Справа № 509/4688/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі
:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Демеденко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт.
Овідіополь цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Великодолинської селищної
ради Овідіопольського району Одеської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

20 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищеназваним позовом, в якому
просив суд, визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті своєї матері
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, розташований
за адресою : АДРЕСА_1 та складається в
цілому з житлового будинку під літ. «А»,
загальною площею 65,9 кв.м, житловою 43,5
кв.м, жилої прибудови під літ. «А1»,
літньої кухні під літ. «Б», навісу під
літ. «В», сараю під літ. «Г», сараю під
літ. «Д», вбиральні під літ. «Е», погребу
з шийкою під літ. «Ж», гаражу під літ.
«З», споруди під літ. «№№ 1-6»,
посилаючись на письмову відмову
державного нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спадкове майно.

В судове засідання представниця
позивача не з`явилася, про дату, час та
місце судового розгляду справи була
повідомлена належним чином, особисто
під розписку, однак надіслала на адресу
суду свою заяву, в якій позов ОСОБА_1
підтримала повністю та пославшись на
ст. 158 ч. 2 ЦПК України, просила суд,
слухати справу за її відсутністю (а.с.
31,43).

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, надіславши на
адресу суду письмову заяву з проханням
про слухання справи за його
відсутності на розсуд суду (а.с. 26).

Дослідивши письмові докази по справі
та матеріали спадкової справи № 319/2014,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 524,527 ЦК
України (в редакції 1963 р.), який був
чинний на час відкриття спадщини -
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємцями можуть бути
особи, що були живими на момент смерті
спадкодавця, а також діти померлого,
зачаті при його житті і народжені після
його смерті.

Згідно із статтею 534 ЦК України,
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Статтею 548 ЦК України (в редакції
1963 р.), який був чинний на час відкриття
спадщини передбачено, що для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець
прийняв її. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженням. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Згідно із ст. 549 ЦК України (в
редакції 1963 р.), визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном, або
якщо він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до Наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України «Про внесення
змін до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» від 09.08.2012 р. № 404,
зареєстрованого в Мінюсті України
05.09.2012 р. за № 1538/21850 та набрав чинності з
дня його офіційного опублікування - не
належать до самочинного будівництва
для будинків садибного типу, дачних та
садових будинків, зокрема :
індивідуальні (садибні) житлові
будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них, побудовані
до 05 серпня 1992 року.

Згідно із Законом України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
- житлові будинки, які побудовані до
05.08.1992 р. не потребують введення в
експлуатацію, а відповідно до п. 3.1
«Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення І
та ІІ категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж»,
затвердженого Наказом Мінрегіонбуду №
95 від 19.03.2013 р. - документом, який
засвідчує відповідність закінчених
будівництвом до 05.08.1992 р.
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, які не
підлягають прийняттю в експлуатацію,
вимогам законодавства, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно - є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації.

Крім того, відповідно до
Інструкції «Про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу УРСР» від 31.01.1996
р., затвердженої Міністерством
комунального господарства УРСР від
31.01.1966 р., яка діяла до 13.12.1995 р. -
реєстрації підлягають всі будинки і
домоволодіння в межах міст і селищ
міського типу УРСР, що належать
місцевим Радам депутатів трудящих,
державним, кооперативним і громадським
установам, підприємствам і
організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать громадянам
на праві особистої власності. Не
підлягають реєстрації будинки і
домоволодіння, що розташовані в
сільських населених пунктах. У
випадках включення в міську (селищну)
смугу сільських населених пунктів або
у випадках їх перетворення в міста або
селища міського типу : а) при наявності
погосподарських книг сільської Ради
депутатів трудящих, бюро технічної
інвентаризації складає списки
будинків та домоволодінь, які належать
громадянам або колгоспним дворам.

Пунктом 62 «Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами УРСР»,
підтвердженням приналежності будинку,
який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що станом на 05.08.1992 р., у відповідності
до законодавства - записи у
погосподарських книгах визнавалися в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності на будинку, які
розташовані у сільській місцевості.

Суд встановив і це
підтверджується матеріалами спадкової
справи № 319/2014, що матір позивача ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 27.05.2003 р. (а.с. 29).

За життя ОСОБА_2, остання склала
заповіт від 24.03.1999 р., посвідчений
секретарем Великодолинськї с/р (реєстр.
№ 25), в якому на випадок своєї смерті,
все своє майно, де б воно не знаходилось
та з чого б воно не складалось та все те,
на що вона за законом буде матиме право,
заповідала ОСОБА_1 (позивачу) (а.с. 33).

Суд встановив, що рішенням
виконкому Великодолинської с/р № 9 від
15.05.1964 р., батькам позивача ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 була відведена земельна ділянка
під будівництво індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1, площею 495
кв.м, а також, укладений з ними
відповідний договір про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки (а.с. 16,17).

Крім цього, виконком
Великодолинської с/р надав дозвіл на
виробництво будівельних робіт на
вказаній земельній ділянці від 20.07.1967 р.
(а.с. 18-19).

Житловий будинок був побудований
05.03.1968 р., що підтверджується актом про
закінчення будівництва та вводу в
експлуатацію житлового будинку за
адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 20).

23.03.2000 р. КП «Овідіопольське РБТІ»
був складений технічний паспорт на
вказаний будинок, який розташований за
адресою : АДРЕСА_1 складається в цілому
з житлового будинку під літ. «А»,
загальною площею 65,9 кв.м, житловою 43,5
кв.м, жилої прибудови під літ. «А1»,
літньої кухні під літ. «Б», навісу під
літ. «В», сараю під літ. «Г», сараю під
літ. «Д», вбиральні під літ. «Е», погребу
з шийкою під літ. «Ж», гаражу під літ.
«З», споруди під літ. «№№ 1-6» (а.с. 12-15).

Також, рішенням Великодолинської
с/р № 546 від 22.05.2000 р., матері позивача
ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею
0,0313 га із земель Великодолинської с/р
для будівництва та обслуговування
жилого будинку по АДРЕСА_1 із них 0,009 га
без права передачі у приватну
власність та вирішено залишити
земельну ділянку площею 0,0813 га в
постійному користуванні ОСОБА_2 (а.с.
39).

Як встановив суд, померлі батьки
позивача не отримали за життя
свідоцтва про право власності на
вищевказаний будинок, який входить до
спадщини, яка відкрилася після смерті
батька відповідача ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2., спадщину після смерті
якого фактично прийняла його дружина
ОСОБА_2, постійно проживаючи разом із
спадкодавцем і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 8,9).

Звернувшись до нотаріуса з заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, позивач отримав
письмову відмову нотаріуса у видачі
вказаного свідоцтва у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на спадковий будинок (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається,
що позивач фактично прийняв спадщину
після смерті своєї матері ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за життя не
зареєструвала своє право власності на
спадковий будинок.

З урахуванням викладеного, суд
дійшов висновку, що позов
обґрунтований та такий, що підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11,61,209,212,213,214-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 524,527,534,548,549 ЦК України (в
редакції 1963 р.), суд , -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до
Великодолинської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити;

2. Визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті його матері
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
спадкове нерухоме майно у вигляді
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований за адресою : АДРЕСА_1 та
складається в цілому з житлового
будинку під літ. «А», загальною площею
65,9 кв.м, житловою 43,5 кв.м, жилої
прибудови під літ. «А1», літньої кухні
під літ. «Б», навісу під літ. «В», сараю
під літ. «Г», сараю під літ. «Д»,
вбиральні під літ. «Е», погребу з шийкою
під літ. «Ж», гаражу під літ. «З»,
споруди під літ. «№№ 1-6».

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя
Гандзій Д.М.