Справа № 1323/1331/12
Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/5923/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 23 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третьої особи Дашавської селищної ради
Стрийського району, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Визнано недійсним договір
оренди земельної ділянки площею 0,06 га,
розташованої в смт. Дашава Стрийського
району Львівської області в масиві
«Біля присадиби Титаренко» укладений
02.02.2006 р. між Дашавською селищною радою
Стрийського району Львівської області
та ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 107 грн.30 коп. судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач
ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення незаконним та
необґрунтованим, а його висновки
такими, що не відповідають обставинам
справи. Стверджує, що позивач не надала
суду жодних пояснень з приводу того які
її права, свободи чи інтереси порушено
оскаржуваним договором оренди,
оскільки спірна земельна ділянка була
надана їй після того як йому було
відмовлено у продовженні договору
оренди. Крім цього, зазначає, що йому
стало відомо, що позивач приватизувала
спірну земельну ділянку. На думку
апелянта, на даний час цей спір не має
жодного значення, оскільки строк дії
договору оренди закінчився 01.02.2011 року.
Просить рішення суду скасувати та
відмовити в задоволенні позову за
безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника
позивачки ОСОБА_2 на заперечення
доводів апеляційної скарги, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що 02.02.2006 року між
відповідачем ОСОБА_3 та Дашавською
селищною радою Стрийського району був
укладений договір оренди земельної
ділянки площею 0,06 га для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована в смт. Дашава
Стрийського району в масиві «Біля
присадиби Титаренко». Договір
укладений на п»ять років. ( а.с.8). Строк
дії договору закінчився 01.02.2011 року.

Укладенню зазначеного договору
передувала заява належного
землекористувача ОСОБА_5 від 24.01.2006 року
на ім»я голови Дашавської селищної
ради про припинення права користування
земельною ділянкою площею 0,06 га в
масиві «Біля присадиби Титаренко»
(а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки площею 0,06 га від
02.02.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та
Дашавською селищною радою, Стрийський
міськрайонний суд виходив з того, що
відповідач ОСОБА_3 ввів в оману
Дашавську селищну раду, так як без
відома належного землекористувача
ОСОБА_5 написав заяву про припинення
користування цією земельною ділянкою.
Наведене підтверджується висновком
спеціаліста НДЕКЦ №38 від 06.05.2011 року,
яким встановлено, що рукописний текст в
заяві від імені ОСОБА_5 на ім»я
Дашавського селищного голови
Греськіва Т.В. від 24.01.2006 року виконаний
ОСОБА_3, а підпис від імені ОСОБА_5 у
вказаній заяві виконаний ймовірно
ОСОБА_3

В порушенні кримінальної справи за
підробку та використання підробленого
документу щодо ОСОБА_3 за ч.1, ч.3 ст.358 КК
України відмовлено за відсутністю в
діянні складу злочину.

Стрийський міськрайонний суд,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
вважав, що ОСОБА_3 своїми діями спонукав
Дашавську селищну раду Стрийського
району, всупереч волі останньої, до
вчинення з ним оспорюваного правочину,
що в подальшому призвело до
незаконного припинення права ОСОБА_5 на
користування спірною земельною
ділянкою (вилучення її рішенням
селищної ради №378 від 26.01.2006 року з
користування останньої цієї земельної
ділянки) та укладення договору оренди
між Дашавською селищною радою і
відповідачем, тобто навмисно ввів іншу
сторону правочину в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
такого.

З такими висновками суду першої
інстанції, колегія суддів не
погоджується, оскільки обман із
сторони відповідача ОСОБА_3 був
спрямований на Дашавську селищну раду
та відповідно цим були порушені права
належного землекористувача ОСОБА_5, які
внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 були
обмануті та селищною радою було
прийняте рішення згідно поданих ОСОБА_3
заяв. На зазначене звертає увагу
постанова Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ «Про визнання
правочинів недійсними». Згідно п.20 вище
зазначеної постанови правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Відтак, право на оскарження договору
оренди та визнання його недійсним від
02.02.2006 року належить особам проти яких
був вчинений обман.

Щодо позивачки ОСОБА_4, матеріалами
справи підтверджується, що права та
охоронювані законом інтереси
позивачки оскаржуваним рішенням
жодним чином не порушувалися, адже на
час їх прийняття 26 січня 2006 року ОСОБА_4
жодного відношення до спірної
земельної ділянки не мала, оскільки
землекористувачами були ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, а власником- Дашавська селищна
рада. Разом з тим, позивачка власником
житлового будинку в смт. Дашава стала 15
січня 2010 року, а власником спірної
земельної ділянки з 10 лютого 2012 року
згідно з Державним актом про право
власності на земельну ділянку.

Таким чином, на підставі встановлених
фактичних обставин справи, суті
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що відсутній
предмет позову, право позивачки ОСОБА_4
не порушено, що є підставою для відмови
у задоволенні позову.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 314
ч.2, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з а д о в о л ь
н и т и .

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 23 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у
задоволенні її позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене до Вищого Спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин