Дунаєвецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 2-1722/10
Провадження № 6/674/40/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої
судді
Артемчук В.М

при
секретарі

Мудрицькій Л.В

розглянувши у відкритому
судовому засіданні м.Дунаївці, в
порядку ст.197 ЦПК України, подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дунаєвецького районного управління
юстиції Хмельницької області ОСОБА_1
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України громадянина України
ОСОБА_2

Встановив:

18 листопада 2014 року ,старший державний
виконавець ВДВС Дунаєвецького РУЮ
Хмельницької області Кравченко Т.О.,
звернулася до суду з поданням, в якому
просить тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

З подання вбачається, що
держвиконавцем відділу ДВС
Дунаєвецького РУЮ на підставі
виконавчого листа №2-1722 від 25.10.2010 року,
виданого Дунаєвецьким районним судом
Хмельницької області, відповідно до
вимог ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження про стягнення аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання
двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх
видів його доходу, але не менше ніж 30%
від прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 223.09.2010
року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття, копії постанови
було направлено сторонам.

На виконання рішення суду №2-1722/10,
ОСОБА_2 неодноразово викликався до
відділу ДВС, але за викликами він не
з’являвся, аліменти сплачував
частково, оскільки протягом всього
часу перебування виконавчого
документа на виконанні ,перебував у
м.Києв, та отримував неофіційний
заробіток, згідно перевірки
держвиконавцем боржник не перебуває у
трудових відносинах із жодним
підприємством.

З січня 2014 року боржник перестав
сплачувати аліменти, місце знаходження
його невідоме, на телефонні дзвінки та
виклики держвиконавця не реагує, тим
самим ухиляється від повного погашення
боргу по аліментах на утримання дітей,
внаслідок чого станом на 01.11.2014 року
рахується заборгованість по виплаті
аліментів на загальну суму 22 455 грн..

Відділом ДВС вжито заходів щодо
перевірки майнового стану боржника,
шляхом направлення запитів в банки, які
розміщені на території Дунаєвецького
району, МКП «Інвентарбюро», центр
зайнятості, ВГІРФО, ВРЕВ УДАЇ,
державному реєстратору, але з цих
запитів видно, що автотранспортні
засоби та трактори за боржником не
зареєстровані, розрахункові рахунки в
банківських установах відсутні, на
обліку в в Дунаєвецькому районному
центрі зайнятості боржник, як
безробітній не знаходиться.

Також згідно повідомлення ВГІРФО
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наявність в особи невиконаних
зобов’язань, покладених на неї за
виконавчим документом є підставою для
обмеження її у праві виїзду за межі
України до проведення повного
розрахунку перед стягувачем, а тому є
підстави для обмеження боржника ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України , а тому
подано до суду дане подання.

Державний виконавець Кравченко Т.О. в
судове засідання не з’явилася, однак
подала заяву про розгляд подання у її
відсутності.

Суд ухвалив, проводити розгляд подання
у відсутності державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення подання.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з
найсуворіших заходів, що сприяє
примусовому виконанню судових рішень,
так як пов'язаний з обмеженням
конституційного права людини на вільне
пересування та вибір місця проживання.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України “Про виконавче провадження”,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Як визначено у ст. 6 Закону України
“Про порядок виїзду з України та
в’їзду в Україну громадян України”, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов’язання – до
виконання зобов’язань або
розв’язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов’язань.

У відповідності до ст.368 Цивільного
процесуального кодексу України всі
питання, пов’язані із зверненням
судового рішення до виконання вирішує
місцевий суд, який постановив рішення.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З матеріалів доданих до подання видно,
що згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження №22405307,
виконавче провадження відкрито на
підставі виконавчого листа № 2-1722/10 від
25.10.2010 року, що видав Дунаєвецький
райсуд Хмельницької області про
стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на
користь ОСОБА_3, на утримання дітей:
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 чстини
з усіх видів його доходу, щомісячно, але
не менше ніж 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, починаючи
з 23 вересня 2010 року до досягнення
повноліття старшою дитиною.

Відповідно до довідок зібраних
держвиконавцем видно, що боржникові
належить 1/3 частини квартири на яку
накладений арешт та яка знаходиться в
АДРЕСА_1, іншого нерухомого майна,
земельних ділянок та транспортних
засобів за боржником не рахується,
коштів у банках на території
Дунаєвецького району на які можна було
б звернути стягнення боргу немає, в
управлінні соціального захисту
населення Дунаєвецької
райдержадміністрації на обліку не
перебуває.

Згідно положень ч. 1 ст.60 ЦПК України,
звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, державний
виконавець зобов’язаний довести
умисне ухилення боржника від виконання
судового рішення, а також неможливість
виконання рішення без обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України.

Аналіз вищенаведеної статті Кодексу
дає підстави для висновку, що підставою
для обмеження боржника у праві виїзду
за межі України є доведення державним
виконавцем умисного ухилення боржника
від виконання рішення суду. При цьому
доведення факту невиконання рішення
суду з підстав відсутності у боржника
заробітку, інших доходів та особистого
майна, на яке можна звернути стягнення,
не є підставою для його обмеження в
праві виїзду за межі України.

Слід зазначити, що право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон виникає лише у разі
ухилення боржника від виконання,
покладених на нього рішенням суду,
зобов’язань, тобто наявність лише
самого зобов’язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
доказів, які б давали підстави вважати,
що боржник ОСОБА_2 ухиляється від
виконання рішення суду і дійсно
свідомо не виконує належні до
виконання зобов’язання шляхом
залишення території України чи з інших
підстав, державний виконавець ВДВС
Дунаєвецького РУЮ не надав.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов’язань, а за ухилення
від їх виконання.

За таких обставин, подання державного
виконавця є необґрунтованим та не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 33
Конституції України, ст. 11 Закону
України “Про виконавче провадження”,
ст. 6 Закону України “Про порядок
виїзду з України та в’їзду в Україну
громадян України”, ст.ст. 210, 293, 377-1 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дунаєвецького районного управління
юстиції Хмельницької області ОСОБА_1
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України громадянина України
ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького
райсуду
В.М.
Артемчук