АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8207/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Савченко В. О. Доповідач -
Болтунова Л.М.Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 03 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну
розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 03 липня
2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів було відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

З таким рішенням не погодився позивач,
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне їх з'ясування, порушення норм
матеріального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскаржуване рішення не в повній
мірі відповідає вимогам закону та
фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
сторони є батьками неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 16 липня
2002 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
щомісячно стягуються аліменти в
розмірі ? частини його заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку до
досягнення нею повноліття.

Згідно довідки, виданою Дніпровським
відділом державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, заборгованість по
аліментам у боржника ОСОБА_2, станом на
26 травня 2014 року, складає 49315,39 грн. (а.с.
32)

Звертаючись з позовною заявою, позивач
просив визначити розмір аліментів, які
стягуються з нього у частці від його
заробітку (доходу) за вищевказаним
рішенням суду, у твердій грошові й
сумі в розмірі 390 грн. щомісяця,
посилаючись на вимоги ст.192 СК України.(
а.с.5)

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не наведено підстав
та не надано доказів, достатніх для
задоволення позову.

Однак з таким висновком погодитись не
можна, оскільки судом не в повному
об*ємі з'ясувані фактичні обставини
справи, були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 проживає та веде спільне
господарство з ОСОБА_5 Вони мають на
утриманні трьох спільних малолітніх
дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.
(а.с.16, 17, 18,31)

Однак, у порушення вимог ст.ст.214-215 ЦПК
України, судом першої інстанції, не
були прийняті до уваги ці обставини, а
тому його висновок про відсутність
правових підстав для зміни розміру
аліментів є помилковим.

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181
СК України).

За заявою платника або одержувача суд
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК
України).

При цьому підстави визначення розміру
аліментів у частках до заробітку
(доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.
183, 184 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з копії трудової книжки,
позивач 30 грудня 1999 року був звільнений
з ТОВ «Днепрометэкс ЛТД» та на
теперішній час не працює. В позовній
заяві він зазначив, що живе за рахунок
випадкових заробітків. ( а.с. 5, 30)

Згідно довідки Дніпродзержинського
міського центру зайнятості від 22 липня
2013 року № 1514 позивач у центрі
зайнятості на обліку як безробітний не
перебуває та допомогу по безробіттю не
отримує. ( а.с.15)

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК
України, розмір аліментів, визначений
рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв'язку із погіршення
матеріального становища позивача, у
суду були підстави для задоволення
його позову про зменшення розміру
аліментів.

Враховуючи наведене, судова колегія,
вирішуючи питання про зміну розміру
аліментів, вважає, що врахуванню
підлягають всі вищезазначені
обставини справи у їх сукупності та
приходить до висновку, що розмір
аліментів, який стягнутий з ОСОБА_2 у
частці від його заробітку (доходу),
підлягає зменшенню та стягненню у
твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн.
щомісячно, яка підлягає індексації
відповідно до закону.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що сума, до якої слід зменшити
розмір аліментів має становити 390 грн.,
колегія суддів не приймає до уваги та
вважає їх безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду, в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про зміну
розміру аліментів, підлягає
скасуванню, на підставі п.п.3,4 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову ОСОБА_2
Рішення суду в частині стягнення
додаткової суми судового збору в
розмірі 114,70 грн. відповідає вимогам
закону, а тому залишається в силі, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 03 липня
2014 року - скасувати, ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визначити розмір аліментів, які
були стягнуті з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, за
рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 16 липня
2002 року, у розмірі ? частини з усіх видів
його заробітку на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути їх у твердій
грошовій сумі у розмірі 500 грн.
щомісячно, з подальшою індексацією
відповідно до закону до досягнення
дитиною повноліття, на користь ОСОБА_3,
починаючи з 18 лютого 2014 року.

Виконавчий лист № 2-1200 від 16 липня 2002
року, виданий Дніпровським районним
судом м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області вважати
таким, що втратив чинність.

Рішення суду в частині стягнення
додаткової суми судового збору в
розмірі 114,70 грн. - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: