Провадження №2о/487/22/14
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2014 року
Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді - Щербини
С.В., при секретарі - Горта О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту постійного
проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
заявою до заінтересованої особи -
Управління Державної міграційної
служби у Миколаївській області про
встановлення факту постійного
проживання на території України в
період з 01.01.1990 року по теперішній час,
на момент проголошення незалежності
України 24.08.1991 року та набрання
чинності Закону України "Про
громадянство" від 13.11.1991 року.

В заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона
подала до ДМС м. Миколаєва документи
для реєстрації за місцем проживання,
але їй в цьому було відмовлено та
повідомлено, що її паспорт громадянки
України, виданий Новоархангельським РВ
УМВС України в Кіровоградській області
визнаний недійсним, а тому є недійсним
і паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Березанським РВ УМВС України в
Миколаївській області 11.05.1999 року,
оскільки нібито відбулося порушення
чинного законодавства України при його
видачі. Проте, вона з 1990 року постійно
проживає на території України, при
обміні паспорта СРСР зразка 1974 року, в
її паспорті було проставлено штамп
«Україна». Вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3
в м. Камо (нині - Гавар) Республіки
Вірменії, але не є громадянкою
Вірменії, паспортом громадянина
Республіки Вірменії не документована.
У 1990 році разом зі своєю родиною,
чоловіком та трьома дітьми, переїхали
на постійне місце проживання до
України в м. Миколаїв, де спочатку
винаймали квартиру АДРЕСА_1, а зараз
проживає по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні заявник
заявлені вимоги підтримала,
підтвердила викладені обставини,
просила заяву задовольнити.

В судовому засіданні
представник заінтересованої особи
просили ухвалити рішення на розсуд
суду.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, заявник ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Камо (нині - Гавар)
Республіки Вірменії, але не є
громадянкою Вірменії, паспортом
громадянина Республіки Вірменії не
документована, що підтерджується
довідкою №197 від 01.11.2013 року
Генерального консульства Республіки
Вірменії. У 1990 році заявница разом зі
своєю родиною, чоловіком та трьома
дітьми, переїхали на постійне місце
проживання до України в м. Миколаїв, де
спочатку винаймали квартиру АДРЕСА_1,
що підтверджується актом від 23.12.2013
року ПП «ЖЕК-10» про проживання заявника
за вищевказаною адресою, а зараз
ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2.

Син заявниці - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
відвідував дошкільний навчальний
заклад №53 «Струмочок», що
підтверджується довідкою ДНЗ №53 від
13.09.2013 року за №64, в якій зазначено, що
ОСОБА_7 зареєстрований у журналі руху
дітей за №161.

Родина заявника: чоловік - ОСОБА_8,
діти: ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 є
громадянами України, що
підтверджується копіями їхніх
паспортів громадян України.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
проживают за адресою: АДРЕСА_1,
підтвердили факт проживання заявника
разом з родиною з січня 1990 року за
вищевказаною адресою.

Таким чином, з 01.01.1990 року по
теперішній час, зокрема, на момент
проголошення незалежності України
24.08.1991 року та набрання чинності Закону
України "Про громадянство" від 13.11.1991
року, заявник ОСОБА_1 постійно
проживала на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України
«Про громадянство України»
громадянами України є 1. усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 р.) постійно проживали на
території України; 2. особи, незалежно
від раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних чи інших ознак, які на момент
набрання чинності Законом України «Про
громадянство України» (13 листопада 1991
року) проживали на Україні і не були
громадянами інших держав.

Встановлення даного факту має для
заявника юридичне значення для
отримання нею паспорта громадянина
України.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до переконання, що заява
ОСОБА_1 є обгрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 256 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення
факту постійного проживання на
території України - задовольнити.

Встановити факт постійного
проживання ОСОБА_1, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Камо (нині - Гавар)
Республіки Вірменії на території
України з 01.01.1990 року, зокрема на момент
проголошення незалежності України
24.08.1991 року та набрання чинності Закону
України "Про громадянство" від 13.11.1991
року, до теперішнього часу.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів після його оголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області в строк і
порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК
України.

Суддя
С.В.
Щербина