Справа 165/1815/14-ц
Провадження 2/165/473/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі

головуючого судді
Галушки О.Г.,

при секретарі
Дячук С.Л.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

представник третьої особи
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Передпускова дирекція
шахти № 10 "Нововолинська", третя особа:
директор ДП "Передпускова дирекція
шахти № 10 "Нововолинська" ОСОБА_4, про
зобов'язання надати щорічну відпустку,-

встановив:

28 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ДП "Передпускова дирекція
шахти № 10 "Нововолинська", третя особа:
директор ДП "Передпускова дирекція
шахти № 10 "Нововолинська" ОСОБА_4, про
про зобов'язання надати щорічну
відпустку за період з 01 червня 2012 року
по 24 липня 2014 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2007
року він працював гірничим диспетчером
філії ТзОВ «Луганськшахтострой», 31
травня 2012 року був звільнений з роботи
у зв'язку з переведенням на ДП
«Передпускова дирекція шахти № 10
«Нововолинська». Відповідно до наказу
№143/к від 23 липня 2013 року його було
звільнено з роботи. Рішенням
Нововолинського міського суду від 30
травня 2014 року цей наказ було скасовано
та поновлено його на посаді гірничого
диспетчера ДП «Передпускова дирекція
шахти №10 «Нововолинська» з 24 липня 2013
року.

Вказує, що 24 липня 2014 року він звернувся
до адміністрації підприємства із
заявою про надання щорічної відпустки
за період роботи з 01.06.2012 року по 24.07.2014
року, починаючи з 25 липня 2014 року,
оскільки за два роки роботи він не
використав жодної відпустки, проте
йому було відмовлено. Вважає дії
відповідача незаконними та просить
постановити рішення, яким зобов'язати
відповідача надати йому щорічну
відпустку за вказаний період роботи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 свої позовні
вимоги підтримали з підстав,
зазначених у позовній заяві, просять їх
задоволити.

Представник відповідача ДП
"Передпускова дирекція шахти №10
"Нововолинська" ОСОБА_3, він же
представник третьої особи - ОСОБА_4
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
позивач ОСОБА_1 наказом №143 від 23.07.2013
року був звільнений з роботи з посади
гірничого диспетчера ДП «Передпускова
дирекція шахти № 10 «Нововолинська»,
при цьому йому було нараховано та
виплачено компенсацію за
невикористані 29 календарних днів
щорічної відпустки.

30 травня 2014 року рішенням
Нововолинського міського суду ОСОБА_1
було поновлено на роботі. Оскільки
вказаним рішенням було поновлено дію
наказу №53 від 06 березня 2013 року про
відсторонення ОСОБА_1 від роботи без
збереження заробітної плати, фактично
він до виконання роботи не приступив до
теперішнього часу, у зв'язку з чим
адміністрація підприємства відмовила
ОСОБА_1 у наданні щорічної відпустки за
період з 01.06.2012 року по 24.07.2014 року.
Зазначив, що основна щорічна відпустка
за ним зберігається, проте правом на її
отримання він зможе скористатись лише
у разі, коли наказом по підприємству
його буде допущено до роботи. Просить
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
заявлених вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги є підставні та
підлягають до задоволення частково,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 був прийнятий у ДП
«Передпускова дирекція шахти №10
«Нововолинська» гірничим диспетчером
по переведенню з філії ТзОВ
«Луганскшахтострой» згідно наказу №
74/к від 01 червня 2012 року.

Наказом №53 від 06 березня 2013 року ОСОБА_1
було відсторонено від роботи без
збереження заробітної плати до моменту
надання медичної довідки про
проходження медичного огляду (а.с.33).

Відповідно до наказу №143/к від 23 липня
2013 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи
за п.3 ст.40 КЗпП України - у зв'язку з
систематичним невиконанням без
поважних причин покладених на нього
обов'язків з 24 липня 2013 року.

Як вбачається із довідки від 08 вересня
2014 року за вих.№ 7.3.1/738, виданої головним
бухгалтером ДП «Предпускова дирекція
шахти №10 «Нововолинська», при
звільненні позивача ОСОБА_1 йому було
нараховано та виплачено компенсацію за
належні невикористані 29 календарних
днів відпустки (а.с.35).

Рішенням Нововолинського міського
суду від 30 травня 2014 року ОСОБА_1
поновлено на посаді гірничого
диспетчера ДП «Передпускова дирекція
шахти №10 «Нововолинська» (а.с. 27-29).

З наказу №87/к від 02 червня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 поновлено на
посаді гірничого диспетчера АУП з
24.07.2013 року (а.с.34).

24 липня 2014 року позивач звернувся до
адміністрації ДП «Передпускова
дирекція шахти №10 «Нововолинська» із
письмовою заявою про надання йому
щорічної відпустки за період роботи з
01.06.2012 року по 24.07.2014 року, починаючи з 25
липня 2014 року (а.с.5).

Відповідно до ст.74 КЗпП України
громадянам, які перебувають у трудових
відносинах з підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи,
надаються щорічні (основна та
додаткові) відпустки із збереженням на
їх період місця роботи (посади) і
заробітної плати.

Умови, тривалість і порядок надання
відпусток працівникам визначено
Кодексом законів про працю України,
який введено в дію з 01.06.1972 року Законом
Української РСР від 10.12.1971 року №322-VIII,
Законом України «Про відпустки» від
15.11.1996 року №504/96-ВР.

Відповідно до ч.1 ст.75 КЗпП України та
статті 6 Закону України «Про відпустки»
щорічна основна відпустка надається
працівникам тривалістю не менш як 24
календарних дні за відпрацьований
робочий рік, який відлічується з дня
укладення трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України №
504/96-ВР щорічна основна відпустка
надається працівникам тривалістю не
менш як 24 календарних дні за
відпрацьований робочий рік, який
відлічується з дня укладення трудового
договору.

Тобто, для кожного працівника робочий
рік є індивідуальним і відлічується з
дня укладення трудового договору.

Статтею 82 КЗпП та статтею 9 Закону №
504/96-ВР визначено порядок обчислення
стажу роботи, що дає право на щорічну
відпустку.

Зокрема, ст.82 КЗпП в редакції, чинній на
10.10.1975 p., визначено, що до стажу роботи,
що дає право на відпустку включаються:

1) час фактичної роботи;

2) час, коли робітник або службовець
фактично не працював, але за ним
зберігалися місце роботи (посада) і
заробітна плата повністю або частково (
в тому числі час оплаченого вимушеного
прогулу, викликаного неправильним
звільненням або переводом на іншу
роботу);

3) час, коли робітник або службовець
фактично не працював, але за ним
зберігалося місце роботи (посада) і
йому виплачувалася допомога по
державному соціальному страхуванню;

4) інші періоди роботи, зарахування
яких передбачене законодавством.

Відповідно до ч.1,3 ст.79 КЗпП щорічні
основна та додаткові відпустки повної
тривалості у перший рік роботи
надаються працівникам після
закінчення шести місяців безперервної
роботи на даному підприємстві, в
установі, організації. Щорічні
відпустки за другий та наступні роки
роботи можуть бути надані працівникові
в будь-який час відповідного робочого
року.

Як видно із наданої в судовому
засіданні довідки щодо відпустки
ОСОБА_1 від 30 жовтня 2014 року, при
звільненні останнього з роботи йому
було виплачено грошову компенсацію за
29 календарних днів щорічної відпустки,
в той же час після ухвалення
апеляційним судом Волинської області
рішення від 23.07.2014 року, ОСОБА_1,
нараховано 28 календарних днів щорічної
відпустки. Використати належні
календарні дні щорічної відпустки
позивач як відсторонений працівник
підприємства, трудові права та
обов'язки якого є призупинені на час
його відсторонення, зможе лише за
умови усунення причини свого
відсторонення, тобто після проходження
медичного огляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було
поновлено на посаді гірничого
диспетчера АУП Державного
підприємства «Передпускова дирекція
шахти №10 Нововолинська», що
стверджується копією рішення
Нововолинського міського суду від 30
травня 2014 року (а.с.27-29).

Наказом №87/к від 02 червня 2014 року
ОСОБА_1 поновлено на посаді гірничого
диспетчера АУП з 24.07.2013 року.

Як слідує із копії рішення
апеляційного суду Волинської області
від 23 липня 2014 року, з ДП «Передпускова
дирекція шахти №10 Нововолинська» в
користь ОСОБА_1 було стягнуто 49321,05 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, а саме з дня його звільнення,
тобто з 23 липня 2013 року, і до дня його
поновлення на роботі, а саме по 02 червня
2014 року (а.с.30-32).

24 липня 2014 року позивач звернувся до
адміністрації підприємства із
письмовою заявою про надання йому
щорічної відпустки за період роботи з
01.06.2012 року по 24.07.2014 року, починаючи з 25
липня 2014 року. Проте, на теперішній час
як підтвердили сторони в судовому
засіданні, відпустка позивачу не
надана.

Отже, в судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 набув право на
щорічну відпустку за час вимушеного
прогулу, спричиненого незаконним
звільненням, тобто за період з 23 липня
2013 року по 02 червня 2014 року.

Враховуючи викладене вище, суд вважає,
що з боку відповідача мали місце
порушення прав позивача на отримання
чергової щорічної відпустки
відповідно до норм чинного трудового
законодавства, Закону України «Про
відпустки», а тому вважає, що вимоги
слід задоволити частково та
зобов'язати ДП "Передпускова дирекція
шахти № 10 "Нововолинська" надати
позивачу ОСОБА_1 щорічну основну
відпустку за час оплаченого вимушеного
прогулу, спричиненого незаконним
звільненням, а саме за період роботи з 23
липня 2013 року по 02 червня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог суд
відмовляє.

Оскільки дане рішення ухвалюється на
користь позивача, який звільнений від
сплати судового збору за подання
позову про стягнення заробітної плати,
поновлення на роботі та за іншими
вимогами, що випливають із трудових
правовідносин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір», тому
у відповідності зі ст. 88 ЦПК України
судовий збір в дохід держави в розмірі
243,60 грн. підлягає стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 217, 218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.74, 75, 79, 82 КЗпП
України, Закону України «Про
відпустки», суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати Державне підприємство
"Передпускова дирекція шахти № 10
"Нововолинська" надати ОСОБА_1 щорічну
основну відпустку за період роботи з 23
липня 2013 року по 02 червня 2014 року, тобто
за час оплаченого вимушеного прогулу,
спричиненого незаконним звільненням.

В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
"Передпускова дирекція шахти № 10
"Нововолинська"в дохід держави судовий
збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Г. Галушка