Справа № 464/4554/14-ц
пр.№ 2/464/1199/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2014

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна
С.З.

при секретарі Дзюба
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором про виконання робіт та
надання послуг та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
правочину недійсним,-

в с т а н о в и в :

представник позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
в користь громадянина Македонії ОСОБА_1
39 253,77 Євро заборгованість за Договором
про виконання робіт та надання послуг
від 22.01.2011р. та 3654,00 грн. судових витрат
по сплаті судового збору. В
обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що 22.01.2011р. між
громадянином Македонії ОСОБА_1 та
агентом гравців ОСОБА_2 було укладено
Договір про виконання робіт та надання
послуг від 22.01.2011р. Відповідно до умов
п.1.1. даного договору ОСОБА_1 виступив
партнером ліцензованого агента
гравців ОСОБА_2 у наданні послуг ФК
«Карпати Львів» стосовно укладення
особистого контракту названого клубу з
футболістом, громадянином Македонії
ОСОБА_4. Відповідно до п.1.2. договору, у
відповідності до угоди про виконання
робіт та надання послуг між ФК «Карпати
Львів» та ліцензованим агентом гравців
ОСОБА_2, агентові належить винагорода
за вказані у п. 1.1. послуги у розмірі 75 000
Євро, яка буде виплачуватися частинами
впродовж 2011 - січня 2012 років. Копія
угоди між ФК Карпати Львів та
ліцензованим агентом гравців ОСОБА_2 з
відповідними додатками надана у
розпорядження ОСОБА_1. Відповідно до
п.1.3. договору ліцензований агент
гравців, ОСОБА_2 зобов'язується
сплатити громадянину Македонії ОСОБА_1
належну йому частку винагороди.
Відповідно до п. 2.1. договору,
партнерська частка ОСОБА_1 у послугах,
наданих ФК «Карпати Львів», та загальна
сума договору становить 50%, що дорівнює
37 500 Євро. Станом на 03.07.2012р. ФК «Карпати»
провів повний розрахунок з
відповідачем ОСОБА_2, а останній
повинен був до 13.07.2012р. включно повністю
провести розрахунок з позивачем, однак,
заборгованість відповідача за
договором не погашена по даний час. На
неодноразові вимоги щодо виконання
відповідачем зобов'язань за договором
результатів не дали. Враховуючи
наведене, просить здійснити стягнення
передбачених договором коштів в
судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою, в якій
просить визнати недійсним договір про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р. укладений між громадянином
Македонії ОСОБА_1 та агентом гравців
ОСОБА_2 з моменту його укладення. В
обгрунтування зустрічних вимог
покликається на те, що укладений між
сторонами договір про виконання робіт
та надання послуг від 22.01.2011р. не
відповідає вимогам чинного
законодавства України. Так, всупереч
вимогам глав 61, 62 ЦК України виконавцем
не вказується: які саме послуги були
надані, чи які саме роботи були
виконані? Чим це підтверджується? Які
саме цивільні права і обов'язки ці
послуги породжують, змінюють чи
припиняють? Ким і кому ці послуги
надаються? На підставі якого кошторису
визначено суму винагороди? Крім того,
договір не дає визначення хто саме із
сторін договору є «Замовником», а хто є
«Виконавцем». Пунктом 4 Постанови
Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
визначено, що загальними правовими
підставами визнання правочину
недійсним є порушення умов його
дійсності. Вважає, що оспорюваний
договір про виконання робіт та надання
послуг від 22.01.2011р. укладено з грубим
порушенням норм матеріального права, а
саме: глави 61, глави 62 та глави 63
Цивільного Кодексу України, зміст
оспорюваного правочину не відповідає
вимогам ч.1 ст.203 та ч.1 ст.901 ЦК України, а
тому підпадає під дію ч.1 ст.215 ЦК
України, що є підставою для визнання
його недійсним. Додатково звертає
увагу на те, що позивач за первісним
позовом, посилається на те, що він у
договорі на виконання робіт та надання
послуг від 22.01.2011р. - виступив партнером.
Отже, ОСОБА_1 і не мав на меті надавати
будь-які послуги чи виконувати будь-які
роботи. В даному випадку мались на
увазі правовідносини, які регулюються
нормами, передбаченими главою 77 ЦК
України - «Спільна діяльність». Пункт 3.2
оспорюваного договору від 22.01.2011р.
свідчить про те, що сторони цього
договору в момент його укладення не
знали і не могли знати, які правові
наслідки цього правочину будуть у
майбутньому, і чи взагалі вони будуть.
Із даного положення пункту договору
вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не мав
на меті приймати будь-яку участь у
забезпеченні настання реальних
правових наслідків по даному
правочину, що є, у відповідності до ч.1
ст.215 ЦК України, беззаперечною
підставою для визнання цього правочину
недійсним. Вказаний договір немає
прив'язки до національної валюти
України та курсу євро за даними
Національного банку України. На
підставі ч.2 п.2 ст.16 та в силу ст.203 ЦК
України та з урахуванням вищенаведених
обставин просить суд захистити його
майнові права та визнати договір про
виконання робіт та надання послуг
укладений 22.01.2011р. між між громадянином
Македонії ОСОБА_1 та агентом гравців
ОСОБА_2 - недійсним.

У судовому засіданні представник
позивача первісний позов підтримала в
повному обсязі, давши пояснення,
аналогічні до викладеного у позовній
заяві. Зустрічний позов відповідача
повністю заперечила, оскільки вважають
його безпідставним, а покликання
відповідача на відсутність інформацію
про предмет договору, визначення робіт,
даних про осіб замовника та виконавця
та результат (наслідок) укладення
такого, не відповідає дійсності в силу
п.1.1. договору про виконання робіт та
надання послуг від 22.01.2011р., яким чітко
визначено, що результатом надання
послуг має стати укладення особистого
контракту клубу з гравцем -
громадянином Македонії ОСОБА_4. Доказом
надання послуг є реальний, укладений
між ФК «Работнічки» (м.Скоп'є,
Республіка Македонія), ФК «Карпати»
(м.Львів, Україна) та громадянином
Македонії ОСОБА_4 (гравець/футболіст)
Трансферний контракт від 15.01.2011р., а
також Контракт між ТзОВ «КПФ «Карпати»
та футболістом ОСОБА_4 від 01.02.2011р.
(особистий контракт клубу з гравцем).
Вважає покликання відповідача на
порушення вимог ст.203 ЦК України
безглуздими та такими, що не
відповідають дійсності, оскільки
важливим і беззаперечним є факт
підписання ОСОБА_2 договору на тих
умовах, про які сторони дійшли згоди на
момент його укладення. Просить суд
первісний позов повністю задовольнити,
а у зустрічному - відмовити за
безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники
у судовому засіданні первісний позов
повністю заперечили, вважають такий
необгрунтованим, безпідставним та
таким, що суперечить чинним нормам
матеріального права України. Додатково
пояснили, що позивач ставить вимоги про
стягнення заборгованості за договором
про виконання робіт та надання послуг
від 22.01.2011р., але не вказує: які саме
виконані роботи чи надані послуги ним
здійснено; не надано жодного належного
доказу про те, що ним будь-які послуги
надані, чи будь-які роботи виконані.
Враховуючи наведені обставини та
беручи до уваги норми та вимоги чинного
цивільного законодавства, зокрема ст.234
ЦК України, вважають, що договір про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р. є фіктивним правочином,
укладений з грубим порушенням ч.1 та ч.5
ст.203 ЦК України, а відтак, в силу ст.215 ЦК
України, підлягає визнанню недійсним.
Відповідач ОСОБА_2 ствердив, що позивач
- громадянин ОСОБА_1, був присутній при
здійснені ним своїх агентських
повноважень стосовно футболіста
ОСОБА_4, як перекладач на прохання
самого гравця. Займатись питанням
працевлаштування футболіста він не мав
права, у зв'язку з тим, що такі послуги
гравцям мають право надавати виключно
ліцензовані агенти гравців (п.2 ст.2
Регламенту для агентів гравців). Такої
ліцензії ОСОБА_1 не мав. Підписання ним
оспорюваного договору було зумовлено
тим, що між сторонами на той час
проводились перемовини про те, щоб у
подальшому забезпечити спільними
зусиллями умови для успішної
діяльності гравця ОСОБА_4 та сприяти
цьому. Але, позивачем після підписання
оспорюваного договору не було вчинено
жодної дії, спрямованої на досягнення
поставленої мети. Не вбачають правових
підстав для задоволення первісного
позову, натомість просять задоволити
зустрічний.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши дійсні
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до переконання,
що первісний позов підлягає
задоволенню, а у задоволенні
зустрічного позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
представником Dragan Karakachanov Footbal Agency,
реєстраційний номер 45 609 136, з
місцезнаходженням у Dolna Ves 45 96701 Kremnica,
Slovakia, який був уповноважений ФК
«Работнічки», (м.Скоп'є, Республіка
Македонія) та громадянином Македонії
ОСОБА_4 (гравець/футболіст) на
представництво їх інтересів для
досягнення необхідних домовленостей
та підписання відповідних контрактів
між ФК «Работнічки», (м.Скоп'є,
Республіка Македонія), ФК «Карпати»
(м.Львів, Україна) та громадянином
Македонії ОСОБА_4 (гравець/футболіст)
для чого йому було надано футболістом
ОСОБА_4 авторизацію від 16.12.2010р. та
конфірмацію від ФК «Работнічки»
04.01.2011р.

22.01.2011 року між громадянином Македонії
ОСОБА_1 (позивачем за первісним позовом)
та ОСОБА_2 (відповідачем за первісним
позовом) було укладено договір про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р.

Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав
виникнення зобов'язання є договір.

У визначені ст.626 ЦК України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст.3
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст.903 ЦК України,
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до умов договору про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р., а саме п.1.1., громадянин
Македонії ОСОБА_1 виступив партнером
ліцензованого агента гравців ОСОБА_2 у
наданні послуг ФК Карпати Львів
стосовно укладення особистого
контракту названого клубу з
футболістом, громадянином Македонії
ОСОБА_4. Таким чином, результатом
надання послуг має стати укладення
особистого контракту клубу з гравцем -
громадянином Македонії ОСОБА_4.

Аналізуючи укладений між сторонами
договір про виконання робіт та надання
послуг від 22.01.2011р. можна зробити
висновок, що єдиним правовим наслідком
для сторін цього договору мало стати
досягнення домовленостей між ФК
«Работнічки», (м.Скоп'є, Республіка
Македонія), громадянином Македонії
ОСОБА_4 (інтереси якого в процесі
переговорів представляв позивач) та ФК
«Карпати» (агентом якого є та інтереси
якого представляв відповідач - ОСОБА_6.)

На виконання домовленостей за
договором, між ФК «Работнічки»,
(м.Скоп'є, Республіка Македонія), ФК
«Карпати» (м.Львів, Україна) та
громадянином Македонії ОСОБА_4
(гравець/футболіст) укладений
трансферний контракт від 15.01.2011р., а
також був укладений контракт між ТзОВ
«КПФ «Карпати» та футболістом ОСОБА_4
від 01.02.2011р. (особистий контракт клубу з
гравцем).

Відповідно до п.1.2. договору, у
відповідності до угоди про виконання
робіт та надання послуг між ФК Карпати
Львів та ліцензованим агентом гравців
ОСОБА_2, агентові належить винагорода
за вказані у п.1.1. послуги у розмірі 75 000
Євро, яка буде виплачуватися частинами
впродовж 2011- січня 2012 років. Копія угоди
між ФК Карпати Львів та ліцензованим
агентом гравців ОСОБА_2 (договір про
виконання робіт та надання послуг від
05.01.2011р. та додаток №1 від 22.01.2011р. до
договору про виконання робіт та
надання послуг від 05.01.2011р.) надана у
розпорядження громадянина Македонії
ОСОБА_1.

Згідно п.1.3. договору ліцензований
агент гравців, п.О.Домарацький
зобов'язується сплатити громадянину
Македонії ОСОБА_1 належну йому частку
винагороди.

Відповідно до п.2.1. договору, сторони
прийшли до згоди, що партнерська частка
громадянина Македонії ОСОБА_1 у
послугах, наданих ФК Карпати, та
загальна сума договору становить 50%, що
дорівнює 37 500 Євро.

Відповідно до п.3.1. договору, розрахунки
між сторонами здійснюються шляхом
перерахування коштів на рахунок
громадянина Македонії ОСОБА_1, вказаний
в цьому договорі, частинами, кожного
разу у термін 10 (десяти) банківських
днів з моменту отримання частини
коштів ліцензованим агентом гравців
ОСОБА_2 згідно графіку, встановленого
угодою про виконання робіт та надання
послуг між ФК Карпати Львів та
ліцензованим агентом гравців ОСОБА_2,
кожного разу у розмірі 50% від отриманих
коштів.

Як встановлено судом, повний та
остаточний розрахунок з відповідачем
ОСОБА_2 за договором про виконання
робіт та надання послуг від 05.01.2011р.,
укладеним між ТзОВ «КПФ «Карпати» та
ОСОБА_2 проведений 03 липня 2012 року,
підтвердженням чого є видана цією ж
датою ОСОБА_2 розписка про отримання
відповідної грошової суми та
підтвердження того, що ТзОВ «КПФ
«Карпати» виконало свої зобов'язання
згідно договору про порядок виконання
зобов'язань від 27.12.2011р. в повному
обсязі.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що у
випадку невиконання ФК Карпати Львів
своїх зобов'язань згідно з угодою про
виконання робіт та надання послуг між
ФК Карпати Львів та ліцензованим
агентом гравців ОСОБА_2 останній
вживатиме усіх залежних від нього
заходів щодо забезпечення такого
виконання, в т.ч. шляхом звернення до
міжнародних органів футбольного
правосуддя, передбачених Регламентами
ФІФА. У такому випадку перерахування
грошових коштів на рахунок громадянина
Македонії ОСОБА_1 здійснюватиметься у
термін 10 (десяти днів) з моменту
фактичного отримання коштів
ліцензованим агентом гравців ОСОБА_2 у
розмірі 50% від фактично отриманих
коштів.

Як повідомили суду стронони, між ОСОБА_2
та ТзОВ «КПФ «Карпати» існував спір
стосовно виконання ФК Карпати своїх
зобов'язань за договором про виконання
робіт та надання послуг від 05.01.2011р.
Наслідком вирішення даного спору в
правовому полі стало рішення
Контрольно-дисциплінарного комітету
ФФУ від 24.11.2011р. та укладення між ТзОВ
«КПФ «Карпати» та ОСОБА_2 договору про
порядок виконання зобов'язань від
27.12.2011р., яким було врегульовано спір та
визначено новий порядок виконання
зобов'язань за укладеним між ОСОБА_2 та
ТзОВ «КПФ «Карпати» договором про
виконання робіт та надання послуг від
05.01.2011р.

Беручи до уваги положення п.3.1. договору
про виконання робіт та надання послуг
від 22.01.2011р. та за наявності відповідних
документів, які підтверджують факт
проведення повного розрахунку ФК
«Карпати Львів» з відповідачем ОСОБА_2,
яке мало місце 03.07.2012р., останній
повинен був до 13.07.2012р. включно повністю
провести розрахунок з позивачем
Ненадом Каракачановим.

В силу ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне зобов'язання).

Як встановлено судом, відповідач
ОСОБА_2 у визначені договором строки не
виконав зобов'язань за договором про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р., а саме не перерахував на
банківський рахунок позивача ОСОБА_1
суму коштів винагороди. Неодноразові
вимоги щодо виконання зобов'язань в
частині перерахування визначених
договором коштів відповідачем ОСОБА_2
проігноровані, жодних дій по сплаті
заборгованості за договором не
здійснено.

Згідно представленого розрахунку,
станом на 01.02.2014р. заборгованість
відповідача ОСОБА_2 за договором не
погашена і становить 37 500 Євро (що
згідно офіційного курсу НБУ станом на
19.11.2014р., що є днем ухвалення рішення,
еквівалентно 713 303,17 грн.)

Відповідно до п.4.3. договору про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р., у випадках не передбачених
договором, сторони керуються чинним
законодавством України.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з представленого суду
розрахунку від 01.02.2014р., 3% річних за
період з 13.07.2012р. по 01.02.2014р. складає 1 753,77
Євро (що згідно офіційного курсу НБУ
станом на 19.11.2014р., що є днем ухвалення
рішення, еквівалентно 33 359,19 грн.).

За вимогами ст.10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок доказування і
подання доказів. Це положення є одним
із найважливіших наслідків принципу
змагальності. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може грунтуватися на
припущеннях, тобто твердженнях, які
самі по собі потребують доведення.

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд критично оцінює покликання
відповідача ОСОБА_6 на те, що договір
про виконання робіт та надання послуг
від 22.01.2011р. укладено між сторонами з
грубим порушенням норм матеріального
права, а саме: глави 61, глави 62 та глави 63
Цивільного Кодексу України, з
порушенням вимоги ч.1 ст.203 та ч.1 ст.901 ЦК
України, як на підставу для визнання
його недійсним в силу ч.1 ст.215 ЦК
України, з наступних підстав.

З раніше викладеного вбачається, що
ОСОБА_1, представляючи інтереси ОСОБА_4
та ФК «Работнічки» об'єднав свої
зусилля з агентом футболістів ОСОБА_2 з
метою досягнення спільного інтересу -
трансферу футболіста ОСОБА_4 до ФК
«Карпати» в наслідок чого, між ними
було укладено відповідний договір про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р. На виконання усіх
домовленостей, між ФК «Работнічки»,
(м.Скоп'є, Республіка Македонія), ФК
«Карпати» (м.Львів, Україна) та
громадянином Македонії ОСОБА_4
(гравець/футболіст) 15.01.2011р. було
укладено трансферний контракт, а також
контракт між ТзОВ «КПФ «Карпати» та
футболістом ОСОБА_4 від 01.02.2011р. за
посередництва і завдяки напрацюванням
громадянина Македонії ОСОБА_1, на
підставі повноважень, наданих йому
футболістом ОСОБА_4 авторизацією від
16.12.2010р. та повноважень, наданих йому
конфірмацією від ФК «Работнічки»
04.01.2011р. На підтвердження цього ФК
«Работнічки» було надано листа від
29.09.2014р. Таким чином, передбачені п.1.1.
договору про виконання робіт та
надання послуг від 22.01.2011р. наслідки, а
саме укладення особистого контракту
клубу з гравцем, настали, що і являє
собою виконання роботи чи надання
передбаченої договором послуги.

Окрім цього, ч.1 ст.6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
укласти договір, який не передбачений
актами цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства.

Важливим і беззаперечним є факт
самостійного підписання відповідачем
ОСОБА_2 оспорюваного ним договору на
тих умовах, про які сторони дійшли
згоди на момент його укладення. Жодних
фактів здійснення психологічного
тиску в процесі укладення договору,
підписання такого під впливом обману
чи насильства або перебування
відповідача на момент підписання
даного договору у такому стані, коли не
міг розуміти значення своїх дій або
керувати ними, судом не встановлено.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про те,
що договір підлягає визнанню недійним
у зв'язку з тим, що у ньому немає
прив'язки до національної валюти
України та курсу євро за даними
Національного банку України,
спростовується наступним.

Між сторонами було укладено договір,
який є зовнішньоекономічним договором
і на нього поширюються норми Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність», «Про міжнародні договори
та угоди», «Про міжнародне приватне
право», а також Положення про форму
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів), затвердженим Наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від
04.10.2001р. №201.

Так, відповідно до ст.5 Закону ВР УРСР
«Про зовнішньоекономічну діяльність»,
всі суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають рівне право
здійснювати будь-які її види, прямо не
заборонені законами України, незалежно
від форм власності та інших ознак.
Фізичні особи, які не мають постійного
місця проживання на території України,
мають зазначене право, якщо вони є
суб'єктами господарської діяльності за
законом держави, в якій вони мають
постійне місце проживання або
громадянами якої вони є.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй зустрічній
позовній заяві посилається на
порушення норм Декрету КМУ від 19.02.1993р.,
№ 15-93 «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю», як
на підставу визнання договору
недійсним, при цьому не конкретизуючи,
які саме норми Декрету було порушено
при укладенні договору.

Натомість, ч.1 ст.3 Декрету визначає, що
валюта України є єдиним законним
засобом платежу на території України,
який приймається без обмежень для
оплати будь-яких вимог та зобов'язань,
якщо інше не передбачено цим Декретом,
іншими актами валютного законодавства
України». Проте, в даному випадку
укладений між сторонами договір про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р. передбачав обов'язок
відповідача ОСОБА_2 перерахувати гроші
позивачеві Ненад Каракачанову (який є
громадянином Македонії, в якій
постійно перебуває і провадить свою
діяльність) за кордоном, а саме за
вказаними у договорі реквізитами.

Крім того, абз.3 п.2 Постанови Пленум
Верховного Суду України, від 06.11.2009р., №
9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» не містить
вказівки стосовно недійсності
правочину, на яку посилається
відповідач ОСОБА_2

Відповідно до Постанови пленуму ВС
України, №14 від 17.02.2013р. «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань», абз. 1
і2 п. 1.1. зазначено, що грошовим, за
змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного
кодексу України, є виражене в грошових
одиницях (національній валюті України
чи в грошовому еквіваленті в іноземній
валюті) зобов'язання сплатити гроші на
користь іншої сторони, яка, відповідно,
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку

Також, не має правових підстав для
визнання недійсності договору про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р., за рішенням
Контрольно-дисциплінарного комітету
ФФУ від 26.09.2014р., яким визнано недійсною
«Особливу умову» додатку № 1 від
22.01.2011р. до договору про виконання робіт
та надання послуг від 05.01.2011р. укладених
між КПФ «Карпати» Львів та ОСОБА_7,
оскільки таке прийняте щодо суб'єктів
футболу (передбачених регламентом ФФУ)
та не поширюється на
цивільно-договірні правовідносини, в
даному випадку - договір між фізичними
особами про виконання робіт та надання
послуг укладений відповідно до чинного
цивільного законодавства України та
міжнародного законодавства.

Відповідно до п.1.2. Постанови пленуму ВС
України, №14 від 17.02.2013р. «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»,
правові наслідки порушення юридичними
і фізичними особами своїх грошових
зобов'язань передбачені, зокрема,
приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановленні
договором або законом.

При встановлених обставинах, а також за
відсутності належних доказів в
підтвердження зустрічних позовних
вимог, суд не вбачає підстав для
визнання недійсним договору про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р. з наведених відповідачем
ОСОБА_2 мотивів, оскільки такий
повністю відповідає вимогам чинного
законодавства України та нормам
міжнародного права.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 не
виконав взятих за договором
зобов'язань в частині перерахування
винагороди за надання партнерських
послуг, суд приходить до висновку, що з
відповідача ОСОБА_2 в користь позивача
ОСОБА_1 підлягає стягненню
заборгованість за договором про
виконання робіт та надання послуг від
22.01.2011р. в розмірі 39 253,77 Євро.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідачки ОСОБА_2 також
підлягають стягненню понесені
позивачем Ненад Каракачановим судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 3654,00 грн.

Задоволення первісного позову
виключає можливість задоволення
зустрічного позову.

На підставі вищенаведеного, відповідно
ст.ст. 6, 10, 11, 203, 208, 215-216, 234, 525, 526, 530, 538, 611,
625-626, 901-903, 1130 ЦК України та керуючись
ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

первісний позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1) в
користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина
Македонії НОМЕР_2, виданий МРВ/МОІ
30.05.2007р.) - 39 253,77 Євро заборгованість за
Договором про виконання робіт та
надання послуг від 22.01.2011р. та 3654,00 грн.
судових витрат по сплаті судового
збору, шляхом перерахування вказаних
коштів на належний Ненад Каракачанову
банківський рахунок: IBAN: НОМЕР_3, Банк:
RAIFFEISEN BANK AD, BEOGRAD, RS, SWIFT: RZBSRSBG, Отримувач:
Nenad (Atanas) Karakacanov.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання правочину
недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Львівської
області через Сихівський районний суд
м.Львова протягом 10 днів після його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з часу отримання його копії.

Головуючий: