У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області у складі
:головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П.,
Рожина Ю.М.,

при секретарі - Демчук Ю.Ю.,

з участю - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу відділу
державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції Рівненської області на ухвалу
Радивилівського районного суду від 14
жовтня 2014 року у справі за поданням
виконуючого обов'язки начальника
відділу державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції Рівненської області Бречка
Ігоря Кириловича про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника
ОСОБА_1 за межі України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Радивилівського районного
суду від 14 жовтня 2014 року відмовлено у
задоволенні вказаного подання.

Не погодившись із ухвалою суду, відділ
ДВС Радивилівського РУЮ Рівненської
області оскаржив її в апеляційному
порядку. В поданій апеляційній скарзі
зазначає, що судом першої інстанції не
враховано при постановленні ухвали
положень п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження»,яка
передбачає право державного виконавця
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у виїзді
боржника в разі ухилення останнього
від виконання зобов'язань. Стверджує,
що ухилення ОСОБА_1 від виконання
боргових зобов'язань доведено фактами
його неявки на виклики державного
виконавця. Заперечує посилання
місцевого суду на відсутність доказів
наявності у боржника закордонного
паспорту як на підставу відмови у
задоволенні подання. З наведених
підстав просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та задовольнити
подання державного виконавця про
обмеження у праві виїзду за кордон
боржника ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явились
у судове засідання, перевіривши подані
докази та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Згідно п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відмовляючи у задоволенні подання
державного виконавця, суд першої
інстанції правильно керувався
положеннями Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та виходив
із того, що державним виконавцем не
надано переконливих доказів
невиконання боржником зобов'язань
перед Радивилівським РУЮ у Рівненській
області.На підтвердження такого
висновку в ухвалі наведені відповідні
мотиви та докази, з якими погоджується
і апеляційний суд.

________________________________________________________________________
__________________________________

Справа № 571/1164/14-ц

Головуючий у І інстанції: Драновська
С.З.

Провадження № 22-ц 787/2444/2014
Доповідач:
Ковальчук Н.М.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну» громадянин України
може бути обмежений у праві виїзду за
кордон, якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що у
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції 24 червня 2014року винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 43786739 та ВП № 43786914 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Радивилівському районі Рівненської
області заборгованості в розмірі 1194,03
грн. (а.с. 4) та 4572,41 грн. (а.с. 6). Станом на
час звернення до суду зобов'язання
боржником у добровільному порядку не
виконане.

Колегія суддів вважає, що сама по собі
наявність невиконаного рішення суду не
може свідчити про навмисне його
невиконання боржником чи ухилення від
виконання і не може бути підставою для
застосування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України, та
відхиляє доводи апеляційної скарги з
даного приводу. Окрім того, скаржником
не надано жодних доказів отримання
боржником викликів державного
виконавця, на які він посилається в
апеляційній скарзі.

На підтвердження доводів про
безпідставність апеляційної скарги
ОСОБА_1 подав до суду квитанціїї про
погашення боргу за виконавчими листами
від 13.10.2014 року на суму 2000 гривень та
від 26.11.2014 року на суму 2000 гривень.

Що стосується посилань апеляційної
скарги про висновки місцевого суду
щодо відсутність доказів наявності у
боржника закордонного паспорту як на
підставу відмови у задоволенні
подання, то колегією суддів вони
відхиляються як такі, що суперечать
матеріалам справи. Із оскаржуваної
ухвали вбачається, що підставою у
задоволенні подання державного
виконавця стало ненадання скаржником
належних доказів ухилення боржника від
виконання своїх боргових зобов'язань, а
не відсутність відомостей про
наявність закордонного паспорта.

Виходячи з того, що представником
державної виконавчої служби не надано
достовірних та переконливих доказів
ухилення боржника від виконання
рішення, а також не представлено суду
даних про належне повідомлення ОСОБА_1
про виклик до відділу ДВС, колегія
суддів приходить до переконання про
обґрунтованість, правомірність та
відповідність конституційній гарантій
особи на свободу пересування висновку
місцевого суду щодо відмови в
обмеженні його виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
ухвала постановлена судом з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Радивилівського
районного управління юстиції
Рівненської області відхилити.

Ухвалу Радивилівського районного суду
від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Ковальчук Н.М.

Судді:
Григоренко М.П.

Рожин Ю.М.