Справа № 203/3081/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року          Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого – судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі – Авраменко А.М.,

за участю: позивача – ОСОБА_1,

відповідача – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, –

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась позивач із вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
послалась на те, що з 17 грудня 2005 року
сторони перебувають між собою у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох малолітніх дітей – синів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
самого початку сімейного життя
відповідач проживав окремо від
позивача в різних містах України,
залежно від місця роботи, приїжджаючи
лише кілька разів на місяць. Відтак,
подружжя спільного господарства не
веде з того ж часу, відпочиває окремо,
шлюбні відносини також фактично
припинені, причиною чого є втрата
подружжям почуття кохання та
взаєморозуміння. Спроби сторін змінити
ситуацію та налагодити сімейний побут
ні до чого не призвели. Спільні діти
сторін проживають разом із позивачем,
яка вважає, що родина розпалася
остаточно і не може бути відновлена.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, наполягала
на їх задоволенні, зазначивши, що у
випадку розірвання шлюбу судом своє
прізвище змінювати не бажає, як і
стягувати з відповідача понесені нею
судові витрати.

Відповідач позовні вимоги не
підтримав, зазначивши, що не бажає
розірвання шлюбу, але змінити думку
позивача з цього приводу не може.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 17
грудня 2005 року між сторонами у справі
було укладено шлюб, зареєстрований
Жовтневим відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області за актовим
записом №1403 (а.с.5).

Від шлюбу у сторін народилось двоє
синів – ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в книзі реєстрації
народжень 20 лютого 2008 року та 26 лютого
2013 року зроблено відповідно два записи
за номерами 98 та 90 (а.с.6, 7). При цьому
обидві дитини проживають разом із
позивачем, що встановлено судом у
відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України.

Крім того, судом також у відповідності
до положень ст.61 ч.1 ЦПК України
встановлено, що шлюбні відносини між
позивачем та відповідачем фактично
припинені, подружжя не підтримує
тісних стосунків, проживає окремо ще з
початку сімейного життя, спільного
господарства не веде з того ж часу.
Причиною припинення шлюбних відносин
стало зникнення у подружжя почуття
кохання, відсутність в родині
взаєморозуміння, різні життєві погляди
на стосунки подружжя в сім’ї, що
негативно впливало на шлюбні відносини
та виховання спільних дітей. Після
розірвання шлюбу діти сторін – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
продовжать проживати з позивачем.

Також судом за клопотанням відповідача
надався сторонам тримісячний строк для
примирення у відповідності до ст.111 СК
України, однак порозуміння за вказаний
час сторони не досягли, відновити
шлюбні відносини подружжю не вдалося, і
позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами СК
України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен
учасник сімейних відносин, який досяг
чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.
Способом захисту сімейних прав та
інтересів зокрема є припинення
правовідношення.

Згідно ст.104 СК України підставою для
припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України
така форма припинення шлюбу у випадку
наявності у подружжя спільних
неповнолітніх дітей, небажання
подружжя за обопільною згодою подати
до суду заяви про розірвання шлюбу –
можлива за позовною заявою одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.115 СК України рішення
суду, яким задоволено позов про
розірвання шлюбу і яке набрало
законної сили, засвідчує факт
розірвання шлюбу.

У відповідності до норми ст.112 СК
України з метою встановлення наявності
підстав для розірвання шлюбу за
позовом одного з подружжя суд з’ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Підсумовуючи вищевикладене та
приймаючи до уваги ту обставину, що
подружжя стосунки не підтримує, шлюбні
відносини між позивачем та
відповідачем фактично припинені,
позивач наполягає на розірванні шлюбу,
зберігати шлюб не бажає, а вжиті судом
заходи примирення подружжя
результатів не дали, враховуючи
інтереси кожного з подружжя та їх
спільних дітей, суд приходить до
висновку, що шлюб сторін по даній
справі розпався остаточно, відновлений
бути не може, а тому підлягає
розірванню.

Приймаючи до уваги, що позивачем
заявлено суду про своє небажання
змінювати прізвище на дошлюбне після
розірвання шлюбу, суд вважає за
необхідне у відповідності до ст.113 СК
України, ст.ст.8, 235 ЦПК України прізвище
позивача, змінене нею при реєстрації
шлюбу з позивачем, після розірвання
шлюбу залишити незмінним – «Котенко».

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат та враховуючи
відсутність вимоги позивача про
стягнення з відповідача на її користь
сплаченого нею при зверненні до суду
судового збору, суд приходить до
висновку, що судові витрати у справі
відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.105-107, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст.3,
8, 10, 11, 57-61, 88, 169, 197, 208, 212-215, 235 ЦПК України,
суд –

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 17 грудня 2005 року
Жовтневим відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис №1403, – розірвати.

Прізвище ОСОБА_1, яке було змінено нею
під час укладення шлюбу, після
розірвання шлюбу залишити без змін –
«Котенко».

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя

Ф.Ф. Маймур