Справа № 363/1767/14 Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/6325/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 45
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря
Химинець Н.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства житлового і комунального
господарства Вишгородської міської
ради Київської області на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 30 вересня 2014 року
у справі за позовом Вишгородської
міської ради Київської області,
Комунального підприємства житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради Київської
області до ОСОБА_1 про визнання такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням та виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

24 квітня 2014 року Вишгородська міська
рада Київської області та Комунальне
підприємство житлового і комунального
господарства Вишгородської міської
ради Київської області звернулися до
суду із позовом, де просять визнати
ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування житловою кімнатою
АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених вимог
зазначили, що вона вселилась до житла
на підставі ордера, виданого на
підставі рішення ВАТ «Трест
Південатоменергобуд» від 07.11.2003 року,
де і зареєстрована.

Починаючи з січня 2013 року ОСОБА_1 за
місцем реєстрації не проживає.

Крім того, в порушення порядку передачі
в піднайом житлового приміщення,
тривалий час здає в піднайом
житлову кімнату без погодження з
наймодавцем і за відсутності
відповідного договору.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 30 вересня 2014
року в задоволенні позову відмовлено,
оскільки суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги позивачів є
неогрунтованими, не доведеними
позивачами, а тому не підлягають
задоволенню.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
Комунальне підприємство житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради Київської
області подало апеляційну скаргу,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
матеріального та процесуального права
при його ухваленні.

Просить скасувати рішення
і задовольнити заявлені позовні
вимоги.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і
перевірку їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
07.11.2003 року ОСОБА_1 виданий ордер за яким
їй надано право на заняття жилої площі
в гуртожитку, що по АДРЕСА_1 ( а.с. 26 ).

Того ж дня вона зареєстрована у
зазначеному житлі з сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 24, 25 ).

Із вказаного періоду ОСОБА_1 постійно
користується житловою кімнатою
АДРЕСА_1, сплачує вартість її утримання
( а.с. 41-46, 87-89 ).

Рішенням №20 виконавчого комітету
Вишгородської міської ради від 20 січня
2006 року «Про прийняття у комунальну
власність міста та подальшу передачу
в експлуатацію об'єкту житлового
фонду - АДРЕСА_1» гуртожиток по АДРЕСА_1
прийнятий у комунальну власність м.
Вишгорода та переданий на баланс ДП
«Рукавичка» ( а.с. 23 ).

Діяльність дочірнього
підприємства «Рукавичка» припинена
рішенням №162 виконавчого комітету
Вишгородської міської ради від 21
червня 2007 року «Про припинення
діяльності дочірніх підприємств
Комунального підприємства житлового
і комунального господарства
Вишгородської міської ради», шляхом
реорганізації - приєднання на правах
структурного підрозділу до
Комунального підприємства житлового
і комунального господарства
Вишгородської міської ради ( а.с. 22 ).

Рішенням №311 виконавчого
комітету Вишгородської міської ради
від 22 листопада 2007 року «Про оформлення
права власності на споруди та
присвоєння поштової адреси»
гуртожитку надано поштову адресу:
АДРЕСА_1 (а.с. 21).

У зв'язку із тяжким захворюванням
сестри - ОСОБА_3 ( а.с. 61, 62, 63, 64, 65, 66 ),
необхідністю догляду за нею, ОСОБА_1
періодично відсутня у спірному жилому
приміщенні, в т.ч. у зазначений
позивачами період.

А тому суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про поважність
причин відсутності відповідача у
кімнаті АДРЕСА_1 та ухвалив, з
додержанням матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
статті 47 Конституції України, ст.ст. 9,
71, 72 ЖК України і положень п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року №2 "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", законне та обґрунтоване
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Тим паче, відсутні будь-які правові
підстави для виселення ОСОБА_1 із
спірного житла, які у позові взагалі не
зазначені, як і обставини, що свідчили б
про необхідність застосування такого
способу захисту прав та інтересів
позивачів.

Відтак, доводи апеляційної скарги про
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення
судом матеріального та процесуального
права при його ухваленні, зокрема,
ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 2, 8, 11, 58, 59, 60,185,
187, 189, 212, 213 ЦПК України, на переконання
апеляційного суду, не знайшли свого
підтвердження при розгляді справи,
оскільки вони повністю спростовуються
належними та допустимими доказами по
справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції,
зокрема, про непроживання відповідачки
у спірному житлі з січня 2013 року до
подачі позову - 24 квітня 2014 року без
поважних причин, неправомірне надання
суду медичної документації ОСОБА_3, яка
викликає сумнів щодо її ( документації )
достовірності, відсутність документів
на підтвердження родинних стосунків
останньої з відповідачем, позбавлення
права позивача доведення перед судом
переконливості доказів, припинення
сплати ОСОБА_1 комунальних послуг, на
переконання апеляційного суду, не
спростовують висновок суду першої
інстанції про необґрунтованість
заявлених позовних вимог, у
задоволенні яких відмовлено, та не є, у
даному разі, підставою для задоволення
апеляційних вимог.

Доводи апелянта про непроживання
відповідачки у кімнаті, зміст актів (
а.с. 6-17, 18-20 ), пояснення свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про дані обставини, з точки зору
суду другої інстанції, спростовуються
актом обстеження
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_1 від 29 вересня 2014 року, складеним
депутатом Вишгородської міської ради
ОСОБА_6 за участі свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, згідно якого відповідач
зареєстрована і постійно проживає за
адресою спірного житла, де знаходяться
її речі та документи ( а.с. 86 ).

Окрім цього, вона має хвору сестру
ОСОБА_3, яка потребує нагляду та
допомоги, які надає їй, при потребі,
ОСОБА_1 ( там же ).

Необхідність оголошення перерви
у розгляді заявлених вимог, на чому
наголошує апелянт, також не свідчить
про обґрунтованість заявлених
апеляційних вимог, оскільки перевірка
вказаних ним обставин не входила до
предмету доказування по справі.

Проживання у спірному житлі інших
осіб, на переконання апеляційного суду,
також не має правового значення для
вирішення заявленого спору і може, при
необхідності, бути предметом іншого
спору.

Відтак, підстав для скасування
оскаржуваного рішення суд апеляційної
інстанції не вбачає у відповідності до
положень ст. 308 ЦПК України, згідно
положень якої не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Враховуючи наведене та
керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства житлового і комунального
господарства Вишгородської міської
ради Київської області відхилити.
Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 30 вересня 2014 року
у справі за позовом Вишгородської
міської ради Київської області,
Комунального підприємства житлового і
комунального господарства
Вишгородської міської ради Київської
області до ОСОБА_1 про визнання такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням та виселення
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С.
Сержанюк

Судді:

С.О. Журба

О.П. Коцюрба