справа №619/5064/14-ц
провадження №2/619/1881/14
УХВАЛА

24 листопада 2014 року
м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду
Харківської області Болибок Є.А.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову, -

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Дергачівський РВ ГУ ДМС України в
Харківській області, усунення перешкод
в користуванні квартирою №30 в будинку
№1 по вул. Енергетичній в сел.
Солоницівка Дергачівського району
Харківської області, шляхом зняття з
реєстраційного обліку та виселенні
відповідачів.

До суду надійшла заява ОСОБА_1
про забезпечення позову, в якій вона
просить в порядку забезпечення позову
надіслати запит до Дергачівської ОДПІ
ГУ ДФС в Харківській області про
надання інформації стосовно
індивідуального податкового номеру
ОСОБА_3, ОСОБА_4

Пленум Верховного Суду України в п.16
своєї Постанови №2 від 12 червня 2009 року
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз’яснив судам, що
відповідно до частини першої статті 153
ЦПК України заява про забезпечення
позову розглядається судом у день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі. У зв'язку з цим вжиття
заходів забезпечення позову можливе не
лише при проведенні попереднього
судового засідання, здійсненні
процесуальних дій з підготовки справи
до судового розгляду чи під час
судового розгляду, а й одночасно з
відкриттям провадження у справі чи
після постановлення такої ухвали.

Заява про забезпечення позову не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України
передбачено, що позов забезпечується: 1)
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії; 4) забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту; 6)
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Згідно ч.2 ст.152 ЦПК України, у разі
необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Позивач просить забезпечити позов
шляхом витребування з Дергачівської
ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області щодо
індивідуального податкового номеру
відповідачів, що по суті не заходом
забезпечення позову в розумінні ст.152
ЦПК України, оскільки забезпечення
позову - це сукупність процесуальних
дій, які гарантують виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України в п.4
Постанови №9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» роз’яснив судам,
що розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Також суддя відмічає, що в матеріалах
справи відсутні відомості, потрібні
для вирішення питання про забезпечення
позову, а саме: відомості, які
підтверджують, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Пленум Верховного Суду України в п.7
своєї Постанови №9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» роз’яснив судам,
що питання про забезпечення позову
вирішує суддя одноособово або суд у
судовому засіданні (залежно від стадії
розгляду справи) в день надходження
заяви.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суддя –

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня її проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Є.А. Болибок