Справа № 369/4945/14 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/5849/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 46
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 23 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи учасників
судового процесу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
проживає у будинку АДРЕСА_1 який
розташований на земельній ділянці
площею 0,18 га. По сусідству з ним у
будинку АДРЕСА_2 проживає відповідачка.

Близько трьох років тому відповідачка
встановила літній душ поруч з межею між
їхніми земельними ділянками, не
обладнавши вигрібну яму герметичною
ємністю для збору рідких відходів, де
сім'я відповідача приймає душ, пере
білизну та інше.

Стокові води та нечистоти збираються
на його земельній ділянці, попадають у
криницю з питною водою, погріб, де
зберігаються овочі, фрукти та інші
продукти харчування, які внаслідок
постійного зволоження псуються.

Він неодноразово звертався до
відповідачки з проханням перенести
літній душ, але вона відмовляється це
зробити.

Рішенням сесії
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 14.10.2013 року
відповідачку зобов'язано перенести
літній душ на відстань не менше 20
метрів від найближчої криниці,
вигрібну яму облаштувати герметичною
ємністю для збору рідких відходів,
однак, відповідачка відмовляється
виконувати вказане рішення.

Просив суд усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою в с.
Михайлівка-Рубежівка, вул. Роговенка 40
Києво-Святошинського району Київської
області шляхом зобов'язання
відповідача перенести літній душ, який
розташований на належній їй земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_2 Київської
області, на відстань не менше 20 метрів
від найближчої криниці, а вигрібну яму
облаштувати герметичною ємністю для
збору рідких відходів.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
червня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення його позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Апелянт вважає
неправильними висновки суду щодо
самовільних будов на належній йому
земельній ділянці. Зазначає також, що
судом надана неправильна оцінка
доказам, зокрема поясненням свідків.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач проживає у
будинку АДРЕСА_1 який розташований на
земельній ділянці площею 0, 18 га.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає по
сусідству з позивачем в будинку
будинку АДРЕСА_2

Рішенням двадцять другої сесії VI
скликання Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 14.10.2013
року відповідачку ОСОБА_2 зобов'язано
перенести літній душ на відстань не
менше 20 метрів від найближчої криниці,
вигрібну яму облаштувати герметичною
ємністю для збору рідких відходів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
необгрунтованість позовних вимог про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, на якій
розташовані самовільні забудови. Крім
того, суд зазначив, що позивачем не
надано доказів в обгрунтування позову,
розміщення літнього душу на території
наежної відповідачці земельної
ділянки не суперечить нормам чинного
законодавства України, а твердження
про те що внаслідок дій відповідачки
псуються продукти харчування позивача
є голослівними.

Колегія суддів апеляційного суду не
може в повній мірі погодитись з
вищевказаними висновками, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки площею 0,18 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 285059, виданого згідно з рішенням 5
сесії 24 скликання
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 22.04.2003 року. (а.с. 14)

Відповідно до Свідоцтва на право
особистої власності на жилий будинок
від 15.09.1992 року, ОСОБА_1 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1

Зазначаючи у рішенні суду про
наявність самовільних споруд на
земельній ділянці позивача, суд першої
інстанції цих обставин належним чином
не перевірив та зробив передчасні
висновки, які не відповідають
обставинам справи. Тому, доводи
апеляційної скарги в цій частині є
обгрунтованими.

В той же час, колегія суддів
апеляційного суду не погоджується з
доводами апеляційної скарги щодо
неналежної оцінки місцевим судом
доказів, поданих позивачем в
обгрунтування заявлених позовних
вимог.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст. 103 ЗК України, власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Заявляючи позовні вимоги про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом перенесення літнього
душу на відстань не менше 20 метрів від
найближчої криниці, позивачем не
надано суду належних та допустимих
доказів того, на якій саме відстані від
межі земельних ділянок розташований
літній душ, чи є він тимчасовою чи
постійною спорудою. Крім того,
позивачем не доведено, що в результаті
користування відповідачем літнім
душем, створюються перешкоди для
користування позивачем своєю
земельною ділянкою (сирість у погребі,
псування харчових продуктів, тощо).

Таким чином, вірними є висновки суду
першої інстанції щодо недоведеності
позивачем порушення його прав у
користуванні земельною ділянкою з боку
відповідача.

В той же час, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку про
необхідність виключення з
мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції помилкового висновку
щодо необгрунтованості вимог ОСОБА_1 у
зв'язку з тим, що будинок побудовано
самовільно.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Змінити рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
червня 2014 року, виключивши з його
мотивувальної частини посилання на
необгрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо
усунення перешкод користування
земельною ділянкою у зв'язку з тим, що
будинок побудовано самовільно.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: