Справа №592/2798/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Хитров Б. В.Номер
провадження 22-ц/788/1953/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 47
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 07 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: Сумська міська рада про
визначення порядку користування
земельною ділянкою,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 07 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.
Встановлено варіант користування
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до
варіанту І висновку судової земельно -
технічної експертизи № 664 від 18 липня
2014 року, виконаною Сумським
відділенням ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С.
Бокаріуса (без застосування
запропонованих експертом сервітутів).
У користування позивачки виділена
земельна ділянка площею 971 кв.м., а у
користування ОСОБА_4 - 961 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить змінити рішення суду та
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі, у тому числі щодо
встановлення сервітуту на
користування земельною ділянкою
відповідача. При цьому зазначає, що при
ухваленні рішення місцевий суд не
врахував роз'яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» щодо сервітутного користування
земельною ділянкою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_6, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7, які
вважали рішення місцевого суду
правильним, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

З матеріалів інвентарної справи № 17099
вбачається, що спільна часткова
власність на спірний будинок вперше
з'явилася у 1970 році, коли голова
колгоспного двору ОСОБА_8 подарувала
домоволодіння батькові і братові
відповідача в рівних частинах. Це
підтверджується копією договору
дарування від 06 липня 1970 року на а.с. 17 -
18 інвентарної справи. На підставі
рішення Сумського міськвиконкому від 20
серпня 1970 року № 643 у наступні роки
старий будинок був знесений і
побудований новий на два входи. Однією
частиною користувався батько, мати і
відповідач, а другою частиною брат
останнього ОСОБА_9 з дружиною і дітьми.
22 грудня 1986 року на ім'я ОСОБА_10 та
ОСОБА_9 видані свідоцтва про право
власності на половину нового будинку
за кожним. В подальшому ОСОБА_11 до своєї
частини зробив прибудову площею 19, 1
кв.м., змінилися частки у праві
власності. Після смерті батька і матері
відповідач успадкував право на 1/2
частину будинку. Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 01 листопада 1995 року задоволений
позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про зміну часток
у праві власності на будинок. За
позивачем суд визнав право власності
на 61/100 частину, а за відповідачем на 39/100
частини будинку. З пояснень
відповідача вбачається, що ще з 70-х
років минулого століття встановився
порядок користування присадибною
земельною ділянкою між батьком,
матір'ю, ним з одного боку і сім'єю брата
ОСОБА_9 з другого боку у рівних
частинах. Цей порядок зберігся і на час
набуття права власності на 61/100 частину
будинку позивачкою ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі - продажу,
посвідченого нотаріально 28 вересня 2004
року. Копія цього договору є на а.с. 5.

Рішенням виконкому Сумської міської
ради від 18 червня 1970 року № 439
встановлено «за будинковолодінням
АДРЕСА_1 норму землекористування 910
кв.м., а решту 981 кв.м. залишити в
тимчасове користування». Це
підтверджується копією рішення
виконкому, яка є на а.с. 15 інвентарної
справи на домоволодіння.

Із - за суперечок між сторонами щодо
користування присадибною земельною
ділянкою остання ними не приватизована
і по цей час.

Як встановлено судом, рішенням
Ковпаківського райсуду м. Суми від 20
грудня 2012 року, яке набрало законної
сили, припинено право спільної
часткової власності сторін на будинок
з надвірними будівлями по АДРЕСА_1,
визнано право власності та виділено
ОСОБА_4 39/100, а ОСОБА_3 - 61/100 частин
будинку з надвірними будівлями (а.с. 7).

Ухвалою цього ж суду від 01 грудня 2008
року, яка набрала законної сили,
визнано мирову угоду між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 стосовно порядку користування
земельною ділянкою за вищезазначеною
адресою. Надано в користування ОСОБА_4
праву частину двору по лінії паркану,
праву частину городу шириною 9,75 м,
праву частину двору від входу до лінії
паркану шириною по лінії входу 4,60 м, по
лінії паркану 5,30 м. Надано в
користування ОСОБА_3 ліву частину
двору, відділену парканом, ліву частину
городу шириною 9,75 м., ліву частину двору
від входу до лінії паркану шириною: по
лінії входу 4,60 м, по лінії паркану 5,30 м (
а.с 8).

Рішенням виконкому Сумської міської
ради від 18 червня 2013 року № 297 частинам
вказаного домоволодіння присвоєні
окремі поштові адреси: АДРЕСА_1 у
позивачки та АДРЕСА_2 у відповідача (
а.с. 10, 44).

У поданій 21 березня 2014 року позовній
заяві, яка в подальшому була уточнена,
ОСОБА_3 просила встановити порядок
користування земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1 відповідно до варіанту
І висновку судової земельно - технічної
експертизи із встановленням земельних
сервітутів.

У матеріалах справи міститься висновок
судової будівельно-технічної
експертизи № 1550/1551 від 24 грудня 2013 року,
виконаною Сумським відділенням ХНДІСЕ
ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, якою
запропоновано три варіанти порядку
користування земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1 м. Суми (а.с. 129 - 145).

Обидві сторони погодилися з
встановленням порядку користування
земельною ділянкою у відповідності з
першим варіантом судової експертизи.
Суд обґрунтовано поклав його в основу
свого рішення. Цей варіант
узгоджується з ухвалою місцевого суду
від 01 грудня 2008 року, якою визнана
мирова угода сторін щодо
землекористування при будинку. У
мировій угоді цей порядок визначений у
загальних рисах, а в рішенні суду -
деталізовано, у тому числі і щодо
заїзду у двір. Фактично сторони
погодилися з рішенням місцевого суду і
в цій частині рішення не оскаржується.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів знаходить, що позивачка
не довела у суді першої інстанції
обґрунтованість свого позову в частині
необхідності встановлення земельних
сервітутів при визначені порядку
користування спірною земельною
ділянкою та погоджується з висновком
місцевого суду, що відповідачем не
створено будь яких перешкод в
користуванні позивачкою своєю
частиною земельної ділянки і вона має
вільний доступ до своєї частини
будинку. Обраний судом варіант
користування земельною ділянкою,
запропонований судовою
земельно-технічною експертизою
відповідає мировій угоді сторін,
визнаною ухвалою Ковпаківського
райсуду м. Суми від 01 грудня 2008 року, із
даною обставиною погодились і сторони
в судовому засіданні місцевого суду.
Крім того, визначаючи варіант
користування земельною ділянкою, суд
врахував геодезичні проміри, які
здійснені після укладання мирової
угоди на місцевості, з метою
конкретизації раніше досягнутої
домовленості про порядок користування
земельною ділянкою.

Колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
зміни рішення суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).

Згідно із ч. 3 ст. 402 ЦК України у разі
недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

В даному випадку місцевий суд обрав
такий варіант користування спірною
земельною ділянкою, який не вимагає
обов'язкового запровадження земельних
сервітутів.

Місцевий суд дав оцінку висновку
експертизи щодо бажаності
встановлення сервітуту при заїзді у
двір і для обслуговування одного з
приміщень позивачки. Суд зазначив, що
шляхом незначних переобладнань,
позивачка взмозі забезпечити собі
безперешкодний заїзд у двір, оскільки
ширина її заїзду у найвужчому місці
складає 3 м 60 см. Що стосується прохання
позивачки встановити сервітут біля
приміщення а-2, то суд встановив і
зазначив про це в рішенні, що це
приміщення позивачка збудувала у 2008
році на самій межі з земельною ділянкою
відповідача усупереч його волі, який на
разі не заперечує, щоб вона інколи у
міру потреби заходила у його двір для
обслуговування стіни.

Суттєвою обставиною є та, що у
первісній позовній заяві немає згадки
про сервітут, через 6 місяців після
подачі позову ОСОБА_3 змінила його і
доповнила вимогою про сервітут не
зазначивши конкретних параметрів.
Однак, у новій позовній заяві вона не
вказала його умов, як це вимагає ч. 3 ст.
402 ЦК України (а.с. 179).

Відповідач у судовому засіданні
пояснив, що зважаючи на родинні
стосунки з позивачкою він не
перешкоджав і надалі не буде
перешкоджати у вільному користуванні
нею своєю власністю і земельною
ділянкою. Надумані проблеми підняла
позивачка тільки у зв'язку з початком
приватизації земельної ділянки.

Суд першої інстанції постановив
рішення про відмову у встановленні
сервітуту на земельну ділянку
відповідача. Колегія суддів знаходить
таке рішення місцевого суду
відповідаючим вимогам ст.ст. 401 - 404 ЦК
України, ст.ст. 98 - 100 ЗК України,
роз'яснень, які містяться у п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді цивільних
справ», п. 38 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав».

Доводи апелянтки, що суд не прийняв до
уваги необхідності влаштування
інженерно - технічних заходів, що
запобігатимуть стіканню атмосферних
опадів з покрівель та карнизів
будівель на територію суміжних
ділянок, окремих входів з вулиці є
необґрунтованими, оскільки
встановлений судовим рішенням порядок
користування спірною земельною
ділянкою не позбавить її можливості
здійснення таких заходів. Встановлено,
що відповідач наразі не чинить
перешкод у користуванні позивачкою її
частиною земельної ділянки, також
ОСОБА_3 не позбавлена можливості для
збільшення проїзної частини до воріт,
демонтувавши штахетний паркан, яким
відгороджена її частина домоволодіння
та на якій вона влаштувала город і
дитячий майданчик, вирішувати питання
про зміну конфігурації газопроводу та
перенесення стовпа електропостачання.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції також
не спростовують.

Сумська міська рада, як третя особа у
справі, не заперечувала проти
встановлення порядку користування
присадибною земельною ділянкою
зазначивши, що цей спір в певній
частині вже вирішений судом в ухвалі
про затвердження мирової угоди.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст.212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 07 жовтня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -