Провадження № 2/127/6808/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Мартинюк Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Вишенський відділ
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про зобов'язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
Вишенський відділ державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
зобов'язання вчинити дії, мотивуючи
позовні вимоги тим, що відповідач по
справі ОСОБА_2 винен йому грошові кошти
в розмірі 180 762 грн. 15 коп. згідно
рішення Апеляційного суду Вінницької
області. На виконання рішення суду
30.03.2012 року Вишенським відділом
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції було відкрито виконавче
провадження. Протягом двох років
ОСОБА_2 виконувати рішення суду
відмовляється. За поданням державного
виконавця Вишенського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції 30.05.2014 р. Вінницьким міським
судом Вінницької області винесено
ухвалу згідно якої було прийнято
рішення «Визначити, що частка ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1 становить 1/2 частину
цієї квартири. Для подальшого
виконання рішення суду необхідно
провести державну реєстрацію прав на
частину квартири за відповідачем
ОСОБА_2, який відмовляється виконувати
рішення суду. Державний виконавець
немає можливості провести прилюдні
торги по реалізації ? частини квартири
АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не
виконує рішення суду та відмовляється
реєструвати свою частину власності.
Позивач звертався до реєстратора в
письмовому вигляді, але отримав
відмову в реєстрації права власності
частини квартири. Просить зобов'язати
ОСОБА_2 зареєструвати право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надавши до суду заяву про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про причини своєї неявки
суд не повідомив, заяви про розгляд
справи у його відсутність не надав.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Вишенського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Захаренко О.В. в судове
засідання не з'явилася, про причини
своєї неявки суд не повідомила, заяви
про розгляд справи у її відсутності не
надала.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд ухвалив
розглянути справу у відсутності
позивача та відповідача в порядку ст. 224
ЦПК України та ухвалити заочне рішення.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 06.10.2014 року було
відмовлено у відкритті провадження у
справі в частині позовних вимог до
відділу державної реєстрації прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що позов є
необгрунтованим та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні із наданих
доказів встановлено, що ухвалою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 30.05.2014 року подання
державного виконавця Вишенського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Захаренко О.В. про визначення
частки в спільно нажитому майні
подружжя задоволено. Визначено, що
частка ОСОБА_2 в квартирі № 71 (яка
належить на праві власності ОСОБА_3) в
будинку АДРЕСА_1 становить 1/2 частину
цієї квартири.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
посилається на те, що відповідач у
справі ОСОБА_2, який винен йому грошові
кошти в розмірі 180 762 грн. 15 коп.,
відмовляється виконувати рішення суду.
30.05.2014 р. Вінницьким міським судом
Вінницької області винесено ухвалу
згідно якої визначено, що частка ОСОБА_2
в квартирі АДРЕСА_1 становить 1/2 частину
цієї квартири. Для подальшого
виконання рішення суду необхідно
провести державну реєстрацію прав на
частину квартири за відповідачем
ОСОБА_2, який відмовляється виконувати
рішення суду. Державний виконавець
немає можливості провести прилюдні
торги по реалізації ? частини квартири
АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не
виконує рішення суду та відмовляється
реєструвати свою частину власності.
Просить зобов'язати ОСОБА_2
зареєструвати право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно положень ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх
обтяжень» цей Закон регулює відносини,
пов'язані з державною реєстрацією прав
на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державна реєстрація прав на об'єкт
незавершеного будівництва та їх
обтяжень у випадках, установлених
законом, проводиться у порядку,
визначеному цим Законом, з урахуванням
особливостей правового статусу
такого об'єкта.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав є
обов'язковою.

Згідно положень ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх
обтяжень», якою визначено повноваження
органу державної реєстрації прав,
орган державної реєстрації прав
зокрема, проводить державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмовляє у їх реєстрації.

Згідно положень ч. ч. 1, 7 ст. 16 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» заява про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Як вбачається з позовної заяви позивач
просить зобов'язати відповідача ОСОБА_2
зареєструвати право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» єдиним суб'єктом, наділеним
повноваженнями приймати рішення щодо
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, відмови в державній
реєстрації, є державний реєстратор.

Отже відповідач ОСОБА_2 не є тим
суб'єктом, який здійснює реєстрацію
прав на нерухоме майно.

Крім того, аналіз Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» дає
підстави стверджувати, що державна
реєстрація є дискреційним
повноваженням державного реєстратора,
тобто повноваженням, яке
адміністративний орган, приймаючий
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду та може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин. Крім того, вчиненню
реєстраційної дії передують
відповідні етапи перевірки поданих
документів, державна реєстрація прав
проводиться у визначеному
законодавством порядку.

Порядок проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень визначений
частиною першою статті 15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень". Державна реєстрація прав
проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав, реєстрація заяви; встановлення
факту відсутності підстав для відмови
в державній реєстрації прав, зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та/або їх обтяжень; прийняття
рішення про державну реєстрацію прав,
відмову в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно; видача свідоцтва про
право власності на нерухоме майно у
випадках, встановлених статтею 18 цього
Закону; надання витягів з Державного
реєстру прав про зареєстровані права
та/або їх обтяження.

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав визначаються Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868.

Відповідно до п.п. 13, 15, 20 даного Порядку
заявник подає разом із заявою органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для державної реєстрації
прав документи, визначені цим Порядком,
їх копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита. Під час
розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями. За
результатами розгляду заяви та
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації.

Враховуючи викладені вище положення
законодавства, суд не може втручатися в
дискреційні повноваження органу
державної реєстрації при вирішенні
питання щодо проведення державної
реєстрації прав та зобов'язати
відповідача зареєструвати право
власності на нерухоме майно за
обставин, коли достеменно не
встановлено, що усі подані документи є
належним чином оформлені, а усі етапи
їх перевірки - завершені.

Крім того суд зазначає, що предметом
спору у даній справі фактично є
спонукання відповідача до виконання
ухвали Вінницького міського суду
Вінницької області від 30.05.2014 року
шляхом зобов'язання відповідача
зареєструвати право власності на
нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦПК України
судові рішення викладаються зокрема у
формі ухвали.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися досуду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Виходячи із обраного позивачем способу
захисту цивільних прав та інтересів,
позивачу слід довести ті обставини, з
якими він пов'язує своє порушене право
а також довести наявність такого
порушення. Однак, жодних доказів того,
що відповідач, на день звернення
позивача із даним позовом, не вчинив
дій щодо обов'язкової реєстрації прав
власності на нерухоме майно та
ухиляється від вчинення таких дій з
метою невиконання своїх боргових
зобов'язань, позивачем до суду не
надано.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем суду не доведено обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог, а судом, за результатами
розгляду справи не встановлено
підстав, передбачених законодавством,
для задоволення позову. Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
суд бере до уваги, що відповідно до п. 9
ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий
збір" позивач звільнений від сплати
судового збору як інвалід ІІ групи.
Враховуючи, що позивачеві в
задоволенні позовних вимог відмовлено,
суд приходить до висновку, що судові
витрати слід віднести за рахунок
держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224- 226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору Вишенський
відділ державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про зобов'язання вчинити дії -
відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Позивач має право
оскаржити заочне рішення в загальному
порядку. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ