Номер провадження 2/754/6826/14
У Х В А Л А

Іменем України

14.11.2014
м. Київ

Суддя Деснянського районного
суду міста Києва Петріщева І.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, ОСОБА_2 про стягнення
страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського
районного суду міста Києва з
зазначеною позовною заявою, в якій
просить: 1. Встановити майновий стан
відповідача ОСОБА_2 шляхом подачі
відповідних запитів до органів
внутрішніх справ та реєстрації
нерухомого майна; 2. У забезпечення
позову накласти арешт шляхом
тимчасового вилучення, заборони
використання, розпорядження,
відчуження на автомобіль відповідача
ОСОБА_2, ЗАЗ 1103, номерний знак НОМЕР_1,
та/або на інше майно, де б таке не
знаходилось, співрозмірно позовним
вимогам; 3. Витребувати у даного суду -
Деснянського районного суду м. Києва
матеріали справи №754/18862/13-п про
адміністративне правопорушення,
оглянути їх у судовому засіданні; 4.
Стягнути на свою користь з Моторного
(транспортного) страхового бюро
України суму страхового відшкодування
у розмірі 25280,19 грн.; 5. Стягнути на свою
користь з ОСОБА_2 суму компенсації
матеріальної шкоди, пов'язаної з
пошкодженням транспортного засобу, не
покритої страховою виплатою, у розмірі
31164,07 грн.; 6. Стягнути на свою користь з
ОСОБА_2 суму вимушених витрат на
проведення автотехнічної експертизи №
14-12/13 від 11.12.13р. у розмірі 2600,00 грн.; 7.
Стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму
вимушених витрат на проведення
автотоварознавчої експертизи №1102 від
11.02.14р. у розмірі 1700,00 грн.; 8. Стягнути на
свою користь з відповідачів суму
судових витрат пропорційно
задоволених судом позовних вимог.

Перевіривши позовну заяву й
додані до неї матеріали, суд приходить
до висновку, що вона підлягає залишенню
без руху, оскільки подана без
додержання вимог статі 119 ЦПК України, з
таких підстав.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява має відповідати іншим
вимогам, встановленим законом.

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси
успосіб, визначений законами України.

Захист порушених прав та
інтересів можливий кількома способами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дії чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Суд не може захищати порушені
права та інтереси у спосіб, не
передбачений ні законом, ні договором.

Позивач повинен подбати про
обрання саме такого способу захисту
своїх прав, який ґрунтуються на законі
або договорі.

Таким чином, судами неможливо
застосування таких способів захисту
прав та законних інтересів осіб, які не
передбачені чинним законодавством,
зокрема статтею 16 ЦК України, та які не
випливають із положень законодавства.

Судом встановлено, що вимога
позивача про встановлення майнового
положення відповідача, шляхом подачі
відповідних запитів до органів
внутрішніх справ та реєстрації
нерухомого майна, не конкретизована у
повному обсязі та не відповідає
можливим способам захисту цивільних
прав та інтересів, передбачених
законом, договором, тому позивачу
необхідно усунути зазначений недолік,
конкретизувавши зміст позовних вимог у
відповідності до вимог ст. 16 ЦК України.

Також, у змісті позовних вимог
містяться вимоги про забезпечення
позову, яка також не конкретизована у
повному обсязі, та про витребування
матеріалів справи, які подані без
дотримання вимог ст.ст. 137, 151, 152 ЦПК
України, а саме:

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: 1) накладенням арешту
на майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії; 4) забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту; 6)
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК
України у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено причини,
у зв'язку з якими необхідно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК
України до заяви про забезпечення
позову додаються також її копії
відповідно до кількості осіб, щодо яких
просять вжити заходи забезпечення
позову, та документ, що підтверджує
сплату судового збору за подання заяви
про забезпечення позову.

Судом встановлено, що у порушення
вищевказаних вимог закону позивач,
звернувшись до суду з вимогою про
забезпечення позову, заяви про
забезпечення позову не надав, також, до
заяви не додав її копії відповідно до
кількості осіб, щодо яких просить вжити
заходи забезпечення позову, документ,
що підтверджує сплату судового збору
за подання до суду заяви про
забезпечення доказів, у заяві не
наведено причини, у зв'язку з якими
необхідно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, який не конкретизований
та не відповідає змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК
України, яка передбачає види
забезпечення позову; в заяві відсутні
інші відомості, потрібні для
забезпечення позову, а саме місце
знаходження майна та інформація щодо
осіб, у яких знаходиться майно
відповідачів; відсутнє обґрунтування
чому забезпечення позову потрібно саме
накладенням арешту та яким чином
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, тому суд
позбавлений можливості розглянути
питання про забезпечення позову та
вирішити його відповідно до порядку,
передбаченого ст. 153 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що
згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд,
допускаючи забезпечення позову, може
вимагати від позивача забезпечити його
вимогу заставою, достатньою для того,
щоб запобігти зловживанню
забезпеченням позову, яка вноситься на
депозитний рахунок суду. Розмір
застави визначається судом з
урахуванням обставин справи, але не
повинен бути більшим за розмір ціни
позову.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази. Клопотання про
витребування доказів має бути подано
до або під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті із
долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України у
заяві про витребування доказів має
бути зазначено, який доказ вимагається,
підстави, за яких особа вважає, що доказ
знаходиться в іншої особи, обставини,
які може підтвердити цей доказ.

Судом встановлено, що у порушення
вищевказаних вимог чинного
законодавства України, позивач,
звернувшись до суду з приводу
витребування доказів, заяви про
витребування доказів не надав, також,
до заяви не долучено відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі, тому суд
позбавлений можливості розглянути
питання про витребування доказів та
вирішити його відповідно до порядку,
передбаченого ст. 137 ЦПК України.

Згідно ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
свої процесуальні обов'язки.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали. Якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, заява вважається
поданою в день первісного її подання до
суду. Інакше заява вважається
неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, ОСОБА_2 про стягнення
страхового відшкодування залишити без
руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків п'ять днів з дня отримання
копії ухвали. У разі невиконання ухвали
суду в зазначений судом строк позовну
заяву вважати неподаною та повернути
позивачеві зі всіма доданими до неї
документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Петріщева І.В.