провадження№2/756/4120/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді -
Белоконної І.В.

при секретарі -
Клімковської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Європейський
газовий банк», третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Одесагаз» про
визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Європейський
газовий банк», третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Одесагаз» про
визнання договорів недійсними.

Свої позовні вимоги позивачі
обґрунтовують тим, що 27 вересня 2013 року
між Публічним акціонерним товариством
«Європейський газовий банк» (надалі -
Банк) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПІ ЕМ ДІВІЖН»
(Позичальник) було підписано кредитний
договір №754-270913, відповідно до якого
Банк відкриває Позичальнику
відновлювальну відкличну кредитну
лінію з графіком погашення, з лімітом
600000,00 грн. Пізніше за домовленістю
сторін ліміт був підвищений до 2200000,00
грн.

В забезпечення виконання
вищезазначеного договору 07 жовтня 2013
року між позивачем ОСОБА_1
(Іпотекодавець) та відповідачем було
укладено Договір іпотеки № 1218-071013/1
(Договір іпотеки), який був посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 07
жовтня 2013 року та зареєстрованим за №
2182. Також 07 жовтня 2013 року між
відповідачем (Іпотекодержатель) та
ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено,
ще один Договір іпотеки № 1218-07101ЗЛ
(Договір іпотеки), який був
зареєстрований за № 2184.

27 червня 2014 року ОСОБА_1, було отримано
повідомлення відповідача про
відступлення прав за договором
іпотеки, в якому зазначалось, що 19
червня 2014 року між ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК» (Первісний Кредитор) та
ПАТ «Одесагаз» (Новий Кредитор) було
укладено Договір про відступлення
права вимоги за Кредитним договором №
754- 270913 від 27 вересня 2013 року відповідно
до якого Первісний Кредитор в повному
обсязі передав Новому кредитору права
вимоги по зобов'язаннях, що випливають
із Кредитного договору та додаткових
угод до нього . Того ж дня ОСОБА_1,
отримав вимогу ПАТ «Одесагаз» від
23.06.2014 року про усунення порушення
зобов'язання. Аналогічну вимогу 27
червня 2014 року від ПАТ «Одесагаз»
отримав і позивач ОСОБА_2.

Також дане повідомлення містило
інформацію, що 19 червня 2014 року між ПАТ
«ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» (Первісний
Кредитор) та ПАТ «Одесагаз» (Новий
Кредитор) було укладено Договір про
відступлення прав вимог за договором
іпотеки № 1218-07101ЗЯ, укладеним між ПАТ
«ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та ОСОБА_1
та Договір про відступлення прав за
договором іпотеки № 1218-071013/1, укладеним
між ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та
ОСОБА_2. Відповідно до Договорів
відступлення прав за договорами
іпотеки Первісний кредитор відступив,
а Новий кредитор набув права за
Договором іпотеки і став новим
Іпотекодержателем належного позивачам
майна.

Позивачі вважають, що договори іпотеки
і як наслідок, договори про
відступлення прав за договором іпотеки
є недійсними, оскільки при укладенні
кредитного договору №754-270913 сторонами
не було погоджено істотні умови
договору, а той факт, що сам договір не
містить строку дії, є підставою для
визнання його недійсним, що в
подальшому прямо передбачає
недійсність самих договорів іпотеки,
якими було забезпечене зобов'язання.
Саме тому, позивачі просили суд визнати
недійсними договори іпотеки укладені
між позивачами і відповідачем, та
визнати недійсними Договір про
відступлення прав вимог за договорами
іпотеки укладеними між ПАТ
«ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» (Первісний
Кредитор) та ПАТ «Одесагаз» (Новий
Кредитор).

Представник позивачів в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, позов просив
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві.

Представники відповідача та третьої
особи у задоволенні позову просили
відмовити, з підстав викладених у
письмових запереченнях, долучених до
матеріалів справи. Також зазначили, що
кредитний договір, договори іпотеки та
про відступлення прав вимог були
укладені належним чином, та у
відповідності до умов чинного
законодавства, містили всі істотні
умови, а тому недійсним визнані бути не
можуть.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що у
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити в повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

27 вересня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК» (надалі - Банк/Первісний
Кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПІ ЕМ ДІВІЖН»
(надалі - Позичальник) укладено
Кредитний договір № 754-270913 (надалі -
Кредитний договір), відповідно п. 1.1.
якого Банком відкрито Позичальнику
відновлювану відкличну кредитну лінію
з графіком погашення, з лімітом 600000
(шістсот тисяч) гривень (надалі -
Кредитна лінія/Кредит). Відповідно до п.
1.2. Кредитного договору Кредит надано
на строк з 27 вересня 2013 року по « 26»
вересня 2014 року (включно) (а.с.11-14).

07 жовтня 2013 року між юридичними особами
було укладено Договір про внесення
змін до Кредитного договору № 754-270913
від 27.09.2013 року та внесено зміни до п. 1.1.
та змінено ліміт Кредитної лінії, а
саме Банком було відкрито Позичальнику
відновлювану відкличну кредитну лінію
з графіком погашення, з лімітом 2200000
(Два мільйона двісті тисяч) гривень
(Надалі - Кредит/Кредитна лінія). Під
терміном «відновлювана кредитна лінія
з графіком погашення» розуміється
кредитна лінія, яка дозволяє
Позичальнику поетапно використовувати
кредитні кошти, та здійснювати
погашення отриманих траншів в сумі та
строки що вказано графіку погашення
заборгованості (Додатку 2 до цього
договору). Всі інші умови Кредитного
договору залишилися без змін. (а.с.16-17).

Згідно умов додатку №2 до кредитного
договору № 754-270913 від 27.09.2013 року були
встановлені такі періоди дії ліміту по
кредитній ліній: з 27.09.2013 р. по 30.04.2014 р
ліміт становить 2200000 (Два мільйона
двісті тисяч) грн. 00 коп.; з 01.05.2014 р. по
31.05.2014 р. ліміт становить 1833000 (Один
мільйон вісімсот тридцять три тисячі)
грн. 00 коп.; з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р. ліміт
становить 1466000 (Один мільйон чотириста
шістдесят шість тисяч) грн. 00 коп.; з
01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. ліміт становить 1099000
(Один мільйон дев'яносто дев'ять тисяч)
грн. 00 коп.; з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. ліміт
становить 732 000 (Сімсот тридцять дві
тисячі) грн. 00 коп.; з 01.09.2014 р. по 26.09.2014 р.
ліміт становить 365000 (триста шістдесят
п'ять тисяч) грн. 00 коп. (а.с.17).

В судовому засіданні представник
позивачів, зазначив, що кредитний
договір №754-270913 від 27 вересня 2013 року
укладений між АТ «ЄВРОГАЗБАНК» та ТОВ
«ПІ ЕМ ДІВІЖН» фактично є неукладеним,
оскільки між сторонами не було
досягнуто згоди щодо його істотної
умови - строку дії договору, як цього
вимагає, та що прямо передбачено ст.180
ГК України.

На думку суду такі посилання
представника позивача є
необґрунтованими та недоведеними
жодним належним та допустимим доказом,
не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства. В обґрунтування такої
позиції необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 ст. 180 Господарського
кодексу України строком дії
господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основі цього договору. На зобов'язання,
що виникли у сторін до укладення ними
господарського договору, не
поширюються умови укладеного договору,
якщо договором не передбачено інше.
Закінчення строку дії господарського
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення, що
мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України, «Договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди».

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України За
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2 ст. 1054 ЦК України До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України За
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Отже, враховуючи викладене, строк дії
Договору це і є строк існування
зобов'язань сторін, а Кредитний договір
укладений між юридичними особами, та
який позивачі просять визнати
недійсним, містить всі обов'язкові
умови для Кредитного договору, що
передбачені параграфами 1 та 2
Цивільного кодексу України. Грошові
кошти ТОВ «ПІ ЕМ ДІВІЖН» отримав від
Відповідача в повному обсязі на строк
по 26 вересня 2014 року (включно) отже
Кредитний договір є укладеним, та має
виконуватись належним чином.

Що стосовно позовних вимог щодо
визнання договорів іпотеки недійсними,
на думку суду необхідно зазначити
наступне.

В якості забезпечення виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПІ ЕМ ДІВІЖН»
(відповідачем) зобов'язання за
Кредитним договором № 754-270913 від 27
вересня 2013 року, між відповідачем і
позивачем ОСОБА_1 07.10.2013 року було
укладено Договір іпотеки № 1218-071013,
посвідчений нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстровий номер 2182. Також 07.10.2013 року,
схожий за своїми правовими наслідками,
був укладений ще один договір іпотеки
№ 1218-071013, вже між відповідачем та
позивачем ОСОБА_2. Даний договір був
посвідчений нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстровий номер 2184 (а.с. 18-22, 31-35).

Згідно п.1.1 договорів іпотеки,
укладених між позивачами та
відповідачем, також зазначено про те,
що договір іпотеки забезпечує
зобов'язання ТОВ «ПІ ЕМ ДІВІЖН»
повернути кредит банку до 26 вересня 2014
року.

Згідно п.1.3 договорів іпотеки предметом
договорів іпотеки сатли: земельна
ділянка загальною площею 0,100га, що
розташована по АДРЕСА_1 (кадастровий
номер :02:003:1506); земельна ділянка
загальною площею 0,100га, що розташована
по АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:02:003:1505); земельна ділянка
загальною площею 0,1700га, що розташована
по АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:02:003:1504) (а.с.18,31).

Сторонами за домовленістю сторін також
було погоджено вартість предметів
іпотеки, та той факт, що в разі
невиконання або часткового
невиконання Іпотекодавцями
зобов'язань за договорами іпотеки або
боржником за кредитним договором ( в
тому числі і по сплаті будь-яких
платежів, які повинні бути здійсненні
відповідно до кредитних договорів) або
будь-яким з Кредитних договорів окремо,
звернути стягнення предмет іпотеки,
реалізувати його відповідно до умов
договорів іпотеки, та за рахунок
врученої від реалізації предметів
іпотеки суми переважно перед іншими
кредиторами задовольнити в повному
обсязі свою вимогу, що визначена на
момент фактичного задоволення…
(а.с.29,31).

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства та
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків.

Ст. 627 ЦК України закріплений принцип
свободи договору, згідно якого сторони
вільні в укладені договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності і справедливості.

Судом було встановлено, що договори
іпотеки укладені між позивачами та
відповідачем відповідають всім
вимогам, що застосовують до такого роду
угод, містять всі істотні умови
договору, а тому є укладеними в
належній формі та згідно норм діючого
законодавства, що не дає суду підстав
визнавати їх недійсними.

Згідно ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки зокрема здійснюється
також на підставі рішення суду.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотеко держатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Якщо інше не передбачене законом або
іпотечним договором, іпотекою також
забезпечуються вимоги іпотеко
держателя щодо відшкодування: витрат,
пов'язаних з пред'явленням вимоги за
основним зобов'язанням і зверненням
стягнення на предмет іпотеки; витрат на
утримання і збереження предмета
іпотеки; витрат на страхування
предмета іпотеки; збитків, завданих
порушенням основного зобов'язання чи
умов іпотечного договору.

Договором іпотеки, що укладений між
сторонами по справі, обумовлено, що
зобов'язання іпотекодавця, позивача,
поширюються на основне зобов'язання за
кредитним договором, можливі неустойки
(штраф, пеня) у розмірі та у випадках,
передбачених кредитним договором і цим
договором; на можливі витрати,
пов'язані з пред'явленням до
іпотекодавця вимоги за зобов'язанням
та зверненням стягнення на предмет
іпотеки та витрати на утримання,
збереження і страхування предмета
іпотеки, а також на можливі збитки,
завдані іпотекодержателю, тобто,
позивачу, порушенням боржником умов
кредитного договору чи цього договору
(а.с.31).

Згідно ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону
України «Про іпотеку»,
іпотекодержатель задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.
Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Також на думку суду варто зазначити, що
посилання представника позивачів, щодо
недійсності договорів іпотеки,
спрямовані виключно на ухилення його
довірителів від відповідальності, в
разі можливого порушення основного
зобов'язання боржником, вони жодним
чином не доведені, та не містять
реальних обґрунтувань, згідно з якими
договори іпотеки можна було б вважати
укладеними з порушеннями норм діючого
законодавства.

Що стосовно позовних вимог щодо
визнання недійними договорів про
відступлення права вимог, на думку суду
вони задоволені бути не можуть,
враховуюче наступне.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином, згідно ст. 514
Цивільного кодексу України, до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і
на умовах, що існували на момент
переходу цих прав.

Згідно за ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір, суд
залучає до участі у справі
правонаступника відповідної сторони
або третьої особи на будь-якій стадії
цивільного процесу. Усі дії, вчинені
в цивільному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
так само, як вони були обов'язкові для
особи, яку він замінив.

19 червня 2014 року між Банком та
Публічним акціонерним товариством
«Одесагаз» (надалі - Новий Кредитор)
було укладено Договір про відступлення
права вимоги за Кредитним договором №
754-270913 від 27 вересня 2013 року відповідно
до якого Первісний Кредитор в повному
обсязі передав Новому Кредитору права
вимоги по зобов'язаннях, що випливають
із Кредитного договору та додаткових
угод до нього.

19 червня між Банком та Новим Кредитором
було укладено Договір про відступлення
прав за договором іпотеки № 1218-071013/1,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 07 жовтня 2013 р., та
зареєстрованим за № 2182 та Договір про
відступлення прав за договором іпотеки
№ 1218-071013/1, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 07 жовтня
2013 р., та зареєстрованим за № 2184 (надалі
іменуються - Договори відступлення
прав за договорами іпотеки) Відповідно
до Договорів відступлення прав за
договорами іпотеки Первісний кредитор
відступив, а Новий кредитор набув права
за Договорами іпотеки і став новим
Іпотекодержателем належного ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 майна.

Відповідно до п. 8.4. Договорів іпотеки
Відступлення прав за цими Договорами
здійснюється Іпотекодержателем без
необхідності отримання згоди
Іпотекодавця, з умови. Що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за Кредитними договорами,
Відомості про таке відступлення
підлягають державній реєстрації у
встановленому законом порядку (якщо
така реєстрація була проведена).
Іподекодержатель зобов'язаний
письмово у п'ятиденний строк
повідомити Іпотекодавця про
відступлення прав за цим Договором і
права вимоги за Кредитними договорами.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що позивачі були
належним чином повідомлені про заміну
кредитора. Представник позивачів даний
факт не заперечував. Також в самій
позовній заяві позивачі зазначили, що
вони отримували повідомлення ПАТ
«ЄВРОГАЗБАНК» вих. № 1145-6.1-4 від 20 червня
2014 року про відступлення прав за
договором іпотеки (в порядку ст.ст. 512-519
Цивільного кодексу України).

У позовній заяві, позивачі, як на
підставу визнання договорів про
відступлення прав вимог недійними,
зазначають, що оскільки в силу
порушення порядку укладання договорів
іпотеки, вони мають вважатися
недійсними, то, як наслідок, договори
відступлення прав за договорами
іпотеки № 1218-071013/1 від 07 жовтня 2013 року
також вважаються недійсними, оскільки
в момент їх вчинення не було додержано
чинне законодавство України, а саме не
було встановлено, що договір по основну
зобов'язанню за кредитним договором по
суті є неукладеним.

Також варто зазначити, що оскільки
судом було встановлено, що договори
іпотеки, є укладеними належним чином,
та відсутні причини, щодо визнання їх
недійними, а позовні вимоги позивачів,
щодо визнання недійними договорів про
відступлення прав вимог є фактично
похідними від вимог визнання недійними
самих договорів іпотеки, то такі вимоги
також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши обставини справи,
оцінивши зібрані докази кожен окремо
та у їх сукупності, на підставі
вказаних норм закону, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки кредитний договір, та
договори іпотеки, які були укладені в
рахунок забезпечення виконання
зобов'язань, були укладені належним
чином, та містять всі істотні умови, в
тому числі і строк дії договору, що
передбачені чинним законодавством для
договорів такого роду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 203, 512, 514, 526, 527, 610, 612, 627, 629, 638, 1046, 1049, 1054
ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35, 37-38 Закону
України «Про іпотеку», ст. 180 ГК України,
ст.ст. 10, 37, 60, 79, 88, 212, 213 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Європейський газовий банк», третя
особа: Публічне акціонерне товариство
«Одесагаз» про визнання договорів
недійсними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Апеляційна скарга на
рішення суду подається Апеляційному
суду м.Києва через Оболонський
районний суд м.Києва протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
І.В. Белоконна