Справа № 739/652/14-ц
Провадження № 2/739/161/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Неживець К.В.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про стягнення на її користь
аліментів на утримання їхнього
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно у розмірі ? частки від усіх
видів його заробітку (доходу), але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
з дня подання позову до досягнення
дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивачки мотивовані
тим, що після розірвання їхнього з
відповідачем шлюбу, їх малолітній син
за рішенням суду був залишений
проживати разом з нею, і саме вона несе
всі витрати на його утримання, у той же
час відповідач коштів на утримання
сина не надає, тим самим ухиляючись від
виконання свого батьківського
обов'язку. Сам відповідач працює в
Новгород-Сіверському районному
відділі Управління державної служби
надзвичайних ситуацій у Чернігівській
області і відповідно має постійний
дохід, при цьому жодна особа на його
утриманні не перебуває.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю та
погодився сплачувати аліменти на
утримання свого сина у розмірі ? частки
від усіх видів його заробітку (доходу).

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідача, дослідивши матеріали
справи та наявні в них докази, суд
приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони з 24 жовтня 2009
року перебували у шлюбі, який рішенням
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області від 18 вересня 2013
року було розірвано (а.с. 3). ІНФОРМАЦІЯ_1
року у них народився син - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3 від 30 квітня 2010
року, відповідно до якого батьками
дитини зазначені позивачка та
відповідач. Рішенням
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області від 18 вересня 2013
року одночасно з розірванням шлюбу
сторін було вирішено питання
проживання їхньої спільної дитину, яку
залишено проживати разом з позивачкою.

Відповідно до статті 180 Сімейного
кодексу України (далі - СК України)
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК
України за домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає окремо
від дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. Частиною третьою
статті 181 СК України передбачено
можливість стягнення за рішенням суду
коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у пункті 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківська,
материнства та стягнення аліментів» за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом.

Враховуючи те, що дитина сторін
проживає з позивачкою, а сторонами не
досягнуто згоди щодо участі
відповідача в її утриманні, суд
приходить до висновку про необхідність
стягнення з відповідача на користь
позивачки аліментів на утримання
їхньої спільної дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181
СК України за рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 182 СК України при
визначенні розміру аліментів, суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про розмір
аліментів, що мають бути стягнуті в
даному випадку з відповідача на
користь позивачки та спосіб їх
стягнення, суд враховує, що відповідач
має постійне місце роботи, відповідно
постійний дохід, у нього на утриманні
ніхто не перебуває, а також суд
враховує відсутність будь-яких даних
щодо стану здоров'я відповідача чи
їхньої спільної з позивачкою дитини.

За таких обставин суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти у розмірі 1/4
частки від усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття,
відповідно позов підлягає задоволенню
повністю. При цьому, на підставі
частини першої статті 191 СК України,
стягнення аліментів необхідно
присудити від дня пред'явлення позову,
тобто з 22 квітня 2014 року.

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 367 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) суд допускає негайне
виконання рішень у справах про
стягнення аліментів - у межах суми
платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
аліменти на утримання їхнього
малолітньої дитини, суд вважає за
необхідне допустити негайне виконання
рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

З приводу стягнення судових
витрат, пов'язаних з розглядом справи, а
саме судового збору, суд враховує, що
відповідно до пункту 3 частини першої
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року,
позивачі звільняються від сплати
судового збору за подання позовів про
стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88
ЦПК України якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов
підлягає задоволенню повністю, з
відповідача на користь держави,
відповідно до підпункту 1 пункту 1
частини другої статті 4 Закону України
«Про судовий збір», необхідно стягнути
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу
України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218,
294, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2,
аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? (однієї
четвертої) частки від усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 22 квітня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання
рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Чепурко