провадження № 2/243/345/2014
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області в складі:
головуючої - судді Ільяшевич О.В.,
при секретарі Ляшко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Слов'янську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
20 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей. В обґрунтування своїх вимог
зазначила, що з відповідачем по справі
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу сторони мають
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які проживають із позивачкою. 06 жовтня
2011 року шлюб між сторонами розірваний.
Відповідач проживає окремо, на
території Російської Федерації, працює
водієм в Талаканському управлінні
технологічного транспорту № 1 м. Сургут
Тюменської області РФ. Вона працює,
однак у зв'язку з тим, що у дітей
проблеми зі здоров'єм, вона постійно
змушена здійснювати підтримуюче
лікування дітей. З метою захисту
інтересів дітей, просить стягувати по
рішенню суду з відповідача аліменти на
утримання дітей в розмірі 1/3 частини
всіх його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на кожну дитину
щомісячно, починаючи з дня подачі заяви
і до повноліття старшої дитини.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутність, позов
підтримала з підстав, наведених у
позовній заяві, проти винесення
заочного рішення не заперечувала.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився. В порядку судового
доручення у відповідності до умов
Минської Конвенції "Про правову
допомогу та правових відносин по
цивільним, сімейним та кримінальним
справам" від 22 січня 1993 року, йому були
надіслані документи та повідомлення
про розгляд справи. При допиті
компетентним судом Російської
Федерації відповідач не заперечив
проти розгляду справи у його
відсутності, позовні вимоги визнав в
повному обсязі, крім того просив
врахувати, що надає у добровільному
порядку матеріальну допомогу в розмірі
10 000 грн. на утримання дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які щомісяця переводяться з
місця його роботи -Талаканське
управління технологічного транспорту
№ 1 м. Сургут Тюменської області РФ - на
користь ОСОБА_1. Пояснив, що має також
зобов'язання по сплаті аліментів у
розмірі ? частки на утримання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, які сплачує на користь
ОСОБА_7, стан здоров'я у нього
Дослідивши матеріали справи, суд позов
задовольняє, виходячи з наступного:
В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Рішенням Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 06 жовтня 2011 року шлюб між сторонами
розірваний. Від цього шлюбу сторони
мають двох неповнолітніх дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із
позивачкою. Відповідач проживає на
території Російської Федерації, працює
водієм в Талаканському управлінні
технологічного транспорту № 1 м. Сургут
Тюменської області РФ, має задовільний
стан здоров'я. Згідно із відомостями
обліку утримань по виконавчих листах,
відповідач має зобов'язання по сплаті
аліментів у розмірі ? частки на
утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, які
сплачує на користь ОСОБА_7.
Судом встановлено, що у відповідності
до заяви ОСОБА_2 по місцю його роботи
від 23 січня 2014 року з нього стягуються
аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь позивачки. Наведені
обставини стверджуються копією заяви
та відомостями обліку утримань по
виконавчих листах. У відповідності до
наданих суду переводів, ОСОБА_2
щомісяця за період часу з січня 2013 року
по жовтень 2013 року посилав грошові
переводи ОСОБА_1 у сумі понад 400 доларів
У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону
України "Про міжнародне приватне
право", особистим законом фізичної
особи вважається право держави,
громадянином якої вона є.
У судовому засіданні достовірно
встановлено, що позивачка є
громадянкою України, а відповідач
громадянином Російської
Федерації.(а.с.8-10). Зареєстроване місце
проживання позивачки: АДРЕСА_1, Україна.
За змістом ст. 66 ЗУ «Про міжнародне
приватне право», права та обов'язки
батьків і дітей визначаються особистим
законом дитини або правом, яке має
тісний зв'язок із відповідними
відносинами і якщо воно є більш
сприятливим для дитини.
Згідно із ст.7 ЗУ «Про
громадянство», особа, батьки або один з
батьків якої на момент її народження
були громадянами України, є
громадянином України.
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки мати дітей є
громадянкою України, то особистим
законом дітей - право України. У зв'язку
з цим, при вирішенні справи слід
застосувати норми українського
У відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України,
у разі визнання відповідачем позову,
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
За змістом ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.
У частині 2 ст. 181 СК України, зокрема
зазначено, що за домовленістю між
батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини(аліменти) присуджуються у
частці від доходу матері, батька і (або)
у твердій грошовій сумі.

Виходячи з аналізу наданих
відповідачем доказів, суд приходить до
висновку, що відповідач надає
матеріальну допомогу дітям, і дана
матеріальна допомога є систематичною,
щомісячною та була отримана
позивачкою. Однак, отримання
позивачкою коштів, направлених
відповідачем на утримання дітей
свідчить лише про те, що між позивачкою
та відповідачем погоджена грошова
форма допомоги на утримання дітей, як
то передбачено ч.2 ст. 182 СК України,
разом з тим, суду не надано доказів
того, що між сторонами існує
домовленість про розмір грошової
допомоги на утримання дітей.

Аналізуючи норми ч.2,3 ст. 180 СК України у
сукупності із нормами ч.1 ст. 183 СК
України, за якою частка
заробітку(доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину
визначається судом, суд вважає, що
законодавцем надано право тому з
батьків, з яким проживає дитина,
звернутися до суду не лише у випадку
відсутності повної домовленості між
сторонами щодо способу виконання
обов'язку утримувати дитину, або
ухилення від виконання такого
обов'язку як утримання дитини, а і у
разі відсутності домовленості щодо
розміру сплачуваних аліментів.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до
висновку, що оскільки між сторонами
відсутня домовленість щодо розміру
сплачуваних відповідачем аліментів, і
наведена обставина визнана
відповідачем, суд приходить до
висновку, що аліменти з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання дітей
підлягають стягненню з визначенням
розміру частки стягуваних аліментів у
відповідності до ст. 183 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дітей, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, інші обставини,
що мають істотне значення, а також ту
обставину, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 власних доходів не
мають, мають задовільний стан здоров'я,
а також те, що відповідач працює, має
задовільний стан здоров'я, сплачує
аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі
? частки його заробітку(доходу),
спроможний надавати матеріальну
допомогу у вказаному в позовній заяві
розмірі, суд, у відповідності до ст. 183
СК України, визначає єдину частку від
заробітку(доходу) відповідача, та
стягує з нього на користь позивачки на
утримання двох дітей аліменти в
розмірі 1/3 частини його
заробітку(доходу) щомісячно але не
менше 30% прожиткового мінімуму на кожну
дитину щомісячно і до повноліття
старшої дитини.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти
на утримання дітей з відповідача
підлягають стягненню з моменту
пред'явлення позову до суду, тобто з 20
грудня 2013 року. Суд зазначає, що
сплачені відповідачем кошти на
утримання дітей за період часу з 20
грудня 2013 року і до початку примусового
виконання рішення суду про стягнення
аліментів можуть бути зараховані при
обчисленні наявності заборгованості
по аліментах, розмір якої у
відповідності до ст. 195 СК України, у
відсутності спору обчислюється
державним виконавцем.

Крім того суд, у відповідності із ст. 81,
88 ЦПК України, стягує з відповідача
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
ст. 4, 15, 15-1, 30,61, 62, 174, 212-215, 367 ч.1 п.1 ЦПК
України, ст. ст. 180-183, 191, 195 СК України, ЗУ
"Про міжнароджне право", ЗУ "Про
громадянство", суд, -

Р І Ш И В
:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер:
НОМЕР_1, зареєстроване місце
проживання: АДРЕСА_1, на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 1/3 частини його
заробітку(доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
щомісячно, починаючи з 20 грудня 2013 року
і до повноліття старшої дитини. Після
досягнення повноліття найстаршою
дитиною аліменти стягуються за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття.

Рішення в межах платежу аліментів за
один місяць підлягає негайному
виконанню.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до суду апеляційної
інстанції через Слов'янський
міськрайонний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у
єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений
17 жовтня 2014 року.

Головуюча -суддя:
О.В.Ільяшевич