У Х В А Л А

20 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
–          Дмитренко А. М. ,

при секретарі
–                    Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 26.07.2007 року
між позивачем та відповідачем укладено
кредитний договір, відповідно до якого
позичальнику надано кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку у розмірі 15 000 грн. зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 30 % річних,
відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою,
Тарифами банку складає між ним та
банком договір, позичальник
зобов’язувався погашати своєчасно
заборгованість за кредитом та
відсотками, але своїх зобов’язань не
виконав, станом на 14.07.2014 року
відповідач має заборгованість перед
банком в сумі 65 375 грн.71 коп., яка
складається із заборгованості за тілом
кредиту, відсотків, штрафів. Позивач
просить суд стягнути з відповідача
вказану суму боргу та судові витрати.

За ухвалою судді від 20.10.2014 року було
відкрито провадження по даній справі.

В судовому засіданні представник
позивача надав заяву про уточнення
позовних вимог і просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором в сумі 7047 грн.41
коп., яка складається із заборгованості
по відсотках та штрафних санкцій за
невиконання умов договору з
врахуванням того, що рішенням
апеляційного суду Київської області
від 08.10.2014 року з відповідача стягнуто
борг за вказаним кредитним договором в
сумі 58 828 грн.71 коп.

Представник відповідача надала до
суду зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про захист прав
споживача, в якій відповідач просить
суд визнати недійсним вказаний вище
кредитний договір з підстав
невідповідності його вимогам Закону, а
саме: ч.2 ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та п.2.1 постанови
Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 «Про
затвердження правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту», оскільки банк не надав
відповідачу детальної інформації щодо
умов кредитування та орієнтовної
сукупної вартості кредиту до моменту
отримання кредиту.

Представник відповідача просить суд
прийняти зустрічний позов до спільного
розгляду з первісним позовом.

Представник позивача щодо задоволення
цього клопотання заперечує.

Вислухавши думку осіб, які приймають
участь у розгляді справи, оглянувши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що в задоволенні клопотання про
прийняття до провадження зустрічного
позову належить відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.123 ЦПК України
відповідач має право пред»явити
зустрічний позов до початку розгляду
справи по суті.

Зустрічний позов приймається до
спільного розгляду з первісним
позовом, якщо обидва позови
взаємопов”язані і спільний їх розгляд
є доцільним, зокрема, коли вони
виникають з одних правовідносин, або
коли вимоги за позовами можуть
зараховуватися, або коли задоволення
зустрічного позову може виключити
повністю або частково задоволення
первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою
суду об»єднуються в одне провадження з
первісним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28.05.2014 року було задоволено позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості та
відмовлено в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про захист прав споживача.

Це рішення суду першої інстанції
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Київської області від 08.10.2014 року,
тобто, згідно приписів ст.223 ЦПК України
рішення суду набрало законної сили.

Зі змісту ухвали суду апеляційної
інстанції в матеріалах справи
вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся з позовом 27.11.2013 року про
стягнення заборгованості за цим же
кредитним договором, який було
укладено з відповідачем 26.07.2007 року, з
відповідача стягнуто заборгованість в
розмірі 58 828 грн.71 коп. станом на 20.09.2013
року, цих обставин не заперечували і
представники сторін.

Відповідач під час розгляду вказаної
справи надавав до суду зустрічну
позовну заяву про захист прав
споживача, в якій просив суд визнати
недійсним вказаний вище кредитний
договір з підстав невідповідності
вимогам Закону, зустрічний позов був
пред»явлений з тих же підстав, що і в
даному випадку.

Рішенням суду, яке набрало законної
сили, в задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо є таке, що
набрало законної сили, рішення у спорі
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

В даному випадку є рішення суду по
аналогічному зустрічному позову, яке
набрало законної сили, по спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав, оскільки
предмет спору-це те, про що просить
сторона спору, а підстави позову-це ті
обставини, якими сторона обгрунтовує
свої вимоги.

А тому враховуючи наведене та
керуючись ст.ст. 122, 123-124 ЦПК України,
суд-

У Х В А Л И В :

Відмовити в прийнятті до провадження
зустрічного позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
захист прав споживача.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом п»яти днів з дня її
проголошення.

Суддя ОСОБА_2