Номер провадження: 22-ц/785/6790/14
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко
Л.Г.,

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 4 березня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «ПроКредитБанк» (далі - ПАТ
«ПроКредитБанк», Банк) до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа:
Українсько-німецьке мале підприємство
з іноземними інвестиціями «Фогтланд» у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ
«Фогтланд», товариство) про стягнення
заборгованості за Рамковою угодою та
договорами про надання траншу, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ
«ПроКредитБанк», треті особи: ОСОБА_5,
Українсько-німецьке МП з іноземними
інвестиціями ТОВ «Фогтланд», про
належне виконання кредитних
договорів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010р. ПАТ «ПроКредитБанк»
звернулось до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ
«Фогтланд», обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що 18 грудня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством
«ПроКредитБанк» (правонаступником
якого є ПАТ «ПроКредитБанк») та ОСОБА_4
укладена Рамкова угода № 786 (далі -
Рамкова угода), відповідно до умов якої
позивач зобов'язався здійснювати
кредитування відповідача у межах
ліміту суми кредитування,
еквівалентній 100000 доларів США та
ліміту строку кредитування 120 місяців.

На підставі цієї угоди сторони уклали:

- договір про надання траншу №
5.15807/786 від 18 грудня 2007 року (далі -
договір про надання траншу від 18 грудня
2007 року), згідно якого ОСОБА_4 отримав
кредит в розмірі 21000 доларів США під 18%
річних за користування кредитними
коштами на строк користування 36
місяців;

- договір про надання траншу №
5.17882/786 від 26 серпня 2008 року (далі -
договір про надання траншу від 26
серпня 2008 року), згідно якого ОСОБА_4
отримав кредит у розмірі 40 000 доларів
США під 17% річних за користування
кредитними коштами на строк
користування 48 місяців.

Для забезпечення виконання
зобов'язання:

- за договором про надання траншу
від 18 грудня 2007 року між Банком та
ОСОБА_5 18 грудня 2007 року укладено
договір поруки № 786-ДП1 та, крім того,
між Банком та ТОВ «Фогтланд» у той же
день укладено договір застави рухомого
майна;

- за договором про надання траншу
від 26 серпня 2008 року між сторонами у той
же день укладено договір застави
рухомого майна № 786-ДЗ 2.

Посилаючись на невиконання зобов'язань
за кредитними договорами, позивач,
остаточно уточнивши позовні вимоги та
визначивши відповідачами ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, а ТОВ «Фогтланд» - третьою
особою, просив стягнути з подружжя
ОСОБА_5 в солідарному порядку на його
користь загальну заборгованість
станом на 24 жовтня 2013 року в розмірі
1360061,19 грн. (423475,78 + 936585,41), яка складалась
за:

- договором про надання траншу від
18 грудня 2007 року за кредитом у розмірі
114429,31 грн., що еквівалентно 14316,19 доларів
США, процентами за користування
кредитом у розмірі 37441,29 грн., що
еквівалентно 4684,26 доларів США, пені за
прострочення сплати процентів у
розмірі 271605,18 грн., а всього в розмірі
423475,78 грн.;

- договором про надання траншу від
26 серпня 2008 року за кредитом у розмірі
289514, 77 грн., що еквівалентно 36221,04
доларів США, процентами за
користування кредитом у розмірі 43652,33
грн., що еквівалентно 5461,32 долара США,
пені за прострочення сплати процентів
у розмірі 603418,31 грн., а всього у розмірі
936585, 41 грн. (т. 1 а.с. 1-2, 97-98, т. 2 а.с.116, 197).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав,
звернувшись 7 листопада 2011 року до суду
із зустрічним позовом про зобов'язання
Банку до належного виконання Рамкової
угоди та договорів про надання траншу.

Свої вимоги обґрунтував тим, що при
проведенні ним оплат Банк спрямовував
кошти на погашення заборгованості не
дотримуючись п.7.7 Рамкової угоди, що в
подальшому призвело до неправильного
розрахунку зобов'язань за кредитними
договорами (т.1 а.с.197-200).

Зустрічний позов Банком не визнано за
його безпідставністю та
необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_5 особисто участь у
розгляді справи по суті не приймала,
правом мати представника у справі не
скористалась, будь-яких письмових
заперечень проти позову Банка та
письмової заяви про визнання
зустрічного позову ОСОБА_4 суду не
надала.

ТОВ «Фогтланд», як третя особа, свого
відношення до первісного та
зустрічного позовів не висловило.

Справа розглядалась судами
неодноразово (т.2 а.с.28-29, 31-34, 69-70,996-97,100).

Останнім рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 4 березня 2014
року позов ПАТ «ПКБ» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «ПроКредитБанк» суму
заборгованості за Рамковою угодою №786
від 18 грудня 2007 року та укладених на її
підставі Договорів про надання траншу
№5.15807/786 від 18 грудня 2007 року та №5.17882/786
від 26 серпня 2008 року з урахуванням
процентів та штрафних санкцій в
загальному розмірі 1360061,19 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»
судовий збір у розмірі 1700 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в
розмірі 120 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ПАТ «ПроКредитБанк» про
належне виконання кредитних договорів
відмовлено (т. 2 а.с. 203-207).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 ОСОБА_3 просить рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
первісного позову та про задоволення
зустрічного позову ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
(т. 2 а.с. 213-217).

Відповідач ОСОБА_5 про час, дату та
місце проведення судового засідання
сповіщена належним чином, однак своїм
правом на участь у розгляді
апеляційної скарги не скористалась та
у судове засідання не з'явилась (т.3
а.с.57, 61).

Представник третьої особи - ТОВ
«Фогтланд» в судове засідання не
з'явився, просив розглянути апеляційну
скаргу за його відсутності (т. 3 а.с. 76-77).

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 та
представника Банка Герус А.В.,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду
зміні з огляду на наступне.

Задовольняючі первісний позов, суд
першої інстанції виходив з невиконання
позичальником умов Рамкової угоди та
договорів про надання траншів,
заборгованості по кредитним договорам
станом на 24 жовтня 2013 року та права
Банка на її стягнення, погодившись з
розрахунком заборгованості, наданої
Банком, в розмірі 1360061, 19 грн.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_4 не довів те, що Банк
спрямовував кошти відповідача не
дотримуючись п. 7.7 Рамкової угоди та не
довів помилковість розрахунків
зобов'язань, наданих Банком.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду за
виключенням визначення судом розміру
неустойки, про що буде викладено нижче.

Колегія суддів вважає встановленими
такі факти та відповідні ним
правовідносини.

Спірними є
правовідносини кредиту, що
врегульовані параграфом 1,2 глави 71 ЦК
України.

За кредитним договором
банк (кредитодавець) зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Виконання зобов'язання забезпечується
неустойкою, порукою тощо (ч.1 ст.546 ЦК
України).

За договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК
України).

У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.ч.1.2
ст.554 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України).

Розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України).

Встановлено, що 18 грудня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
«ПроКредитБанк» (правонаступником
якого є ПАТ «ПроКредитБанк») та ОСОБА_4
укладена Рамкова угода № 786, відповідно
до умов якої позивач зобов'язався
здійснювати кредитування відповідача
у межах ліміту суми кредитування,
еквівалентній 100000 доларів США та
ліміту строку кредитування 120 місяців.

Видача кредитів на підставі Рамкової
угоди та визначення їх умов
здійснювалось шляхом укладення
договорів про надання траншу, які є
невід'ємною частиною Рамкової угоди та
не мають самостійного значення (т. 1 а.с.
5-7).

Пунктом 10.4 Рамкової угоди
передбачалось, що нарахування та
сплата пені проводиться за весь час
існування заборгованості, без
застосування, встановлених
законодавством обмежувальних строків
(т.1 а.с. 7).

На підставі цієї угоди сторони уклали:

- договір про надання траншу №
5.15807/786 від 18 грудня 2007 року (далі -
договір про надання траншу від 18 грудня
2007 року), згідно якого ОСОБА_4 отримав
кредит в розмірі 21000 доларів США під 18%
річних за користування кредитними
коштами на строк користування 36
місяців (т.1 а.с. 8);

- договір про надання траншу №
5.17882/786 від 26 серпня 2008 року (далі -
договір про надання траншу від 26
серпня 2008 року), згідно якого ОСОБА_4
отримав кредит у розмірі 40 000 доларів
США під 17% річних за користування
кредитними коштами на строк
користування 48 місяців (т. 1 а.с. 12).

Для забезпечення виконання
зобов'язання:

- за договором про надання траншу
від 18 грудня 2007 року між Банком та
ОСОБА_5 18 грудня 2007 року укладено
договір поруки № 786-ДП1 та крім того, між
Банком та ТОВ «Фогтланд» у той же день
укладено договір застави рухомого
майна № 786-ДЗ-1, згідно якого товариство
передало Банку транспортний засіб -
вантажний сідловий тягач - Е, марки RENAULT,
модель MAGNUM AE430, 1997 року випуску (т. 1 а.с.
16-17, 21-23);

- за договором про надання траншу
від 26 серпня 2008 року між сторонами у той
же день укладено договір застави
рухомого майна № 786-ДЗ 2, згідно якого
ОСОБА_4 передав Банку транспортні
засоби:

1) вантажний сідловий тягач - Е, марки
INTERNATIONAL, модель 9200I, 2002 року випуску;

2) напівпричіп контейнеровоз, марки VAN
HOOL, модель ЗВ0011, 1986 року випуску;

3) напівпричіп контейнеровоз, марки
SCHMITZ, модель SPR 24, 1992 року випуску (т.1
а.с.18-20).

Останній своєчасний та повний платіж
згідно графіку до договору траншу від 18
грудня 2007 року ОСОБА_4 здійснив 14 серпня
2008 року, після чого здійснював часткове
погашення кредитних зобов'язань.

Останній платіж за зазначеним
договором було здійснено 27 грудня 2010
року (т. 1 а.с. 9, 11, т. 2 а.с. 11, 12-15).

Останній своєчасний та повний платіж
згідно графіку до договору траншу від
26 серпня 2008 року ОСОБА_4 здійснив 22
грудня 2008 року, після чого здійснював
часткове погашення кредитних
зобов'язань.

Останній платіж за зазначеним
договором було здійснено 23 липня 2010
року (т.1 а.с. 13,15, т. 2 а.с. 10, 12-15).

Тому твердження апелянта про належне
виконання своїх зобов'язань перед
Банком не відповідає дійсності та
спростовується матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 534 ЦК України встановлено,
що у разі недостатності суми
проведеного платежу для виконання
грошового зобов'язання у повному
обсязі ця сума погашає вимоги
кредитора у такій черговості, якщо інше
не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються
витрати кредитора, пов'язані з
одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і
неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна
сума боргу.

Пунктом 7.7 Рамкової угоди, відповідно
до ч. 1 ст. 534 ЦК України, визначена інша
черговість погашення вимог.

Зокрема, ним передбачено, що у разі
недостатності суми проведеного
платежу в повному обсязі, ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості незалежно від призначення
платежу, вказаного у розрахунковому
документі, на підставі якого вносився
платіж, а саме:

1). витрати Кредитора, пов'язані з
погашенням заборгованості;

2). неустойка;

3). проценти за неправомірне
користування кредитом;

4). заборгованість по процентах за
користування кредитом;

5). заборгованість по кредиту;

6). проценти за користування кредитом;

7). кредит ( т. 1 а.с.6).

Рішенням господарського суду Одеської
області від 27 лютого 2012 року, яке
набрало чинності, задоволено позов ПАТ
«ПроКредитБанк» до
Українсько-німецького МП з іноземними
інвестиціями ТОВ «Фогтланд», третя
особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення
на заставлено майно, а саме:
транспортний засіб - вантажний
сідловий тягач - Е, марки RENAULT, модель
MAGNUM АЕ430, 1997 року випуску (т.2 а.с. 84-87).

На виконання цього рішення суду, за
домовленістю між сторонами договору
застави № 786-ДЗ1 - Банком та ТОВ
«Фогтланд», після сплати останнім 25
квітня 2012 року Банку 7670 доларів США,
вказаний договір застави припинено (т. 2
а.с. 198, т. 3 а.с. 76-77).

На підставі наданих Банком розрахунків
заборгованості (до отримання Банком
коштів від ТОВ «Фогтланд» за заставне
рухоме майно) борг за кредитами та
відсотками за кредитами в валюті
кредиту становив 68352, 81 доларів США та
пені по двом кредитам 875023, 49 грн. (т. 1
а.с.99-101).

У зв'язку з частковим погашенням в сумі
7670 доларів США, остаточна сума
заборгованості за кредитами та
відсотками згідно розрахунків банка
склала: 60682, 81 доларів США (68352,81 - 7670), що
станом на 24 жовтня 2013 року в гривневому
еквіваленті становило 485037,70 грн. (7,993
грн. за 1 долар США) та пені по двом
кредитам в розмірі 875023,49 грн., а всього
1360061, 19 грн. (485037,70+875023,49) т. 2 а.с. 197.

Саме з таким розрахунком Банка
погодився суд першої інстанції (т. 2 а.с.
203-207).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
щодо неналежного виконання Банком п.7.7
Рамкової угоди та неправильного
визначення розрахунків заборгованості
апеляційним судом були витребувані від
Банка та ОСОБА_4 додаткові докази.

Надані Банком детальні розрахунки
заборгованості ОСОБА_4 та виписки з
рахунків про рух коштів підтвердили
правильність розрахунків наданих
позивачем суду першої інстанції (т.3
а.с.22-36).

Належних та допустимих доказів
неправильності розрахунків
заборгованості Банка відповідачем
ОСОБА_4 не надано, відтак, розрахунок
банка приймається судом як доказ у
вирішення спору.

Разом з тим, погоджуючись з правильними
розрахунками заборгованості Банка, суд
першої інстанції не взяв до уваги
вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, якою, як
зазначалось вище, розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків.

Так, згідно розрахунків, наданих банком
заборгованість за договорами про
надання траншу:

- від 18 грудня 2007 року складається
з заборгованості за кредитом у розмірі
114429, 31 грн. (еквівалент 14316,9 доларів США),
процентів за користування кредитом у
розмірі 37441,29 грн. (еквівалент 4684,26
доларів США) та пені у розмірі 271605,18
грн., а всього у розмірі 423475,78 грн.;

- від 26 серпня 2008 року складається
у заборгованості за кредитом у розмірі
289514,77 грн. (еквівалент 36221,04 доларів США),
процентів за користування кредитом у
розмірі 43652, 33 грн. (еквівалент 5461,32
доларів США) та пені у розмірі 603418,31
грн., а всього у розмірі 936585,41 грн.

Таким чином розмір неустойки (271605,18 грн.
та 603418,31 грн. відповідно) значно більший
від боргових зобов'язань (разом із
процентами) - 151870,59 (114429,31+37441,29) грн. та
333167,1 (289514,77+43652,33) грн. відповідно.

Тому до визначеного Банком розміру
пені підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК
України.

З огляду на обставини справи, виходячи
з принципів розумності та
справедливості, розмір неустойки
підлягає зменшенню з 271605, 18 грн. до 151870,
59 грн. по договору про надання траншу
від 18 грудня 2007 року та з 603418,31 грн. до
333167,1 грн., а рішення суду першої
інстанції в цій частині зміні.

Та обставина, що відповідачем ОСОБА_4 в
суді першої інстанції заява про
застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України не
подавалась на даний висновок
апеляційного суду не впливає.

При цьому колегія суддів виходить з
того, що у зустрічному позові
відповідач вказував на
безпідставність вимоги про стягнення
неустойки в розмірі зазначеному
Банком, визнаючи розмір пені по двом
договорам в розмірі 3163,41 доларів США
(еквівалент 25244,01 грн станом на 7
листопада 2011 року) - т. 1 а.с. 197-200.

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4, апеляційний
суд, крім вищенаведеного, бере до уваги
помилковість розрахунків наданих
відповідачем в суді першої та
апеляційної інстанцій (т. 2 а.с. 82-83, т. 3
а.с. 44-45).

Зокрема, в розрахунку ОСОБА_4 за
договором про надання траншу від 18
грудня 2007 року в колонці дев'ятій «сума
внеску», починаючи з 19 строчки платежі
не відповідають дійсності.

Тобто, за період з 14 квітня 2009 року по 22
жовтня 2010 року за договором про надання
вказаного траншу було погашено не 1309,1
доларів США, а 1127,1 доларів США, що в
подальшому призвело до невірного
розрахунку процентів.

Розрахунок пені також не відповідає
умовам Рамкової угоди.

При розрахунку була використана
подвійна облікова ставка НБУ, тоді як
відповідно до п.10.2 Рамкової угоди
розмір пені становить 0,5% від суми
непогашених зобов'язань за кожний день
прострочення. Обмеження розміру пені
подвійною обліковою ставкою НБУ
встановлено Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань, проте:

- положення цього закону не
розповсюджується на боржників -
фізичних осіб;

- відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 551 УК
України розмір неустойки, встановлений
законом, може бути збільшений у
договорі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач ОСОБА_4 про існування
заборгованості Банком не повідомлявся
не відповідають дійсності.

Колегія суддів вважає, що Банк довів
належне повідомлення, як ОСОБА_4 так і
ОСОБА_5 щодо дострокового погашення
кредиту.

Для підтвердження цього факту
представник банка надав листи Банка
від 8 лютого 2010 року та розписки про їх
отримання відповідачами 15 лютого 2010
року, копії яких є в матеріалах справи
(т.1 а.с. 28-29, 30-31, 33).

Враховуючи наведене, Банк, відповідно
до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.8.2.1, 12.2
Рамкової угоди № 786 вправі був вимагати
дострокового погашення кредиту та
сплати процентів (т.1 а.с. 6-7).

Відповідно до принципу
диспозитивності (ст.11 ЦПК України) та
враховуючи те, що:

- ОСОБА_4 не був стороною договору
поруки;

- ОСОБА_5, погодившись з рішенням
суду першої інстанції, не оскаржила
його в апеляційному порядку,

доводи апеляційної скарги про
порушення Банком умов вищезазначеного
договору поруки до уваги апеляційним
судом не приймаються.

З огляду на наведений вище принцип
диспозитивності, не може бути
підставою для скасування рішення суду
розгляд справи за відсутністю
відповідача ОСОБА_5 та третьої особи
ТОВ «Фогтланд» з підстав неналежного
повідомлення їх про час і місце
судового засідання, оскільки зазначені
учасники цивільного процесу не
оскаржили рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про
неналежне сповіщення ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_3 про час та місце
судового засідання спростовується
наступним.

Відповідно до виданої 12 жовтня 2011 року
ОСОБА_4 довіреності ОСОБА_3, посвідченої
нотаріусом, вона була належним
представником відповідача до 12 жовтня
2014 року (т. 1 а.с. 177).

Частиною 5 ст. 76 ЦПК України
встановлено, що вручення судової
повістки представникові особи, яка
бере участь у справі, вважається
врученням повістки і цій особі.

Згідно розписки про одержання судової
повістки представник ОСОБА_4 ОСОБА_3
була сповіщена про те, що чергове
судове засідання було призначено на 4
березня 2014 року на 12 год. 15 хв. (т.2 а.с.
196).

В суді апеляційної інстанції 7 жовтня
2014 року ОСОБА_3 була надана для огляду
вказана розписка, яка підтвердила
справжність свого підпису в документі
(т.3 а.с.18-19).

Беручи до уваги те, що провадження у
справі було відкрито 25 серпня 2010 року,
що інтереси ОСОБА_4 у справі з жовтня 2011
року захищала представник, яка є
кваліфікованим юристом, доводи
апелянта про те, що вона була
позбавлена можливості заявити
клопотання про призначення
судово-бухгалтерської експертизи є
надуманими.

З огляду на правила ч. 2 ст. 308 ЦПК
України та обставина, що суд першої
інстанції розглянув по суті зустрічний
позов ОСОБА_4, поданий ним у 2011 році, у
його відсутність, не є підставою для
скасування рішення, оскільки суд
постановив правильне та справедливе
рішення щодо необґрунтованих вимог
ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 4 березня 2014 року
змінити.

Позов Приватного акціонерного
товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
Рамковою угодою та договорами про
надання траншу задовольнити частково.

Стягнути солідарно з
позичальника ОСОБА_4 та поручителя за
договором поруки № 786-ДП1 від 18 грудня
2007 року ОСОБА_5 на користь Приватного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» за укладеними між
Приватним акціонерним товариством
«ПроКредитБанк» та ОСОБА_4 на підставі
Рамкової угоди № 786 від 18 грудня 2007
року:

- договору про надання траншу №
5.15807/786 від 18 грудня 2007 року
заборгованість станом на 24 жовтня 2013
року за кредитом у сумі 114 429, 30 грн.,
еквівалентних 14316,19 доларів США, за
відсотками в сумі 37441,29 грн.,
еквівалентних 4684,26 доларів США, пеню в
сумі 151870,59 грн., а всього заборгованість
в загальній сумі 303741,18 грн.;

- договору про надання траншу №
5.17882/786 від 26 серпня 2008 року
заборгованість станом на 24 жовтня 2013
року за кредитом у сумі 289514,77 грн.,
еквівалентних 36221,04 доларів США, за
відсотками в сумі 43652,33 грн.,
еквівалентних 5461,32 доларів США, пеню в
сумі 333167,1 грн., а всього заборгованість
в загальній сумі 666334,2 грн.

В задоволені зустрічного позову
ОСОБА_4 до Приватного акціонерного
товариства «ПроКредитБанк» про
належне виконання Рамкової угоди від 18
грудня 2007 року, договорів про надання
траншу № 5.15807/786 від 18 грудня 2007 року та
№ 5.17882/786 від 26 серпня 2008 року відмовити.

Стягнути на користь Приватного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» судові витрати з
ОСОБА_4 в сумі 910 грн., з ОСОБА_5 в сумі 910
грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області

Г.Я. Колесніков