СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/7454/14-ц
пр. № 2/759/3403/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 листопада 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори,
Київської міської ради, Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про встановлення факту права
власності спадкодавця та визнання
права власності на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

05.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
про встановлення факту наявності права
власності у ОСОБА_2 на момент її смерті
на гараж НОМЕР_2, ряд 1, який знаходиться
в ГБК «Мікрорайон №10» по вул. А.
Туполєва, 15 Е в м. Києві, визнання права
власності на зазначений гараж в
порядку спадкування за законом. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла мати позивача - ОСОБА_2,
після смерті якої залишилось спадкове
майно. При зверненні до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, державний нотаріус видала
свідоцтво на частину спадкового майна,
у видачі свідоцтва про право на
спадщину на спірний гараж було
відмовлено, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Дванадцята Київська державна
нотаріальна контора подала заяву про
розгляд справи за їх відсутності.

Інші відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи
повідомлялися в установленому порядку,
причин неявки не повідомили.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вирішив ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
представник позивача не заперечував
проти заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73
років померла ОСОБА_2, про що складено
відповідний актовий запис №20892, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серії НОМЕР_3 (а. с. 23 - копія свідоцтва).

18.12.2012 року ОСОБА_1 подав у 12 КДНК заяву
про прийняття спадщини після смерті
його матері ОСОБА_2 (а. с. 22 - копія заяви).
Згідно матеріалів спадкової справи (а.
с. 19-143), відсутні інші спадкоємці, які б
зверталися з заявою про прийняття
спадщини.

09.04.2014 року державний нотаріус Фещук
Н.І. року винесла постанову про відмову
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на гараж НОМЕР_2,
ряд 1, що знаходиться в ГБК «Мікрорайон
№10» по вул. А. Туполєва, 15 Е в м. Києві,
посилаючись на відсутність
правовстановлюючих документів на
гараж та його державної реєстрації (а.
с. 142).

Відповідно до інформаційної довідки
БТІ м. Києва від 01.07.2013 року, гараж
НОМЕР_2, ряд 1, що знаходиться в ГБК
«Мікрорайон №10» по вул. А. Туполєва, 15 Е
в м. Києві на праві власності
зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі
довідки автокооперативу «Мікрорайон
№10» від 25.10.1994 року за №24/с-11 (а. с. 5 -
копія довідки). На запит суду БТІ надало
аналогічну відповідь про те, що
вказаний гараж на праві власності
зареєстрований за ОСОБА_2

Звернення до суду в даному випадку
обумовлене неможливістю позивача
реалізувати свої спадкові права у
позасудовому порядку через
відсутність правовстановлюючого
документу на гараж.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 5 статті 1268 ЦК України
закріплює, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не визнається іншими особами, а
також у разі втрати ним документа, що
засвідчує його право власності.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30.05.2008
року № 7 встановлено, що за відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття всіма спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
спадкоємці відповідної черги.

Свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження (п. 23 постанови
Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7).

Судом встановлено, що позивач є
спадкоємцем першої черги (син) та
єдиний, хто подав заяву про прийняття
спадщини. Після смерті ОСОБА_1 (мати
позивача) відкрилась спадщина, до
складу якої входить гараж НОМЕР_2, ряд 1,
що знаходиться в ГБК «Мікрорайон №10»
по вул. А. Туполєва, 15 Е в м. Києві, який в
силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України належить
позивачу з часу відкриття спадщини, але
правовстановлюючий документ на
вказаний гараж втрачено, що
унеможливлює оформлення спадщини.

Якщо документи, що засвідчують право
власності на нерухоме майно, існували,
проте були втрачені власником та не
можуть бути відновлені в передбаченому
законом порядку, застосуванню підлягає
ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про
визнання права власності може бути
пред'явлений, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати власником документа, який
засвідчує його право власності (п. 3.3
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 р. N
24-753/0/4-13).

Встановлено, що позивач є спадкоємцем
першої черги, в установлені строки
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, але нотаріус
відмовив в оформленні права на
спадщину через відсутність
правовстановлюючих документів.
Враховуючи роз'яснення постанови
Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 та на
підставі ст. 392, ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
його права підлягають захисту в
судовому порядку, за позивачем
підлягає визнанню в порядку
спадкування за законом право власності
на гараж.

Не підлягає задоволенню позовна вимога
про встановлення факту наявності права
власності у ОСОБА_2 на момент її смерті
на гараж, оскільки в даному випадку
застосуванню підлягає лише ст. 392 ЦК
України, на підставі якої відбувається
захист прав спадкоємця. Подібні
роз'яснення містяться в п. 3.3 листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13.

На підставі наведеного, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, за
ОСОБА_1 визнається в порядку
спадкування за законом право власності
на гараж НОМЕР_2, ряд 1, який знаходиться
в ГБК «Мікрорайон №10» по вул. А.
Туполєва, 15 Е в м. Києві. В задоволенні
інших вимог суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 209, 212-215, 226-228 ЦПК
України, ст. ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати в порядку спадкування за
законом право власності за ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_1) на
гараж НОМЕР_2, ряд 1, який знаходиться в
ГБК «Мікрорайон №10» по вул. А. Туполєва,
15 Е в м. Києві.

Відмовити в задоволенні інших вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги та може
бути оскаржене до апеляційного суду м.
Києва, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.11.2014
року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ