________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2-зз/520/52/14
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення
позову

13 листопада 2014 року

м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого –           судді
Прохорова П.А.,

при секретарі –           Козловій
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про скасування заходів
забезпечення позову, вжитих згідно
ухвали Київського районного суду м.
Одеси від 31 травня 2010 року по справі
№2-5160/2010,

встановив:

Заявники звернулися до суду з заявою
про скасування заходів забезпечення
позову у справі №2-5160/2010 в частині
обмеження їх у праві виїзду за кордон
України посилаючись при цьому на не
обґрунтованість такого заходу
забезпечення позову, та виходу такого
заходу за рамки співрозмірності до
заявлених позивачем вимог.

В судове засідання учасники не
з’явились, про час та місце розгляду
заяви повідомлялись шляхом надсилання
судових повісток. Заявник звернувся до
суду з заявою про розгляд справи за
його відсутності, заявлені вимоги
підтримав.

Відповідно до положень ч.5 ст. 154 ЦПК
України заінтересовані у розгляді
заяви про заміну або скасування
заходів забезпечення позову особи
повідомляються про розгляд заяви,
однак їх неявка не перешкоджає
розгляду зазначеного питання.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив, що згідно ухвали Київського
районного суду м. Одеси про
забезпечення позову по справі №2-5160/2010
від 31 травня 2010 року заявників, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України, до виконання ними своїх
договірних зобов’язань.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України за
заявою однієї з сторін, суд може
змінити або скасувати вжиті заходи
забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року у п.4 роз’яснив, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співрозмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

Разом з тим, при вирішенні питання про
забезпечення позову (так само і при
вирішенні питань про заміну виду
заходів забезпечення позову або їх
скасування) слід враховувати
узагальнення, надані Верховним судом
України (Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013 року), де
наголошується на неприпустимості
обмеження права виїзду з України у
спосіб, непередбачений ЦПК України
виходячи з того, що положення ст-ст. 151-153
ЦПК України не передбачають правових
положень, які б надавали суду
повноваження застосовувати такий вид
забезпечення позову , як тимчасове
обмеження у виїзді за межу України, та
зазначається що вжиття судом такого
виду забезпечення позову є виходом
суду за межі процесуальних повноважень
та порушенням принципу верховенства
права, проголошеного Конституцією
України та міжнародним законодавством.

Так, відповідно до положень ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, встановлених
Законом.

Цивільно-процесуальне
законодавство передбачає можливість
обмеження особи у праві виїзду за
кордон (ст. 377-1 ЦПК України) лише на
стадії виконання рішення суду, але не
на стадії розгляду справи.

Виходячи з викладеного, приймаючи до
уваги посилання заявників, та зважаючи
на передбачені ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову, суд доходить
висновку про те, що заява про
скасування заходів забезпечення
позову є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-154, 208, 210 ЦПК України,
суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову – задовольнити.

Заходи забезпечення позову,
вжиті згідно ухвали Київського
районного суду м. Одеси від 31 травня 2010
року по справі №2-5160/2010, в частині
тимчасового обмеження ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) та ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2) у праві
виїзду за кордон – скасувати.

Ухвала може бути оскаржена
до апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня її отримання.

Суддя

П.А. Прохоров