АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3921/11
Номер провадження 22-ц/786/3154/14
Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.
Доповідач Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого: судді
Омельченко Л.М.

Суддів: Триголова
В.М., Буленка О.О.

при секретарі:
Ачкасовій О.Н.

З участю представника відповідача
Шумейка П.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Довіра та Гарантія»

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 24 жовтня
2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
Банк «БІГ Енергія» в особі Полтавської
філії, ліквідатора Васільченка Юрія
Леонідовича, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Торговельно-промислова компанія
«Фактор-Плюс»,- про припинення
зобов'язань шляхом зарахування
зустрічних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ВАТ Банк «БІГ
Енергія», ліквідатора Васільченка Юрія
Леонідовича, в якому просила
зобов'язати ВАТ Банк «БІГ Енергія» в
особі Полтавської філії виконати
договір відступлення права вимоги від
28.02.2011 року та зарахувати кошти в сумі 108
612, 47 грн. в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№11-280207 від 28.02.2007 року.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 24 жовтня
2011 року позов ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства Банк «БІГ
Енергія», ліквідатора Васільченка Юрія
Леонідовича про припинення зобов'язань
шляхом зарахування зустрічних вимог
задоволено.

Зобов'язано Відкрите
акціонерне товариство Банк «БІГ
Енергія» в особі Полтавської філії
виконати договір відступлення права
вимоги від 28.02.2011 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Фактор-плюс» та ОСОБА_2 шляхом
зарахування коштів з поточного рахунку
№279 в рахунок погашення заборгованості
за договором кредиту №11-280207 від 28.02.2007
року.

Ухвалою Октябрського районного
суду м. Полтави від 21 грудня 2011 року
заяву Відкритого акціонерного
товариства Банк «БІГ Енергія» про
перегляд заочного рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 24 жовтня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства Банк «БІГ Енергія»,
ліквідатора Васільченка Юрія
Леонідовича про припинення зобов'язань
шляхом зарахування зустрічних вимог
залишено без задоволення.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 06 лютого 2012 року виправлено
описку в резолютивній частині ухвали
Октябрського районного суду м. Полтави
від 21 грудня 2011 року.

З рішенням суду не погодилось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та Гарантія», що є
правонаступником ВАТ Банк «БІГ
Енергія», та 08.09.2014 року подало
апеляційну скаргу, в якій просило
рішення місцевого суду скасувати,
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Вважає, що рішення суду прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

24 квітня 2012 року заочне рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 24 жовтня 2011 року було предметом
перегляду апеляційним судом
Полтавської області за апеляційною
скаргою ВАТ Банк «БІГ Енергія», за
результатами якого колегією суддів
ухвалено рішення.

Разом з цим, відповідно до положень ст.
318 ЦПК України, якщо апеляційні скарги
на рішення або ухвалу суду першої
інстанції були подані в установлені
цим Кодексом строки, але надійшли до
суду після закінчення апеляційного
розгляду справи або коли строки на
подання апеляційної скарги у зв'язку з
пропущенням їх з поважних причин були
поновлені або продовжені і особа, яка
подала апеляційну скаргу, не була
присутня під час розгляду справи,
апеляційний суд розглядає цю скаргу за
правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості скарги,
зазначеної в частині першій цієї
статті, суд ухвалює рішення або
постановляє ухвалу відповідно до
статті 307 цього Кодексу.

У судове засідання суду апеляційної
інстанції вдруге не з"явилися позивач
ОСОБА_2 та представник третьої особи -
ТОВ «Торговельно-промислова компанія
«Фактор- Плюс». Судові повістки були
надіслані в їх адресу, зазначену у
позовній заяві та в апеляційній скарзі
(а.с.120-122), поштою рекомендованими
листами з повідомленням. Повернулися
ці повістки без вручення з відміткою
про закінчення терміну їх зберігання.
Так, останні повістки містять на
зворотній стороні конверта відмітки
працівників поштових відділень, що
ОСОБА_2 11.10.2014 року і 15.10.2014 року, а третій
особі 11.10.2014 року і 14.10.2014 року
залишалися повідомлення про
необхідність їх явки на пошту для
отримання повістки в суд. Однак, судові
повістки ними не отримані.

У зв"язку з цим, колегія суддів убачає
зловживання з боку цих учасників
судового процесу своїми
процесуальними правами щодо отримання
судових повісток та явкою до суду
апеляційної інстанції для розгляду
апеляційної скарги на рішення
місцевого суду. Дані про зміну їх
місця проживання і місця знаходження
відсутні, однак, згідно ст.77 ЦПК
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов"язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження, судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою навіть
якщо особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про можливість
розгляду справи у відсутність позивача
та представника третьої особи, які
зловживають вимогами
цивільно-процесуального
законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 28.02.2007 року між ОСОБА_2
та ВАТ Банк «БІГ Енергія» укладений
кредитний договір №11-280207, відповідно
до умов якого позивачка отримала
кредит у розмірі 30 000 доларів США до
27.02.2013 року зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15%
річних.

23.05.2008 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» і
ТОВ «Торговельно-промислова компанія
«Фактор-Плюс» укладено договір
банківського поточного рахунку в
національній валюті за №279, відповідно
до якого банк відкрив товариству
поточний рахунок для зберігання
грошових коштів та здійснення
банківських операцій.

28.02.2011 року між ТОВ
«Торговельно-промислова компанія
«Фактор-Плюс» і ОСОБА_2 укладено
договір відступлення права вимоги,
відповідно до якого товариство
передало позивачці, а остання набула
право вимоги грошових коштів в обсязі
108 612,47 грн., яке належить ТОВ
«Торговельно-промислова компанія
«Фактор-Плюс» згідно договору №279
банківського поточного рахунку в
національній валюті від 23.05.2008 року.

10.03.2011 року ОСОБА_2 направила на адресу
Полтавської філії ВАТ Банк «БІГ
Енергія» заяву про зарахування
зустрічних однорідних вимог шляхом
погашення заборгованості за її
зобов'язаннями відповідно до
кредитного договору №11-280207 від 28.02.2007
року в розмірі 108 612, 47 грн.

Листом від 17.03.2011 року банк повідомив
позивачку, що 24.02.2010 року постановою НБУ
№97 відкликано банківську ліцензію та
ініційовано процедуру ліквідації ВАТ
Банк «БІГ Енергія», у зв'язку з чим банк
не має можливості здійснювати
будь-яку банківську діяльність, в тому
числі зараховувати однорідні вимоги.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції керувався положеннями ст. 512
ЦК України, відповідно до якої кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
та дійшов висновку, що зустрічні
однорідні вимоги ОСОБА_2 до банку мають
бути задоволені.

Проте, колегія суддів з
такими висновками місцевого суду
погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 602 ЦК
України, не допускається зарахування
зустрічних вимог у випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ст.ст. 91, 93, 96 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» у
процесі ліквідаційної процедури банку
визначається заборгованість кожному
кредитору банку та встановлюється
черговість і порядок погашення вимог
кредиторів, що унеможливлює
індивідуальне задоволення вимог
окремого кредитора позачергово шляхом
проведення зарахування зустрічних
однорідних вимог (зокрема, кредиту та
банківського вкладу).

Враховуючи викладене, а також те, що
постановою НБУ від 24.02.2010 року
відкликано банківську ліцензію,
ініційовано процедуру ліквідації ВАТ
Банк «БІГ Енергія» та призначено
ліквідатора, у зв'язку з чим вирішення
питання щодо визнання та задоволення
вимог до банку належить до компетенції
ліквідатора банку; вимоги до банку,
який знаходиться у процедурі
ліквідації, можуть бути заявлені у
формі заяви про визнання кредиторських
вимог до банку та зобов'язання включити
їх до переліку вимог кредиторів банку.

Тому задоволення вимог кредиторів
банку окремо від ліквідаційної
процедури здійснюватись не може.

Таким чином, оскільки встановлення у
Законі України «Про банки і банківську
діяльність» особливого порядку та
черговості задоволення вимог до банку
не допускає задоволення вимог окремих
кредиторів у індивідуальному порядку
поза межами ліквідаційної процедури, у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ Банк
«БІГ Енергія» про припинення
зобов'язань шляхом зарахування
зустрічних вимог необхідно відмовити.

За таких обставин, колегія
суддів, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а судове рішення
- скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п.3,4, 316, 318 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Довіра та Гарантія»
задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 24 жовтня 2011 року
скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до Відкритого акціонерного товариства
Банк «БІГ Енергія» в особі Полтавської
філії, ліквідатора Васільченка Юрія
Леонідовича, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Торговельно-промислова компанія
«Фактор-Плюс»,- про припинення
зобов'язань шляхом зарахування
зустрічних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним чинності шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: