
коп. , сплачені позивачем по квитанціях
від 01.40.2014 року в сумі 666 грн. та 121 грн. 80
коп.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст.60, 70 СК України, ст.ст.
8,10, 11, 60,88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України , суд ,
–

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Визнати квартиру № 112, розташовану в
будинку №7 по вул. Сержанта Жужоми в м.
Черкаси об»єктом спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Провести поділ майна подружжя.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 60%
квартири № 112, розташованої в будинку
№7 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкаси.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на 40% квартири № 112, розташованої в
будинку №7 по вул. Сержанта Жужоми в м.
Черкаси. В іншій частині позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в сумі 787 грн. 80
коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Черкаської області.

Головуючий :
Л.Д.Колода