Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2735/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Белінська І.АВ.,Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 26 вересня 2014року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дітей.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
відповідачем перебувала в шлюбі з 24
січня 2003 року.

Від спільного проживання сторони
мають двох дітей сина ОСОБА_5
-ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з
позивачем та знаходяться на її
утриманні.

Спільне проживання з відповідачем
припинено та нею подано позов про
розірвання шлюбу.

З посиланням на ст.ст.180- 183 СК України
просить суд стягнути аліменти з
відповідача на утримання двох дітей в
розмірі 1/3 частки усіх видів його
заробітку(доходу), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини щомісяця починаючи від дня
пред'явлення позову і до досягнення
кожного з довох дітей повноліття.
Зазначає, що він має таку можливість,
оскільки нікому аліментів не сплачує,
не являється інвалідом.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 26 вересня 2014 позов
ОСОБА_4 було задоволено та стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на
утримання дітей :сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 03 вересня 2014 року до
повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3,
потім продовжувати стягнення в розмірі
? всіх видів заробітку щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку до повноліття
доньки , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. Стягнуто
з ОСОБА_3 судові витрати по справі в
сумі 243 грн.

Ухвалою суду від 30 вересня 2014 року
виправлено допущену описку в другому
абзаці резолютивної частині рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про перегляд рішення
Ленінського суду від 26 вересня 2014 року
та визначити суму його пенсії після
стягнення аліментів у розмірі не нижче
прожиткового рівня для інвалідів.

Компенсувати його дітям ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 за рахунок держави різницю
зниження сплати до розміру 30%
прожиткового рівня до повноліття
кожного.

Звільнити його, як інваліда 2-ї групи
від сплати держмита на підставі
Декрета Кабінета Міністрів „Про
державне мито".

Зазначає, зокрема, що прожитковий
мінімум на його двох дітей є 1286 грн.
Таким чином сума належного
мінімального стягнення складає 1286х
0,3х2=771,6 грн. Його пенсія складає 1351 грн,
а відсоток щомісячного утримання для
дітей з його пенсії буде становити 44.87%.

Зазначає, що є інвалідом 2-ї групи з
незначним розміром пенсії, потребує
систематичного лікування, приймає
постійну участь у матеріальному
забезпеченню дітей.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_3 підтримав доводи
апеляційної скарги. ОСОБА_4 заперечила
проти доводів апеляційної скарги,
погоджуючись з рішенням суду.

Заслухавши доповідача та пояснення
осіб, які з'явились у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до пункту 3 частини
першої статті 307 ЦПК України, має право
змінити рішення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 і 2 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Встановлено, що сторони перебували в
шлюбі між собою та є батьками двох
неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
які на даний час проживають разом з
позивачкою (а.с.3-5).

На час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції сторони шлюб
розірвали.

Батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття (ст.180 СК
України). Способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її батька і (або) у
твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК
України).

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку про примусове
стягнення з відповідача аліментів на
утримання неповнолітніх дітей розмірі
1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку.

Судова колегія вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи,
належним чином оціненим доказам, а
також узгоджується з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на ту обставину, що при сплаті
аліментів на дітей з врахуванням
прожиткового мінімуму на дітей, з його
пенсії буде стягуватись відсоток на
утримання дітей в розмірі 44,87%, є
безпідставним., оскільки вбачається, що
в суді першої інстанції відповідач не
заперечував проти стягнення аліментів
в розмірі 1/3 частини його доходу.

На аркуші справи 17 міститься
заперечення відповідача на позовну
заяву про стягнення аліментів на дітей,
де він описує зі свого боку неприязні
взаємостосунки з позивачем і не
висловлює свого ставлення з приводу
стягнення з нього аліментів

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідач пояснив, що під
час розгляду справи в суді першої
інстанції не висловлював своє
побажання про стягнення з нього
аліментів у твердій грошовій сумі, або
в меншому розмірі, з зустрічним позовом
з цього приводу до суду не звертався.

Відповідно до ст.ст.184,192 СК України це є
самостійною підставою для звернення до
суду.

Разом з тим, при ухваленні рішення, суд
не звернув уваги на ту обставину, що
відповідач є інвалідом 2 групи, про що
він зазначив у своїх запереченнях до
позовної заяви та надав докази
інвалідності 2 групи внаслідок
загального захворювання(а.с.17-19).

Відповідно до ч.ч.1,2 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п.9 ст. 5 Закону України
„Про судовий збір" від 08.07.2011 року №
3674-17 від сплати судового збору
звільняються інваліди 1 та 2 груп,
законні представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів 1 та 2 груп.

А тому за таких підстав рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 26 вересня 2014року в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
держави судових витрат в сумі 243,60 грн.
скасувати .

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: