Справа № 369/7547/14 Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/6736/14 Доповідач у 2 інстанції
СавченкоКатегорія 57
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 листопада 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Довіра та Гарантія» на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 16
жовтня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та Гарантія» до Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві, треті особи: ОСОБА_1,
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» про зобов'язання зняти
арешт із заставленого майна ,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач ТОВ «Фінансова
компанія «Довіра та Гарантія»
звернувся до суду із вказаним вище
позовом, який мотивував тим, що 28 грудня
2006 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір, згідно якого банк надав
останній кредит для придбання
земельної ділянки в розмірі 52500 доларів
США строком на 10 років із розрахунку 16 %
річних, а відповідачка зобов'язалася
повернути отриманий кредит та сплатити
відсотки за його користування. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між банком і
позичальницею 28 грудня 2006 року
укладено договір іпотеки, згідно якого
остання передала в іпотеку земельну
ділянку площею 0,1498 га по АДРЕСА_1.

Вказував, що відділом ДВС
Києво-Святошинського РУЮ Київської
області у 2011 році на підставі судового
рішення відкрите виконавче
провадження № 28568587 про дострокове
стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк
«Біг Енергія» боргу за кредитним
договором в розмірі 584406,38 грн.

Зазначав, що 27 грудня 2013 року між ВАТ
Банк «Біг Енергія» і ТОВ «Фінансова
компанія «Довіра та Гарантія» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги, згідно якого банк відступив
товариству право вимоги за укладеним
із ОСОБА_1 кредитним договором, а 21
січня 2014 року між банком і товариством
укладено договір про відступлення
права вимоги за договором іпотеки. У
зв'язку із заміною кредитора у
зобов'язанні ухвалою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 6 березня 2014 року
задоволено заяву товариства про заміну
сторони у виконавчому провадженні та
замінено стягувача ВАТ Банк «Біг
Енергія» на ТОВ «ФК «Довіра та
Гарантія». На виконання ухвали суду
ВДВС постановою від 19 травня 2014 року
замінив сторону виконавчого
провадження.

Вказував, що згодом з'ясувалося, що
двома постановами відділу ДВС
Оболонського РУЮ м.Києва від 2 квітня 2012
року та від 8 червня 2012 року накладено
арешт на все майно ОСОБА_1, в тому числі
на передану в іпотеку земельну ділянку,
на користь стягувача ПАТ «УкрСиббанк»,
який не є іпотекодержателем.

Посилаючись на те, що накладення арешту
на земельну ділянку порушує переважне
право товариства як іпотекодержателя
перед іншими кредиторами на
задоволення його вимог за рахунок
предмета іпотеки, просив зобов'язати
ВДВС Оболонського РУЮ м.Києва зняти
арешт та заборону відчуження із
земельної ділянки площею 0,1498 га, що
знаходиться по АДРЕСА_1, накладений
постановами від 2 квітня 2012 року та від 8
червня 2012 року.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 16
жовтня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задоволити в повному
обсязі, посилаючись на порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.
Скаргу мотивує тим, що товариство як
іпотекоджержатель має переважне перед
іншими кредиторами право на
задоволення своїх вимог за рахунок
переданої в іпотеку земельної ділянки,
а отже накладення арешту на цю ділянку
в інтересах іншого кредитора, який не є
іпотекодержателем, порушує права
товариства.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
28 грудня 2006 року між ВАТ Банк «Біг
Енергія» і ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, згідно якого
позичальниця отримала в банку для
придбання земельної ділянки кредит
готівкою в розмірі 52500 доларів США
сроком на 10 років із розрахунку 16 %
річних (а.с.3-4). В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком і ОСОБА_1 28 грудня 2006 року
укладено нотаріально посвідчений
договір іпотеки, за яким позичальниця
передала в іпотеку земельну ділянку
площею 0,1498 га по АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Також судом встановлено, що на
примусовому виконанні у відділі ДВС
Києво-Святошинського РУЮ Київської
області перебуває виконавчий лист №
2-1450, виданий 25 червня 2011 року
Києво-Святошинський районним судом
Київської області про дострокове
стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк
«Біг Енергія» грошових коштів за
кредитним договором в розмірі 584406,38
грн.

27 грудня 2013 року між ВАТ Банк «Біг
Енергія» і ТОВ «Фінансова компанія
«Довіра та Гарантія» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги,
згідно якого банк відступив товариству
право вимоги за укладеним із ОСОБА_1
кредитним договором, а 21 січня 2014 року
між банком і товариством укладено
договір про відступлення права вимоги
за договором іпотеки (а.с.7-15). У зв'язку
із заміною кредитора у зобов'язанні
ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 6
березня 2014 року задоволено заяву
товариства про заміну сторони у
виконавчому провадженні та замінено
стягувача ВАТ Банк «Біг Енергія» на ТОВ
«ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.16). На
підставі вказаної ухвали суду ВДВС
своєю постановою від 19 травня 2014 року
замінив сторону виконавчого
провадження Банк «Біг Енергія» на ТОВ
«ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.16).

Крім того, судом встановлено, що на
примусовому виконанні у відділі ДВС
Оболонського РУЮ м.Києва перебуває
рішення Оболонського районного суду
м.Києва про стягнення із ОСОБА_1 на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором,
у зв'язку з чим двома постановами
державного виконавця від 2 квітня 2012
року та від 8 червня 2012 року накладено
арешт на все майно ОСОБА_1, в тому числі
на передану в іпотеку земельну ділянку
(а.с.17-18).

Вкзані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовував свої
висновки тим, що позивач ТОВ «ФК
«Довіра та Гарантія» як новий кредитор
не довів розмір заборгованості, яку має
боржник ОСОБА_1 перед ним.

Також суд виходив з того, що боржник
ОСОБА_1 має непогашену забргованість
перед іншим кредитором, а відтак
підстави для задоволення позову
відсутні.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками,
оскільки суд у порушення вимог статей
213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі
не визначився із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню до них.

Висновки суду про те, що позивач не
довів розміру заборгованості
необгруновані і спростовуються
матеріалами справи, з яких вбачається,
що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед
первісним кредитором ВАТ Банк «Біг
Енергія» і відповідно перед новим
кредитором ТОВ «ФК «Довіра та
Гарантія» визначений рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області, яке набрало
законної сили, і виданим на підставі
його виконавчим листом № 2-1450 від 25
червня 2011 року, та становить 584406,38 грн.

Крім того, суд не врахував, що згідно
положень ст.572 ЦК України, ст.3 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Дані вимоги кореспондуються із
приписами ст.54 Закону України «Про
виконавче првадження», згідно якої
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Згідно
ч.ч.3-4 ст.54 цього Закону для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

За змістом наведених норм ТОВ «ФК
«Довіра та Гарантія» як
іпотекодержатель належної боржниці
ОСОБА_1 земельної ділянки має право
одержати задоволення за її рахунок
переважно перед іншими кредиторами, а у
випадку накладення арешту на
заставлене майно, товариство згідно ч.4
чт.54 Закону України «Про виконавче
провадження» має право звернутися до
суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна. Дане право
заставодержателя на звернення до суду
з позовом про зняття арешту не
обумовлюється порушенням його прав, а
підставою такого позову є лише факт
накладення арешту на заставлене майно.

Зазначені вище порушення, які допустив
суд першої інстанції, призвели до
неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції не грунтується на матеріалах
справи, ухвалене з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Вирішуючи позов ТОВ «ФК «Довіра та
Гарантія» в межах заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що позов
підлягає до задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до положень ст.572 ЦК України,
ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження» про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК
«Довіра та Гарантія» як новий кредитор
є іпотекодержателем належної боржниці
ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої
по АДРЕСА_1 і відповідно має право
одержати задоволення за її рахунок
переважно перед іншими кредиторами.

З огляду на те, що постанови державного
виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ
м.Києва від від 2 квітня 2012 року та від 8
червня 2012 року в частині накладення
арешту на передану в іпотеку земельну
ділянку, унеможливлюють виконання умов
договору іпотеки шляхом звернення
стягнення на земельну ділянку та
позбавляють кредитора права на
реалізацію цього майна в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором згідно судового рішення, то
колегія суддів вважає за необхідне
задоволити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Довіра та Гарантія»
задоволити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 16
жовтня 2014 року скасувати і ухвалити
нове.

Позов задоволити. Зобов'язати Відділ
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві зняти арешт та
заборону відчуження із земельної
ділянки площею 0,1498 га, кадастровий
номер :03:002:0093, яка розташована по
АДРЕСА_1 і належить на праві власності
ОСОБА_1, накладений постановами Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві від 2 квітня 2012 року та
від 8 червня 2012 року.

Стягнути із Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м.Києві
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та Гарантія» судовий збір в
розмірі 365 гривень 70 коп. Рішення
апеляційного суду набирає законної
сили з моменту його проголошення і може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: