Справа № 136/1392/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" жовтня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Липовець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
вищевказаним позовом до відповідача,
який обґрунтувала з огляду на таке.

Шлюб із відповідачем припинено
шляхом його розірвання, однак від цього
шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час вже
повнолітня. Дитина навчається у вищому
навчальному закладі - Погребищанському
медичному коледжі на ІІІ курсі,
спеціальність "Сестринська справа", а
також проживає за місцем навчання, у
зв'язку із чим потребує матеріальної
допомоги, якої вона, ОСОБА_1, самотужки
не має можливості забезпечити.
Відповідач працює неофіційно, відтак
отримує нерегулярний, мінливий дохід, а
тому має можливість надавати
матеріальну допомогу дитині, однак у
добровільному порядку участі в таких
витратах не приймає. Крім цього, їх
спільна дочка, згідно висновку лікарів
Липовецької ЦРЛ потребує хірургічної
санації порожнини носа, що також
вимагає витрату додаткових коштів,
яких у неї, ОСОБА_1, яка працює лише на
одну заробітну плату не має. Ураховуючи
наведене, позивач просила суд
присудити на її користь на утримання їх
спільної із відповідачем повнолітньої
дитини аліменти у розмірі по 1000 гривень
щомісячно до закінчення дочкою
навчання, тобто до 01.07.2015 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явилась, надавши суду заяву, в якій
позовні вимоги підтримала з підстав, що
були наведені нею у позовній заяві,
просила суд їх задовольнити, а розгляд
справи проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання також не з'явився, в заяві
адресованій суду позовні вимоги визнав
частково, таку позицію обґрунтував у
письмовому запереченні, що додане до
матеріалів справи, відповідно до якого
зазначив, що він працює неофіційно,
отримуваний ним дохід не забезпечує
нормального життєвого існування його
сім'ї та неповнолітнього сина від
іншого шлюбу, якого він зобов'язаний
утримувати до повноліття, а тому він
згоден виплачувати аліменти в розмірі
по 400 гривень щомісячно на утримання
повнолітньої дочки, яка продовжує
навчання.

Ураховуючи те, що сторони не
з'явились в судове засідання,
скориставшись своїми правами
визначеними ст.158 ч.2 ЦПК України, суд не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, а тому проводить його
в даному судовому засіданні на
підставі зібраних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали цивільної справи, повно
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх здобутими у справі
доказами, дійшов до висновку про
наступне.

Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до свідоцтва про народження
є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу, шлюб між батьками
припинено шляхом його розірвання 01.04.2003
року. Як слідує із довідки виданої
Погребищанським медичним коледжем
22.05.2014 року за №01-259, ОСОБА_3 навчається в
Погребищанському медичному коледжі на
ІІІ курсі відділення "Сестринська
справа" з 01.09.2011 року (денна форма
навчання, орієнтована дата закінчення
навчання 01.07.2015 року.

Згідно довідки виданої
Липовецькою міською радою
Липовецького району від 27.05.2014 року за
№1463, повнолітня дитина ОСОБА_3 проживає
біля матері ОСОБА_1

Отже судом встановлено, що
правовідносини, що виникли між
сторонами є сімейними, а відтак
регулюються відповідними положеннями
Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до положень,
передбачених ст.198, 199 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, які потребують матеріальної
допомоги, до досягнення двадцяти трьох
років за умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", Верховний Суд
України висловив наступну правову
позицію, що обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Здобуті у справі докази свідчать про
те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжує
навчатися після досягнення повноліття
у ВНЗ на денній формі навчання, за
державним замовленням, а тому вона
будучи повнолітньою працездатною
особою, вік якої перевищує 18 років, не
має можливості працевлаштуватись,
відтак потребує матеріальної допомоги,
в зв'язку із цим.

Що ж стосується наявності у батька -
відповідача по справі можливості
надавати таку допомогу, то слід вказати
на наступне.

Зібрані у справі докази свідчать про
те, що відповідно до свідоцтва про
одруження серія НОМЕР_1, ОСОБА_1,
перебуває у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_2 Від цього шлюбу вони мають сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на даний час є
неповнолітнім, та утримувати якого є
першочерговий обов'язок відповідача,
передбачений законом (ст..180 СК України).
Згідно Трудового договору, відповідач
працює водієм маршрутного таксі ФОП
ОСОБА_5 Отримуваний ним дохід в
середньому на місяць складає 1220
гривень, на що вказує довідка з місця
роботи. Середньомісячна заробітна
плата дружини відповідача ОСОБА_2
складає 1431,66 гривень на місяць згідно
довідки Липовецької ЦРЛ. Сукупний
дохід сім'ї - 2 651,66 гривень на трьох
осіб. Наведене свідчить, що сукупний
дохід сім'ї не забезпечує мінімального
прожиткового мінімуму у розмірі 1218
гривень на кожну особу встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» № 1165-VII від 27.03.2014
року, відтак вказує на неналежну
матеріальну забезпеченість та
відсутність можливості надавати
матеріальну допомогу повнолітній
дитині відповідачем, хоча й він є
працездатною та фізично здоровою
особою.

Згідно положень ч.2 ст.200 Сімейного
кодексу України, при визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Позивачка працює старшою медичною
сестрою Липовецької центральної
районної лікарні окремого відділення
та отримує заробітну плату середній
розмір якої згідно поданої довідки
медичного закладу становить 2 483,3 грн.

В своїй заяві адресованій суду
відповідач вказав на можливість
надавати матеріальну допомогу своїй
повнолітній дочці, яка продовжує
навчання у розмірі по 400 гривень
щомісячно.

Отже, при визначенні розміру аліментів,
які підлягають до стягнення із
відповідача на утримання повнолітньої
доньки, яка продовжує навчання, суд
ураховує обставини, що зазначені у
статті 182 СК України, визнання
відповідачем позовних вимог частково
та можливість надання утримання другим
з батьків - позивачкою у справі, а
відтак дійшов до переконання, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення та присудження
із відповідача на користь позивача
аліментів на утримання дитини, яка
продовжує навчання в твердій грошовій
сумі розмірі по 400 гривень щомісячно,
без урахування часу канікул, оскільки
дитина навчається на денній формі
навчання.

Вирішуючи питання судових витрат, суд
керується правилами ст.88 ЦПК України, а
тому присуджує до стягнення із
відповідача в дохід держави судовий
збір пропорційно до задоволеної суми
позовних вимог, решту слід
компенсувати за рахунок держави в
порядку визначеному Кабінетом
Міністрів України, оскільки при
пред'явленні позову позивачка була
звільнена від його сплати.

На підставі ст. 367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання даного
рішення в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за
один місяць.

На підставі викладеного та керуючись
ст.180, 182, 199-201 СК України, ст.ст. 3,118-120 ЦПК
України, постановою Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", ст.10,11, 58-60, 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по
400 гривень щомісячно, без урахування
часу канікул, починаючи стягнення з дня
пред'явлення позову 02.07.2014 року і до
закінчення донькою навчання, тобто до
01.07.2015 року, але не більш, як до
досягнення нею 23-річного віку.

В решті позовних вимог відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 97,44 гривень, в іншій
частині в розмірі 146,16 гривень
компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць допустити до
негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко