АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа № 423/738/13.
Головуючий 1 інст.: - Закопайло
Провадження №22-ц/790/7053/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: земельні.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
12 листопада 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - судді: -
суддів: - Бобровського
В.М., Шевченко Н.Ф.,
при секретарі: - Остапович
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Попаснянського районного суду
Луганської області від 6 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - про усунення порушень меж
землекористування та державних
будівельних норм України та зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, 3-особа:
Малорязанцівська селищна рада - про
усунення порушення межі, які
призводять до пошкодження особистої
власності,

в с т а н
о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернулася в
суд із вказаним позовом, який уточнила
у грудні 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог
зазначали, що згідно договору
купівлі-продажу від 17 червня 2005 року
вона є власником житлового будинку
АДРЕСА_1

За вказаним будинком закріплена
земельна ділянка площею 0,0985 га.

Її земельна ділянка з правої сторони
межує із земельною ділянкою житлового
будинку №20, власником якого є ОСОБА_7, з
лівої сторони із земельною ділянкою
житлового будинку № 24, власником якого
є ОСОБА_8

Частина господарських споруд, які
розташовані на території суміжних
земельних ділянок, побудовані ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на межі з її земельною ділянкою,
що не відповідає вимогам державних
будівельних норм України та порушує її
права як власника будинку та
землекористувача.

Крім того, відповідачка ОСОБА_7 на
межі їх земельних ділянок збирає за
своєю огорожею різноманітне сміття,
відходи, що суперечить
санітарно-епідеміологічним нормам, а
її дерева, посаджені на межі їх
земельних ділянок, розрослися висотою
до 5 метрів та гілки дерев лягають на
дах її споруд.

Відповідачка ОСОБА_8 насіяла на
своїй земельній ділянці траву, яка
виростає у висоту до 1,5 метрів та
затіняє її земельну ділянку, а також
звела бетонний паркан за 80 см. від її
житлового будинку, який затіняє стіну
будинку.

Добровільно усунути вказані
порушення відповідачі не бажають

Посилаючись на вказані обставини
та ст. ст. 104, 107, 211, 212 ЗК України, ОСОБА_6
просила суд зобов'язати користувача
земельної ділянки житлового будинку
АДРЕСА_2 Попаснянського району
Луганської області ОСОБА_7, перенести
сарай з межі, що розділяє їх земельні
ділянки на відстань не менше 1 метра
вглибину своєї земельної ділянки,
прибрати сміття та поспилювати дерева,
що ростуть на межі із її земельною
ділянкою.

Зобов'язати користувача земельної
ділянки житлового будинку АДРЕСА_3
Попаснянського району Луганської
області ОСОБА_8, перенести сарай з межі,
що розділяє їх земельні ділянки на
відстань не менше 1 метра вглибину
своєї земельної ділянки,

знести огорожу за будинком та навести
лад на земельній ділянці шляхом
видалення трави на відстань одного
метру від межі.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, позов не
визнали, посилаючись на його
безпідставність.

У червні 2013 року ОСОБА_8 звернулася в
суд з зустрічним позовом до ОСОБА_6,
3-особа: Малорязанцівська селищна рада
про усунення порушення межі, які
призводять до пошкодження особистої
власності.

В обґрунтування зустрічного позову
зазначала, що ОСОБА_6 в порушення
державних будівельних норм побудувала
сарай на межі із її домоволодінням, а
дах цієї споруди був збудований таким
чином, що перетинає повітряний межовий
простір, внаслідок чого усі атмосферні
опади стікають під стіну належного їй
житлового будинку, що шкідливо впливає
на санітарно-епідеміологічний стан її
будинку.

Під час виготовлення проекту
землеустрою про відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_6 посадовими
особами органів місцевого
самоврядування був складений акт
розташування зовнішніх меж земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області, який був погоджений із
суміжними землекористувачами.

Свій підпис в зазначеному акті вона
поставила за умови, що ОСОБА_6 усуне
допущені нею порушення шляхом
обладнання системи водозливу на
зазначеному сараї, про що остання
власноруч написала відповідну
розписку, але на час звернення до суду
такі зобов'язання ОСОБА_6 не виконала.

Посилаючись на вказані обставини
та ст. ст. 16, 282, 293 ЦК України, ОСОБА_8
просила суд зобов'язати ОСОБА_6 усунути
шкідливий вплив на належний їй
житловий будинок АДРЕСА_3
Попаснянського району Луганської
області, шляхом зруйнування
господарчої будівлі, розташованої на
межі з суміжною земельною ділянкою,
побудованою без дозволу
Малорязанцівської селищної ради та
привести у відповідний стан земельну
ділянку будинку АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області на дату укладання договору
купівлі-продажу між ОСОБА_6 та
колишніми власниками земельної
ділянки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6
взятих на себе зобов'язань щодо
усунення шкідливого впливу на належний
їй житловий будинок, просила суд
визнати недійсним кадастровий номер
№ земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1 Попаснянського району
Луганської області.

Відповідачка ОСОБА_6 зустрічний позов
не визнала, посилаючись на його
безпідставність.

Представник Малорязанцівської
селищної рада в судове засідання не
з'явився.

Згідно заяви поданої до суду,
просив розглянути справу за його
відсутності.

Рішенням Попаснянського районного
суду Луганської області від 6 червня 2014
року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
усунення порушень меж
землекористування та державних
будівельних норм України задовольнити
- частково.

Зобов'язано ОСОБА_8, як власника
домоволодіння АДРЕСА_3 Попаснянського
району Луганської області, усунути
встановлені порушення державних
будівельних норм України шляхом
проведення відповідної перебудови
самовільно побудованого сараю (літ.
«Д») на відстань не менш одного метру
від межі із земельною ділянкою
домоволодіння АДРЕСА_1 Попаснянського
району Луганської області, яке
належить ОСОБА_6, а у разі неможливості
провести відповідну перебудову сараю,
зобов'язано ОСОБА_9 знести зазначений
сарай.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_6 відмовлено за
необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6
про усунення порушення межі, які
призводять до пошкодження особистої
власності задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_6, як власника
домоволодіння АДРЕСА_1 Попаснянського
району Луганської області, усунути
встановлені порушення державних
будівельних норм України шляхом
проведення відповідної перебудови
самовільно побудованого сараю з
силікатної цегли біля межі земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_3
Попаснянського району Луганської
області, яке належить ОСОБА_9 на
відстань не менш одного метру від межі,
та самовільно побудованого сараю на
межі із земельною ділянкою
домоволодіння АДРЕСА_2 Попаснянського
району Луганської області, яке
належить ОСОБА_7 на відстань не менш
одного метру від межі, а у разі
неможливості провести відповідні
перебудови зазначених сараїв,
зобов'язано ОСОБА_6 знести сараї.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_8 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду в
частині відмови у задоволенні її
позовних вимог до ОСОБА_7, в частині
задоволення зустрічного позову ОСОБА_8,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі та відмовити у
задоволенні зустрічного позовних
вимог ОСОБА_8

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції зміні, з таких
підстав.

Задовольняючи частково первісний
та зустрічний позови та зобов'язуючи
ОСОБА_9 усунути встановлені порушення
державних будівельних норм України
шляхом проведення відповідної
перебудови самовільно побудованого
сараю (літ. «Д») на відстань не менш
одного метру від межі із земельною
ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1, яке
належить ОСОБА_6, а у разі неможливості
провести відповідну перебудову сараю -
знести зазначений сарай, а також
зобов'язуючи ОСОБА_6 усунути
встановлені порушення державних
будівельних норм України шляхом
проведення відповідної перебудови
самовільно побудованого сараю з
силікатної цегли біля межі земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_3, яке
належить ОСОБА_9 на відстань не менш
одного метру від межі, та самовільно
побудованого сараю на межі із
земельною ділянкою домоволодіння
АДРЕСА_2, яке належить ОСОБА_7 на
відстань не менш одного метру від межі,
а у разі неможливості провести
відповідні перебудови зазначених
сараїв, знести зазначені сараї, суд
виходив з того, що спірні сараї
побудовані ОСОБА_9, ОСОБА_6 самочинно та
порушують права кожного із них як
власників житлових будинків та
користувачів земельних ділянок.

Проте, погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України
право на звернення до суду з позовом
про знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування.

Позов про знесення самочинно
збудованого нерухомого майна може бути
пред'явлено власником чи користувачем
земельної ділянки або іншою особою,
права якої порушено, зокрема, власником
(користувачем) суміжної земельної
ділянки з підстав, передбачених ст. ст.
391, 396 ЦК України ст. 103 ЗК України.

Відповідно до роз'яснень,
викладених в абз. 1 п. 22 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
ст. 376 Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва), знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно договору купівлі-продажу від 17
червня 2005 року ОСОБА_6 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 Вказаний
будинок розташований на земельній
ділянці Малорязанцівської селищної
ради (а. с. 69, 74-75том №1).

Відповідно до кадастрового плану
зовнішніх меж земельної ділянки, яка
відводиться у власність ОСОБА_6, площа
земельної ділянки АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області складає 0,0985 га. (а. с.8 том №1).

Власником житлового будинку АДРЕСА_3
Попаснянського району Луганської
області є ОСОБА_8 ( а. с.50, 56-59 том №1).

За вказаним будинком закріплена
земельна ділянка площею 900 кв. м. (а. с. 60
том №1).

Власником житлового будинку АДРЕСА_2
Попаснянського району Луганської
області є ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а. с.139 том
№1).

Судом першої інтенції встановлено,
що під час обстеження будинку АДРЕСА_2
Попаснянського району Луганської
області, власником якого є ОСОБА_7,
ОСОБА_10, Інспекцією
державного-архітектурно будівельного
контролю у Луганській області
будь-яких невідповідностей технічному
паспорту Попаснянського районного БТІ
(інв. №469/284) будівель та споруд на
земельній ділянці не виявлено, окрім
влаштованих некапітальних навісів
(а.с.139 том №1).

Під час обстеження будинку АДРЕСА_3
Попаснянського району Луганської
області, власником якого є ОСОБА_8,
Інспекцією державного-архітектурно
будівельного контролю у Луганській
області виявлено, що в паспорті
Попаснянського районного БТІ (інв. №1015
від 18 червня 2013 року) сарай (літ. «Д»)
зазначено як самовільно збудований у
1996 році. Роботи з його будівництва
виконувалися ОСОБА_8 без належно
затвердженого проекту на вказану
будівлю, що є порушенням п.1 ч.1 ст.5
Закону України «Про основи
містобудування», а також є порушенням
ч. 1 ст.9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та
відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є
самочинним будівництвом (а.с.151-157 том
№1).

Під час обстеження будинку АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області, власником якого є ОСОБА_6,
Інспекцією державного-архітектурно
будівельного контролю у Луганській
області виявлено, що в паспорті
Попаснянського районного БТІ від 31
травня 2005 року не відображено
збудований сарай з силікатної цегли
біля межі земельної ділянки будинку
АДРЕСА_3 менш за 1 метр та збудований
сарай на межі земельної ділянки
будинку АДРЕСА_2. Роботи з їх
будівництва виконувались ОСОБА_6 без
будівельного паспорту та документів,
які дають право на виконання
будівельних робіт, чим порушено п. 1 ч.1
ст. 34 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (а. с.158-164
том №1).

Наведене свідчить, що ОСОБА_8
самочинно збудувала сарай літ. «Д»,
який розташований на земельній
ділянці закріпленій за її житловим
будинком, а ОСОБА_6 самочинно збудувала
на земельній ділянці, що перебуває в її
користуванні сарай з силікатної цегли
на відстані менш за 1 метр до межі з
земельною ділянкою користувача ОСОБА_8,
а також сарай на межі з земельною
ділянкою користувачів ОСОБА_7, ОСОБА_10

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, яку беруть участь у справі.

Зобов'язуючи ОСОБА_6 усунути
встановлені порушення державних
будівельних норм України шляхом
проведення відповідної перебудови
самовільно побудованого сараю на межі
із земельною ділянкою домоволодіння
АДРЕСА_2 Попаснянського району
Луганської області, яке належить
ОСОБА_7 на відстань не менш одного метру
від межі, а у разі неможливості
провести відповідні перебудови
зазначеного сараю, знести його, суд
першої інстанції вийшов за межі
заявлених позивних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_8, оскільки такі вимоги
позивачами за первісним та зустрічним
позовом не заявлялися.

З огляду на викладене, рішення суду
в цій частині не може бути визнане
законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів того, що
самовільним будівництвом сараю літ.
«Д» на земельній ділянці, що перебуває
у користуванні ОСОБА_8, остання
порушила права ОСОБА_6, яка є власником
житлового будинку АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області та користувачем суміжної
земельної ділянки.

Крім того, матеріали справи не
містять належних та допустимих доказів
того, що самовільним будівництвом
сараю з силікатної цегли на відстані
менш за 1 метр від межі земельної
ділянки, що перебуває у користуванні
ОСОБА_6, остання порушила права ОСОБА_8,
як є власником житлового будинку
АДРЕСА_3 Попаснянського району
Луганської області та користувачем
суміжної земельної ділянки.

Самочинно збудовані сараї ОСОБА_8,
ОСОБА_6, знаходяться на земельних
ділянках, які перебувають у кожного з
них в користуванні та не порушують їх
прав як власників будинків та
користувачів земельної ділянок.

Само по собі будівництво сараїв на
відстані меншій ніж один метр від межі
земельних ділянок землекористувачів,
не свідчить про порушення їх прав,
оскільки самочинно збудовані сараї
перебувають на земельних ділянках
кожного із землекористувачів та не
порушують їх прав.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення суду в частині зобов'язання
ОСОБА_9, як власника домоволодіння
АДРЕСА_3 Попаснянського району
Луганської області, усунути
встановлені порушення державних
будівельних норм України, шляхом
проведення відповідної перебудови
самовільно побудованого сараю (літ.
«Д») на відстань не менш одного метру
від межі із земельною ділянкою
домоволодіння АДРЕСА_1 Попаснянського
району Луганської області, яке
належить ОСОБА_6, а у разі неможливості
провести відповідну перебудову сараю,
зобов'язати ОСОБА_9 знести зазначений
сарай, а також в частині зобов'язання
ОСОБА_6, як власника домоволодіння
АДРЕСА_1 Попаснянського району
Луганської області, усунути
встановлені порушення державних
будівельних норм України, шляхом
проведення відповідної перебудови
самовільно побудованого сараю з
силікатної цегли біля межі земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_3
Попаснянського району Луганської
області, яке належить ОСОБА_9 на
відстань не менш одного метру від межі,
та самовільно побудованого сараю на
межі із земельною ділянкою
домоволодіння АДРЕСА_2 Попаснянського
району Луганської області, яке
належить ОСОБА_7 на відстань не менш
одного метру від межі, а у разі
неможливості провести відповідні
перебудови зазначених сараїв,
зобов'язати ОСОБА_6 знести зазначені
сараї.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні первісного позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про зобов'язання
користувача земельної ділянки
житлового будинку АДРЕСА_2
Попаснянського району Луганської
області ОСОБА_7 перенести сарай з межі,
що розділяє їх земельні ділянки на
відстань не менше 1 метра вглибину
своєї земельної ділянки, а також у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8
до ОСОБА_6 про зобов'язання ОСОБА_6
усунути шкідливий вплив на її житловий
будинок АДРЕСА_3 Попаснянського району
Луганської області шляхом зруйнування
будівлі розташованої на межі з
суміжною земельною ділянкою,
побудованої без дозволу
Малорязанцівської селищної ради та
приведення у відповідний стан
земельної ділянки будинку АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області на дату укладання договору
купівлі-продажу між ОСОБА_6 та
колишніми власниками земельної
ділянки - відмовити за
необґрунтованістю.

Доводи позивачки за зустрічним
позовом ОСОБА_9 про те, що атмосферні
опади стікають з самочинно збудованого
сараю ОСОБА_6 під її паркан та в
подальшому потрапляють під стіну
належного їй житлового будинку, не
можуть бути підставою для руйнування
самочинно збудованого сараю ОСОБА_6,
оскільки потрапляння атмосферних
опадів під стіни будинку та надвірних
споруд може бути усунуто в інший
спосіб, шляхом облаштування системи
водозливу сараю.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
та підстав для його скасування чи зміни
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст.307, п.
п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити - частково.

Рішення Попаснянського районного
суду Луганської області від 6 червня 2014
року в частині зобов'язання ОСОБА_9, як
власника домоволодіння АДРЕСА_3
Попаснянського району Луганської
області, усунути встановлені порушення
державних будівельних норм України
шляхом проведення відповідної
перебудови самовільно побудованого
сараю (літера «Д») на відстань не менш
одного метру від межі із земельною
ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області, яке належить ОСОБА_6, а у разі
неможливості провести відповідну
перебудову сараю - зобов'язати ОСОБА_9
знести зазначений сарай, а також в
частині зобов'язання ОСОБА_6, як
власника домоволодіння АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області, усунути встановлені порушення
державних будівельних норм України
шляхом проведення відповідної
перебудови самовільно побудованого
сараю з силікатної цегли біля межі
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_3 Попаснянського району
Луганської області, яке належить
ОСОБА_9 на відстань не менш одного
метру від межі, та самовільно
побудованого сараю на межі із
земельною ділянкою домоволодіння
АДРЕСА_2 Попаснянського району
Луганської області, яке належить
ОСОБА_7 на відстань не менш одного метру
від межі, а у разі неможливості
провести відповідні перебудови
зазначених сараїв - зобов'язати ОСОБА_6
знести зазначені сараї - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове
рішення, яким у задоволенні первісного
позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про
зобов'язання користувача земельної
ділянки житлового будинку АДРЕСА_2
Попаснянського району Луганської
області ОСОБА_7 перенести сарай з межі,
що розділяє їх земельні ділянки на
відстань не менше 1 метра вглибину
своєї земельної ділянки, а також у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8
до ОСОБА_6 про зобов'язання ОСОБА_6
усунути шкідливий вплив на її житловий
будинок АДРЕСА_3 Попаснянського району
Луганської області шляхом зруйнування
будівлі розташованої на межі з
суміжною земельною ділянкою,
побудованої без дозволу
Малорязанцівської селищної ради та
приведення у відповідний стан
земельної ділянки будинку АДРЕСА_1
Попаснянського району Луганської
області на дату укладання договору
купівлі-продажу між ОСОБА_6 та
колишніми власниками земельної
ділянки - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: