Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/2846/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Павицької Т.М.,

Якухно О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.,

з участю представника
відповідачки

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Коростенського
міськрайонного суду від 29 вересня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в користуванні жилим приміщенням і
вселення, -

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом. Просила визнати ОСОБА_3
та ОСОБА_5 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1. При
цьому посилалася на те, що вона є
наймачем спірної квартири. Відповідачі
виселилися із спірного жилого
приміщення в 2001 році та мають інше
постійне місце проживання. Квартирою
вони не цікавляться, плати за житло та
комунальні послуги не вносять.

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічним позовом. Просила
зобов"язати відповідачку ОСОБА_4 не
чинити їй перешкод в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та вселити її у
вказане жиле приміщення. При цьому
посилалася на те, що відповідачка
змінила замки на вхідних дверях та не
бажає мирно вирішити питання про
проведення ремонту в спірній квартирі.
Проте сама відповідачка в цій квартирі
не проживає, оскільки має інше житло.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 29 вересня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1. В решті позову
відмовлено за необгрунованістю. Цим же
рішенням відмовлено ОСОБА_3 в
задоволенні зустрічного позову до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням і
вселення. З ОСОБА_3 стягнуто 243,6 грн.
судового збору.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позову за
безпідставністю. Вважає, що при
ухвалені рішення судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.
На думку апелянта, суд не звернув уваги
на те, що позивачка повторно звернулась
до суду з аналогічним позовом, оскільки
Коростенським районним судом вже було
ухвалено рішення від 17 грудня 2012 року
за такими ж вимогами.

Апеляційна скарга не містить доводів
про незаконність рішення в частині
вимог до ОСОБА_5. Тому, виходячи із
положень ст.303 ЦПК, законність рішення в
цій частині апеляційним судом не
перевіряється.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка ОСОБА_3 вселилася в
квартиру АДРЕСА_1 як член сім"ї (дружина)
наймача ОСОБА_6 у січні 1994 року і з цього
часу набула право користування
зазначеним жилим приміщенням
відповідно до ст.64 ЖК.

Від спільного проживання ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_5.

У 2001 році шлюб між подружжям ОСОБА_6
розірвано (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а.с.7).

Ще за життя колишнього наймача
рішенням Коростенського міськрайсуду
від 13 червня 2005 року відповідачка та її
неповнолітній на той час син були
визнані такими, що втратили право на
спірну квартиру. Проте, вказане рішення
скасоване апеляційним судом
Житомирської області 07.09.2005 року.

За час, коли відповідачка на підставі
судового рішення була знята з
реєстрації в спірній квартирі, в це
жиле приміщення у вересні 2006 року
вселилася мати наймача - позивачка
ОСОБА_4(а.с.11).

Реєстрація відповідачки поновлена
лише у лютому 2007 року, а сина - у серпні
2009 року.

В даний час ОСОБА_5 знятий з
реєстрації в цій квартирі у зв"язку
вибуттям до м.Києва на час навчання
(а.с.3,8).

Рішенням виконкому Коростенської
міської ради №300 від 04.07.2012 року договір
найму на спірну квартиру було
переукладено з позивачкою ОСОБА_4(а.с.6).

Згідно з ч.2 ст.107 ЖК у разі вибуття
наймача та членів його сім"ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім"я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім"ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Відповідно до роз"яснень, що
викладені в п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року „Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" на
ствердження вибуття суд може брати до
уваги будь-які фактичні дані, які
свідчать про обрання стороною іншого
постійного місця проживання.

Так, сама відповідачка не заперечує
факту непроживання в спірній квартирі.

Про обрання нею іншого постійного
місця проживання свідчить та
обставина, що вона в установленому
законом порядку прийняла спадщину
після смерті своєї матері та є єдиною
спадкоємицею на квартиру АДРЕСА_1, де
проживає без реєстрації. Наведене
підтверджується копією спадкової
справи.

Тобто, відповідачка забезпечена
житлом. Спірне жиле приміщення вона
залишила ще за життя колишнього
чоловіка та тривалий час в ньому не
проживає.

За наведених обставин суд
обгрунтовано вважав, що відповідачка
втратила право користування спірною
квартирою з підстав, передбачених ст.107
ЖК.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
позивачка повторно звернулася до суду
з аналогічним позовом, оскільки
попередні вимоги ОСОБА_4 були заявлені
з підстав, передбачених ст.71 ЖК.

Рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду від 29 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: