Справа №2-6276/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

20 листопада 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі : Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до
відповідача та просив визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право на користування
жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є
власником 5/100 квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки про склад сім'ї,
виданої 17.09.2014 року №1798 «КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» структурний
підрозділ Центр обслуговування
споживачів №2, у вказаній кімнаті
зареєстровані: позивач ОСОБА_1 - власник
особового рахунку, ОСОБА_3 - дружина
позивача та відповідач ОСОБА_2

Проте, з 2009 року відповідач ОСОБА_2 у
спірній кімнаті не проживає, не сплачує
комунальні послуги, витрати по
утриманню будинку (поточний ремонт), не
несе інших витрат по утриманню будинку
та не приймає участь у спільному
побуті, а тому позивач вважає, що він
втратив право користування кімнатою
АДРЕСА_1

На підставі вищевикладеного просила
позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату та час розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
заяву в якій позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив справу
розглядати без його участі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
однак причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у його відсутність,
оскільки неявка відповідача не
перешкоджає постановленню заочного
рішення, проти чого не заперечував
представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування
судового засідання технічним засобом
здійснює секретар судового засідання
або за розпорядженням головуючого
інший працівник апарату суду. У разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Врахувавши заяву позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником 5/100 квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло, виданим Відділом
приватизації державного житла
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації від 12.04.2006
року.

Згідно довідки форми №3 виданої
Центром обслуговування споживачів №2
17.09.2014 року за №1798, у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: позивач ОСОБА_1 - власник
особового рахунку, відповідач ОСОБА_2
та ОСОБА_3 - дружина позивача.

Позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право на користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, на що
слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадяни
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 змінивши своє місце проживання
не знявся з реєстраційного обліку з
місця попереднього проживання та не
зареєструвався за місцем нового
проживання.

Відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у
спірній квартирі не проживає з 2009 року,
залишив її добровільно, його особистих
речей у квартирі немає, комунальні
послуги та витрати по утриманню
будинку (поточний ремонт) не несе, так
само як і інших витрат, також не приймає
участі у спільному побуті.

Отже, ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у
кімнаті АДРЕСА_1, 5/100 якої належить
позивачу, порушує його права та законні
інтереси на свій розсуд володіти,
користуватись і розпоряджатись
належним майном, що передбачені
законодавством України.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позивач довів ті обставини, на які
посилався, як на підставу своїх
позовних вимог, а тому позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З огляду на це, суд приходить до
висновку, про стягнення з відповідача
на користь позивача суми сплаченого
судового збору 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України,
ч.1 ст. 6, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в України», ст.ст. 10, 27-30, 58, 60,
169, 209, 212, 213, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований і
проживає за адресою: АДРЕСА_1 суму
сплаченого судового збору 243,60 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя