АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7227/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Католікян М. О. Доповідач -
Дерев'янко О.Г.Категорія 50
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати по
цивільним справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Дерев'янка О.Г.

суддів - Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Філіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

по апеляційній скарзі ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 07 липня 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА :

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Обгрунтовуючи
позов тим, що відповідач матеріальну
допомогу на утримання дитини не надає,
тому позивачка просила суд стягнути
щомісячно з відповідача на утримання
дітей аліменти в розмірі по 1000 грн. на
кожну дитину з усіх видів заробітку але
не менш ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.
Доповнивши позов ОСОБА_3 просила суд
стягнути з відповідача аліменти на
утримання неповнолітніх дітей за
2011,2012,2013 роки: на дочку ОСОБА_4 в розмірі
32 400,00 грн., на дочку ОСОБА_5 в розмірі 36
000,00 грн., оскільки відповідач ухилявся
від сплати аліментів. (а.с.1-2, 25-26)

Рішенням Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково, з відповідача на користь
позивачки стягнуто аліменти у розмірі
800,00 грн. з усіх видів заробітку (доходу)
на утримання неповнолітньої дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, , та 800,00 грн. на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 із
здійсненням стягнення з 25.02.2014 року, до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 заборгованість по аліментах за
минулий період у межах трьох років на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 24575,00 грн., на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
сумі 28375,00 грн.

Допущено рішення до негайного
виконання у розмірі платежу за один
місяць. Стягнуто з відповідача на
користь держави судовий збір 243,60 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
зазначив про те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому ставить питання про скасування
рішення та ухвалення нового рішення,
яким стягнути з нього аліменти на
утримання неповнолітніх дітей на
користь позивачки у розмірі 1/3 частини
від усіх видів заробітку, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу задовольнити
частково виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 частково, та стягуючи на користь
позивачки з відповідача аліменти на
утримання неповнолітніх дітей у
розмірі по 800 грн. на кожну дитину, а
також заборгованість по аліментах за
минулий період, суд першої інстанції
виходив з того, що розмір стягнутих
аліментів на утримання дітей по 800 грн.
відповідає раніше досягнутої
домовленості між сторонами, а тому
можливо стягнути з працюючого
відповідача саме у твердій грошовій
сумі. Крім того, оскільки позивачка
намагалася отримувати аліменти від
відповідача на утримання дітей, проте
відповідач виконував аліментні
обов'язки неналежно є підстави для
стягнення з ОСОБА_2 аліменти за минулий
період в межах трьох років.

Проте з такими висновками суду
погодитись на можна.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з
25.04.1998 року. Шлюб розірвано рішенням
суду від 28.02.2006 року. (а.с.5,12)

Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
знаходяться на утриманні позивачки.
(а.с.11,13,14)

Відповідно до ст.. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно до частини 3 статті 181 СК України
за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 з 25.08.2007 року перебуває у шлюбі з
іншою жінкою, має малолітню дитину -
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що на думку
колегії суддів не може не бути
враховано при визначенні розміру
стягнутих з відповідача аліментів.
(а.с.49,50)

Відповідно до вимог ст.. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону. Якщо
розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою статті 182 цього
Кодексу, то дитині призначається
відповідно до закону державна допомога
в розмірі різниці між визначеним
розміром аліментів і 30 відсотками
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Таким чином стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі є можливим за
наявності певних обставин, що
унеможливлюють сплату аліментів у
частці від заробітку (доходу),
приблизний перелік яких наводиться у
частині 1 даної статті.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_2 працює водієм ДП
«Укрдіпромез» та має стабільну
заробітну плату. (а.с.51)

Після припинення спільного проживання
з позивачкою відповідачем кошти на
утримання дітей надавались за
розписками, проте така сплата коштів не
була регулярною. Відповідно до довідки
профспілки, на протязі 2008,2009,2010,2011,2012
років діти ОСОБА_2 отримували за місцем
його роботи путівки до дитячого
оздоровчого табору
«Жемчужина».(а.с.39-47,48)

З урахуванням вище викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку про
наявність підстав для визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі на кожну дитину, оскільки таке
стягнення аліментів з працюючого
відповідача не відповідає вимогам
закону тому не є можливим.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 191 СК
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Стягуючи аліменти на утримання дітей
за минулий час, суд першої інстанції не
врахував положень ч. 2 ст. 191 СК України
відповідно до яких аліменти за минулий
час можуть бути присуджені, якщо
позивач подасть суду докази того, що
він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати, тому
посилання позивачки тільки на покази
дочки - ОСОБА_4 без врахування вимог
закону не можна вважати достатнім,
належним, безспірним доказом. ОСОБА_3 не
надала належних доказів того, що вона
вживала заходів для одержання
аліментів від ОСОБА_2, тому рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню.

Суд не дав належної оцінки тим
обставинам, що ухилення може
виражатися у тому, що зобов'язана особа
- відповідач ухилялась від укладення
договору про сплату аліментів на
утримання дитини, приховувала своє
місцезнаходження або свій заробіток
(доходи), не реагувала на направлені
йому листи та інші подібні дії.

Та обставина, що позивачка тривалий час
сама утримувала дітей, не пред'являючи
до відповідача жодних претензій, не є
підставою для присудження аліментів за
минулий час.

За таких обставин, рішення, яким з
ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей в розмірі по 800 грн. на кожну
дитину, та щодо стягнення з відповідача
аліментів за минулий період підлягає
скасуванню, з ухвалою нового рішення,
яким стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
щомісячно аліменти на утримання
неповнолітніх дітей дочки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частини від усіх видів
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до досягнення дітьми повноліття, на
користь матері ОСОБА_3, починаючи
стягнення з 25 лютого 2014 року.

ОСОБА_3 в задоволенні позову про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по
аліментам за минулий період -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.209,218, 307,309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2014
року в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утриманні
неповнолітніх дітей, а також
заборгованості по аліментам за
минулий період - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення,
яким позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
щомісячно аліменти на утримання
неповнолітніх дітей дочки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частини від усіх видів
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до досягнення дітьми повноліття, на
користь матері ОСОБА_3 , починаючи
стягнення з 25 лютого 2014 року.

ОСОБА_3 в задоволенні позову про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по
аліментам за минулий період -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набуває законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :