Придніпровський районний суд
Провадження № 2/711/2790/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
Скляренко В.М.

при секретарі
Байда О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Черкаси цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним та стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним та
стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що
21.08.2012 року між ним - ОСОБА_3 та ОСОБА_2
був укладений Договір купівлі-продажу
автомобіля Опель Омега д.н.з. НОМЕР_1, №
кузова/рами НОМЕР_2, кольору сірого. Про
те, що між ними дійсно був укладений
право чин встановлено рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 03.03.2013 року.

В зазначеному рішенні суду
вказано: «Встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 21.08.2012 року укладено правочин, за
яким ОСОБА_1 отримав право
розпорядження транспортним засобом -
автомобілем Опель Омега, 1993 року
випуску, д/н НОМЕР_1».

За вказаний автомобіль
відповідач ОСОБА_2 отримав від нього 36225
грн. Дана обставина також встановлена
зазначеним рішенням суду.

Однак він (позивач) не може
користуватися придбаним автомобілем
Опель Омега, д.н.з. НОМЕР_1, оскільки на
даний автомобіль ще до його купівлі, а
саме 25.01.2010 року був накладений арешт, а
з 03.12.2009 року він перебував у розшуку.
Про ці обставини не знав і сам
відповідач ОСОБА_2

Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, які встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вважає, що правочин, який
укладений між ним на ОСОБА_2 21.08.2012 року
був укладений під впливом помилки, а
тому відповідно до п. 1 ст. 229 ЦК України
він має бути визнаний недійсним.

Також вказує, що внаслідок цього
правочину він зазнав збитків в розмірі
36225 грн., які відповідають тій сумі
грошей, яку він передав відповідачу
ОСОБА_2 за проданий ним автомобіль, які
останній привласнив.

Відповідно до п. 2 ст. 229 ЦК України
сторона, яка своєю необережною
поведінкою сприяла помилці,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні завдані їй збитки. Таким чином
відповідач повинен повернути йому
вищевказані кошти.

Окрім того він в даний час не
працює, оскільки планував на даному
автомобілі займатися перевозкою
пасажирів, а без автомобіля він втратив
додатковий дохід.

Крім того, йому спричинена
моральна шкода, яка полягає в тому, що
він не працює та без автомобіля не в
змозі себе обслуговувати. Поведінка
відповідача, який не погодився
повернути гроші, також сприяє
моральним стражданням. Моральну шкоду
він оцінює в розмірі 10000 грн.

А тому, просить визнати укладений
між ним та ОСОБА_2 21.08.2012 року правочин,
а саме Договір купівлі-продажу
автомобіля Опель Омега д.н.з. НОМЕР_1, №
кузова/рами НОМЕР_2, кольору сірого -
недійсним; стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на його користь передані йому
грошові кошти за автомобіль в розмірі
36225 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000
грн.

В судовому засіданні
представник позивача - адвокат ОСОБА_5
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та
просив задовольнити; визнати укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.08.2012 року
правочин - Договір купівлі-продажу
автомобіля Опель Омега д.н.з. НОМЕР_1, №
кузова/рами НОМЕР_2, кольору сірого -
недійсним; стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти
за автомобіль в розмірі 36225 грн. та
моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що він, діючи на підставі
довіреності, виданої йому власником
автомобіля Опель Омега д.н.з. НОМЕР_1
ОСОБА_6, передав право користування і
розпорядження вказаним автомобілем
ОСОБА_1 Рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 03.03.2013
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_1 до нього про визнання правочину
- договору таким що відбувся, а тому
правочин який не укладено, не може бути
визнано недійсним. Просив відмовити в
задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача - адвоката
ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_2, дослідивши
письмові матеріали справи, приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України,
якщо особа яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 2 ст. 229 ЦК України
сторона, яка своєю необережною
поведінкою сприяла помилці,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні завдані їй збитки.

В судовому засіданні
встановлено, що рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 03.03.2014 року по цивільній
справі № 711/3896/13 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_6, Державної виконавчої
служби в Дніпровському районі м. Києві,
третя особа: Управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Черкаській області про визнання
правочину удаваним, визнання договору
таким, що відбувся та визнання права
власності на майно у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Також в судовому засіданні
встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 не укладалось
будь-яких письмових угод щодо
купівлі-продажу автомобіля Опель Омега
д.н.з. НОМЕР_1, а тому доводи позивача на
те, що він на підставі договору
купівлі-продажу придбав зазначений
автомобіль у відповідача ОСОБА_2 за 36225
грн. і ці обставини встановлені
вищезазначеним рішенням суду від 03.03.2014
року є необґрунтованими і у порушення
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені
належними доказами.

Посилання позивача на те, що в
мотивувальній частині рішення суду від
03.03.2014 року зазначається, що між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 21.08.2012 року укладено правочин,
за яким ОСОБА_1 отримав право
розпорядження автомобілем не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки
обставини, зазначені в мотивувальній
частині рішення суду не мають
приюдиційного значення при розгляді
інших справ. Приюдиційне значення
мають лише факти, встановлені в
резолютивній частині іншого рішення,
по яким сторонами є одні і ті ж особи,
що і по справі, до якої дані факти
застосовуються.

Положенням п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ лише в тому разі,
коли в них беруть участь ті самі особи
або особа, щодо якої встановлені ці
обставини чи їх правонаступники, то в
інших випадках - ці обставини
встановлюються на загальних
підставах.

За таких обставин позовні вимоги про
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним до задоволення
не підлягають.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК
України суд розглядає цивільну справу
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.
Рішення може бути обґрунтоване лише
доказами, одержаними у визначеному
законом порядку.

При ухваленні рішення суд відповідно
до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з
урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК
України про їх належність та
допустимість. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

А тому, оцінюючи наявні у справі докази,
суд приходить до висновку, що відсутні
правові підстави для задоволення і
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 36225 грн. та
моральної шкоди.

Враховуючи вище викладене ,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 223,
ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 229, 1166,
1167 ЦК України , суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання правочину недійсним та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення
судового рішення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий:
В.М. Скляренко