АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7488/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Остапенко Н.Г. Доповідач -
Болтунова Л.М.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 січня 2014 року по справі за позовом ПАТ
« Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ПАТ « Банк Фінанси та
Кредит» звернулося в суд з позовом до
відповідачів, в якому просило стягнути
з них в солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
№ 023/08-ФЛ/03 від 11 квітня 2008 року в сумі 30
021,68 грн.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 лютого 2012 року позовні вимоги
задоволено. З відповідачів на користь
позивача було стягнуто солідарно
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 30 021,68 грн. Вирішено питання
щодо судових витрат. ( а.с.48)

У подальшому, ухвалою зазначеного суду
від 16 жовтня 2013 року дане рішення суду
було скасовано.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2014 року
позовні вимоги ПАТ « Банк Фінанси та
Кредит» задоволено. ( а.с.114)

З таким рішенням не погодився ОСОБА_5,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в позові.( а.с.154)
Інші відповідачі рішення суду не
оскаржують.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом
першої інстанції та підтверджено
матеріалами справи, 11 квітня 2008 року
між ВАТ« Банк Фінанси та Кредит» ,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_5 був укладений договір про
іпотечний кредит №023/08-ФЛ/03, за яким
банк зобов'язався надати позичальнику
кредит у сумі 200 000 грн. зі сплатою 15%
річних. Згідно заяви на видачу готівки
№ 244204 від 11 квітня 2008 року ОСОБА_5
отримав вказані грошові кошти.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 11
квітня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_2 укладений договір
поруки №023/08/02/03, а також укладений
договір поруки між позивачем та ОСОБА_4,
за якими поручителі зобов'язалися
відповідати перед банком за виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором.

Позивач свої зобов'язання виконав,
кредит надав, але відповідачі належним
чином своїх зобов'язань не виконали та
допустили прострочення повернення
кредитних коштів.

16 червня 2010 року Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська було
ухвалено заочне рішення, яким стягнуто
солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
суму заборгованості за вказаним
кредитним договором у розмірі 207 524,29
грн., а також судовий збір - 1 700 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи - 252 грн. (
а.с.32)

Ленінським відділом державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції 18 жовтня
2010 року було відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
вказаного рішення. 05 квітня 2011 року
державним виконавцем ВДВС винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження в зв'язку з фактичним
виконанням рішення. ( а.с.35)

Розглядаючи спір по суті та стягуючи з
відповідачів заборгованість за тілом
кредиту в сумі 30 021,68 грн., суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст.526,
554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, вважаючи
позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» обґрунтованими і в повному
обсязі доведеними.

Проте такий висновок суду не в повній
мірі відповідає фактичним обставинам
справи та не ґрунтується на законі.

З матеріалів справи видно, що за
заочним рішенням даного суду від 16
червня 2010 року з відповідачів була
стягнута заборгованість за кредитним
договором в сумі 207 524,29 грн., яка
складалась із заборгованості: за
кредитом - 192 668,41 грн., за відсотками за
користування кредитом - 13 905,17 грн., пені
за несвоєчасне погашення кредиту - 950,71
грн.(а.с.161)

А отже, колегія суддів вважає, що
зазначені обставини залишились поза
увагою суду першої інстанції, який
помилково задовольнив позовні вимоги
банку в повному обсязі.

Судом встановлено, що сума кредиту,
який отримав ОСОБА_5 складає 200000 грн.,
оскільки за вказаним рішенням було
стягнуто тіло кредиту в сумі 192 668,41
грн., то загальна сума, яка підлягає
стягненню складає 7 331,59 грн. ( 200 000 грн.
-192 668, 41 грн.)

Враховуючи наведене, судова колегія
дійшла висновку, що оскаржуване
рішення суду слід змінити, на підставі
п.2 ст.309 ЦПК України, зменшивши суму
стягнення з відповідачів за тілом
кредиту з 30 021,68 грн. до 7 331,59 грн. та
судовий збір з 420,22 грн. до 363,60 грн., у
зв*язку з чим апеляційна скарга
задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2014 року
змінити, стягнувши з ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» заборгованість за кредитом
в сумі 7 331,59 грн. та судові витрати - 363,60
грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий
Л.М. Болтунова

Судді:
М.О. Макаров

В.О. Тамакулова