Справа № 175/2910/14-ц
Провадження № 2/175/1104/14
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області

У складі головуючого судді Бойко О.М.,

При секретарі Карпенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивачка в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити у повному обсязі
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її
користь, в якості відшкодування
спричиненої його бездіяльністю
майнової шкоди, грошову суму в розмірі 3
250 (три тисячі двісті п'ятдесят) гривень.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав письмові заперечення,
у яких заперечував проти задоволення
позову у повному обсязі, вважаючи
позовні вимоги ОСОБА_1 не
обґрунтованими та такими, що
суперечать нормам чинного
законодавства.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що починаючи з 2003 року,
позивачкою був укладений договір з
газопостачальною організацією ВАТ
«Дніпрогаз» на газопостачання до
домоволодіння, по АДРЕСА_1, де вона
продовжує проживати.

У період часу з 18.12.1976 року по 04.10.2011 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно перебували в
зареєстрованому шлюбі і проживали
разом в будинку за вищевказаною
адресою, де вони зареєстровані у
встановленому законодавством порядку
і до теперішнього часу. У зв'язку з
наявністю у відповідача статусу
учасника ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, він має пільги на
користування газом в житловому
будинку, в котрому він проживає.

Як встановлено у судовому засіданні,
після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 був
вимушений переїхати до іншого місця
проживання через багаторазові сварки
та агресію зі сторони ОСОБА_1

Після чого, 17.10.2011 року, після набрання
чинності рішення суду про розірвання
шлюбу, відповідач звернувся письмово
до Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації з
листом, в котрому зазначив про зміну
місця проживання та розірвання шлюбу з
позивачем, як того вимагало чинне
законодавство України (копія даного
листа наявна в матеріалах справи).
Вказані обставини спростовують
посилання ОСОБА_1 у своєму позові на те,
що лише 25.12.2013 року ОСОБА_2 надав до
служби соціального захисту
Дніпропетровської районної державної
адміністрації копію рішення суду про
розірвання шлюбу від 04.10.2011 року і,
таким чином, він лише 25.12.2013 року
повідомив уповноважений орган про
зміну сімейного стану та місця
проживання.

Крім того встановлено, що відповідач
25.12.2013 року звернувся до Управління
праці та соціального захисту населення
з особистою заявою щодо призначення
пільг за фактичним місцем проживання,
тобто за адресою: АДРЕСА_2, що також
відповідає нормам чинного
законодавства.

Згідно ст. 7 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про єдиний
державний автоматизований реєстр осіб,
які мають право на пільги», на котрий
посилається позивачка в своїй позовній
заяві, зазначено, що у разі зміни місця
проживання в межах
адміністративно-територіальної
одиниці, яку обслуговує уповноважений
орган, пільговик або його законний
представник повинен повідомити його
про це письмово. Як відомо, зміна місця
проживання відповідача відбулась саме
в межах однієї
адміністративно-територіальної
одиниці, отже, на виконання зазначеної
норми законодавства, ОСОБА_2 повідомив
належним чином уповноважений орган про
зміну місця проживання та зміну
сімейного стану.

Статтею 8 зазначеної Постанови
передбачено, що у разі, коли у складі
сім'ї пільговика відбулися зміни, що
потребують коригування включеної до
Реєстру інформації, він повідомляє про
це уповноважений орган. Таким чином,
відповідачем у розумний строк, а саме -
17.10.2011 року письмово повідомлено
уповноважений орган про зміну
сімейного стану та фактичного місця
проживання, що підтверджується
поштовим описом вкладення в лист зі
штемпелем відділення поштового
зв'язку, на котрому зазначено дату
відправки листа.

Посилання позивачки щодо зобов'язання
відповідачем повідомити про
скасування пільг є необґрунтованими та
безпідставними, оскільки такий
обов'язок відповідача не передбачений
жодними нормами законодавства, а також
позивачка знала про ті обставини, що
шлюб між сторонами розірвано і
відповідач змінив місце проживання.

Окрім того, позивачка повинна була
знати про зміну тарифів за споживання
газу оскільки відповідна служба
кожного місяця формує та надсилає
квитанції за адресами споживачів з
зазначенням суми боргу.

Таким чином, наведені позивачем
обставини та аргументи не знаходять
свого фактичного та законодавчого
підтвердження.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

ОСОБА_1 не надано суду належних доказів
на підтвердження своїх доводів, а тому
суд приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні її
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 202, 526, 527, 533, 625 ЦК
України, ст.ст. 3, 60, 61, 109, 118, 119, 122, 123, 214, 215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя О.М. Бойко