Справа № 229/2554/14-ц
Номер провадження № 2/229/834/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р. Дружківський
міський суд Донецької області у
складі:

головуючого -судді Гонтар
А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Дружківка
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька,

в с т а н о в
и в :

позивач ОСОБА_1 23 вересня 2014 р.
звернулася до Дружківського міського
суду з позовною заявою до ОСОБА_2
про надання дозволу на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька.

На обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначила, що вона
знаходилася у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 25 жовтня 1997 року по 20
жовтня 2010 рік. Під час даного шлюбу у
них народилась дитина - син
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення
дитина залишилась мешкати разом з
матір'ю. На протязі певного часу після
розлучення вона намагалась отримати
від відповідача нотаріально
засвідчений дозвіл для можливості
виїзду дитини разом з нею за кордон
України. Відповідач відмовив у її
прохані без обґрунтування причин
відмови.

Позивач просить надати дозвіл на
виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон
без дозволу батька дитини ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судове
засідання з'явилася, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві, просила
задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи його було повідомлено
належним чином, про що в справі є
розписка.

Представник третьої особи служби
по справам дітей Дружківської
виконавчої ради не з'явилася в судове
засідання, надала заяву з клопотанням
розглядати справу у їх відсутності,
проти задоволення позовних вимог не
заперечує.

Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК
України.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 25 жовтня 1997 року до 20
жовтня 2010 року, що підтверджується
актовим записом про укладення шлюбу №
441 (а.с. 10)

Від даного шлюбу сторони мають
дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
згідно актового запису про народження
№ 1276 від 05 квітня 2005 року його
батьком є відповідач, а позивачка -
матір'ю.

Сторони з жовтня 2010 року однією
сім'єю не проживають, шлюб між ними
розірвано, дитина залишилась проживати
разом з матір'ю, що підтверджується
рішення Дружківського міського суду
від 20 жовтня 2010 року (а.с.9)

Метою виїзду за межі України
разом з дитиною позивачка зазначила
необхідність виховання та розвітку
дитини, її оздоровлення.

Згідно абз.2 ч. З ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними .

Порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну і оформлення документів
для зарубіжних поїздок визначається
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994 року.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного
Закону України за відсутності згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Відповідно до п.2 ст. 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 р. N 57, передбачено, що
виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, в супроводі
одного з батьків або інших осіб,
уповноважених одним з батьків без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків здійснюється у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

З аналізу вказаної норми впливає,
що у разі відсутності згоди одного з
батьків на виїзд дитини з України, спір
може бути вирішено судом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до принципів 4 і 6,
викладених в Декларації прав дитини,
прийнятою генеральною Асамблеєю ООН
від 20 листопада 1959 року, дитина повинна
користуватися всіма благами
соціального забезпечення, йому
належить право на здоровий ріст і
розвиток, з цією метою спеціальний
догляд і охорона мають бути
забезпечені, як їй так і матері,
малолітня дитина не повинна бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 3
Конвенції «Про права дитини» від 20
листопада 1989 року (ратифікована
постановою Верховної Ради України від
27.02.91 р. №789-ХІІ), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 СК
України, усі дії щодо дітей та
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів
справи, дитина проживає з матір'ю, це
підтверджується рішенням
Дружківського міського суду від 20
жовтня 2010 року (а.с.9)

Позивач зазначила, що
відповідач відмовив у надані дозволу
на тимчасовий виїзд дитини.

Принцип 7 Декларації прав дитини
від 20 листопада 1959 року передбачає
безумовний пріоритет інтересів дитини
для тих, на кому лежить
відповідальність за його освіту і
виховання.

Оскільки сторони однією сім'єю не
проживають і фактично місце проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_3
визначене з позивачкою, то, цей
обов'язок покладено на матір -
позивачку у справі ,яка повинна
постійно доглядати дитину.

Враховуючи викладене і те, що
підстави для відмови в наданні дозволу
на тимчасовий виїзд дитини за кордон
відсутні, то позов ОСОБА_1 слід
задовольнити - надати дозвіл на виїзд
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Росіі у
супроводі матері - ОСОБА_1 на
період з 25 листопаду 2014 року по 25
листопада 2016 року.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,59,60,212-215,218,224
ЦПК України (в редакції 2004 року), ст. 313
ЦК України, Законом України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", Правила
перетинання державного кордону
громадянами України, суд

в и р і ш и в
:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди батька
задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд разом
з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою АДРЕСА_1 , громадянкою
Росії , реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1 з України до Росіі з 25
листопаду 2014 року по 25 листопада 2016
року без згоди батька.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного
суду Запорізької області через
Дружківський міський суд протягом
десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
А. Л. Гонтар