Номер провадження: 22-ц/785/8670/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Калараш А.А., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 3 вересня 2013
року,

встановила:

В червні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що між сторонами
укладений договір позики від 12 січня 2010
року, на підставі якого позивач передав
відповідачу 16000 доларів США. Договір
позики був забезпечений іпотекою
квартири відповідача. Відповідач не
повернув борг на вимогу позивача до 10
червня 2010 року, тому на квартиру
відповідача звернуто стягнення на
підставі виконавчого напису нотаріуса
від 7 липня 2011 року, який знаходиться на
виконанні виконавчої служби.

Оскільки відповідач ухиляється від
повернення боргу, позивач просив
стягнути з відповідача:

- відсотки за користування грошами на
рівні облікової ставки НБУ за період з
12.01.2010 року по 03.09.2013 року в сумі 36644,74
грн.;

- 3% річних за користування грошами за
період з 10.06.2010 по 03.09.2013 року в сумі 1547,83
доларів США;

- передбачену договором позики пеню за
період з 07.07.2011 року по 06.06.2013 року в сумі
44672 доларів США.

Заочним рішенням Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 3 вересня 2013 року позов задоволений
частково: суд стягнув з відповідача на
користь позивача 3% річних в сумі 1547,83
доларів США, в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду в частині
відмови в позові про стягнення
відсотків за договором позики та пені,
та в цій частині ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір позики є розірваним
позикодавцем, оскільки він звернувся з
вимогою про дострокове повернення
боргу до 10.06.2010року. Наслідком чого
стало припинення забов»язань сторін за
договором, крім обов'язку позичальника
достроково повернути борг. Позивач
реалізував своє право на повернення
боргу шляхом звернення стягнення на
квартиру на підставі виконавчого
напису нотаріуса. Разом з тим, оскільки
грошовий борг не повернутий, тому суд
вважав, що позивач має право тільки на
отримання 3% річних від неповернутої
суми, яку стягнув в доларах США.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
не ґрунтуються на законі та не
підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами укладений договір позики від
12 січня 2010 року, на підставі якого
позивач передав відповідачу 16000
доларів США, що еквівалентно 127840 грн.,
на строк до 12 січня 2012 року(а.с.4). В
забезпечення забов"язань за договором
позики сторони уклали договір іпотеки
від 12 січня 2010 року, за яким ОСОБА_3
передав в іпотеку належну йому
квартиру(а.с.5).

Пунктом 2 Договору позики сторони
передбачили дострокове повернення
боргу на вимогу позикодавця, а пунктом 4
цього договору сторони передбачили
пеню в розмірі 0,4% від суми
неповерненого боргу за кожен день
прострочки. На підставі цього позивач
направив відповідачу вимогу повернути
борг до 10.06.2010року(а.с.7). Оскільки
відповідач не повернув борг, тому на
квартиру відповідача звернуто
стягнення на підставі виконавчого
напису нотаріуса від 7 липня 2011 року (в
рахунок погашення основного боргу та
пені на загальну суму 275522 грн.) -а.с.6.
Виконавчий напис знаходиться на
виконанні виконавчої служби, грошовий
борг не повернутий.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду про дострокове
розірвання договору позики. Заява
позивача від 07.05.2010року свідчить про
вимогу про дострокове повернення
боргу, що не звільняло відповідача від
виконання умов договору позики по
сплаті процентів за користування
коштами та пені.

Колегія суддів вважає, що на підставі
ч.1 ст.1048 ЦК України позивач має право на
отримання процентів за договором
позики в розмірі облікової ставки
Національного банку України, оскільки
договором позики не встановлений
розмір процентів. Колегія суддів
погоджується з розрахунком процентів,
який надав позивач (а.с.8, 19). Проценти
підлягають стягненню за період
користування коштами з 12.01.2010 року по
03.09.2013 року в сумі 36644,74 грн.

Оскільки пунктом 4 Договору позики
сторони передбачили пеню в розмірі 0,4%
від суми неповерненого боргу за кожен
день прострочки, тому на підставі ч.1
ст.624 ЦК України з відповідача підлягає
стягненню пеня з період з 07.07.2011 року по
06.06.2013 року(698 дн.) - 127 840 грн. х 0,4% х 698 дн. =
356929,28 грн.

Крім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК
України з відповідача підлягають
стягненню 3% річних за час прострочки з
10.06.2010 року по 03.09.2013 року - 127 840 грн. х 3% :
365 дн. х 1177 дн. = 12367,20 грн.

Всього підлягає стягненню:

- проценти на рівні облікової ставки
НБУ в сумі 36644,74 грн.

- пеня в розмірі 0,4% в
сумі 356929,28 грн.

- 3% річних в
сумі 12367,20 грн.,

а всього в
сумі 405941,22 грн.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги про стягнення пені та 3% річних в
доларах США, оскільки відповідно до ч.1
ст.533 ЦК України грошове забов»язання
має бути виконане у гривнях.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом не правильно
застосовані норми матеріального права,
на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору як інвалід 2 групи, тому
судовий збір за подачу позову в сумі 3441
грн. та за подачу апеляційної скарги в
сумі 1720,50 грн., а всього 5161,50 грн.
підлягає стягненню з відповідача в
дохід держави на підставі ч.3 ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314
ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 3 вересня 2013 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 405941
гривень 22 копійки.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в сумі 5161гривня 50 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.Д.Коротков

А.А.Калараш

Н.В.Комаровська