Справа № 185/8510/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді -
Врони А.О., за участю секретаря -
Константінової К.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Павлограді цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області, треті особи: Перша
Павлоградська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_2, про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

28.08.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: Перша
Павлоградська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на спадкове майно. 23.10.2014 року позивач
подала уточнену позовну заяву, в якій
відповідачем зазначила Павлоградську
міську раду Дніпропетровської області,
треті особи: Перша Павлоградська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, в
позові просила визнати право власності
на квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_3.

Позовна заява мотивована тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після
смерті якої відкрилась спадщина на
нерухоме майно, а саме на квартиру
АДРЕСА_1. У зв'язку з цим позивач
звернулась до Першої Павлоградської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Однак
листом від 24.06.2014 року нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на вищевказане майно
у зв'язку з тим, що договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 не
було зареєстровано за життя померлої
ОСОБА_3

В судове засідання позивач не
з'явилась, надала суду заяву з
проханням розглянути справу за її
відсутності, позовну заяву підтримала.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, проте в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву про розгляд справи за
відсутності представника, у вирішенні
справи покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи, Першої
Павлоградської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, надав
суду письмову заяву про розгляд справи
за його відсутності, у вирішенні справи
покладався на розсуд суду.

Третя особа, ОСОБА_2, в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
надала суду письмову заяву, в якій
просила розглядати справу без її
участі, позовні вимоги просила
задовольнити.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає за необхідне заявлені
позовні вимоги задовольнити.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3 (а.с.9).

07 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Першої Павлоградської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Відповідно до листа від 23 червня 2014
року Першої Павлоградської державної
нотаріальної контори позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 не було зареєстровано за життя
померлої в реєстрі прав власності на
нерухоме майно, хоча про реєстраціє
померла ОСОБА_3 була попереджена в
самому тексті договору.

Відповідно до вимог ст.3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»
зареєстровані речові права та їх
обмеження мають пріоритет над
незареєстрованими в разі спору щодо
нерухомого майна.

Разом з тим, законодавцем не
встановлено правових наслідків
недотримання правила щодо обов'язкової
державної реєстрації прав власності на
майно.

Згідно зі ст.657 Цивільного кодексу
України договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до частин 3,4 ст.334 ЦК України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення; якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
на майна виникає з моменту такої
реєстрації.

Вказані норми встановлюють особливий
порядок виникнення права власності за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.
При цьому, за змістом даних норм,
державна реєстрація договору та
державна реєстрація майна (прав
власності на майно), яка здійснюється
на підставі Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», не є
тотожними поняттями. Реєстрація
речових прав, на відміну від державної
реєстрації договору, не має
правовстановлюючого значення.

Договір купівлі-продажу, укладений 18
березня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
був нотаріально посвідчений та
зареєстрований відповідно до чинного
законодавства в Державному реєстрі
правочинів, номер правочину № 4371211.

Відповідно до Інструкції про ведення
Державного реєстру правочинів,
затвердженого наказом МЮ України від 18
серпня 2004 року №86/5, який діяв на момент
укладення зазначеного вище договору
купівлі-продажу, державна реєстрація
правочину проводиться нотаріусом
шляхом унесення відповідної
інформації до Державного реєстру
правочинів одночасно з його
нотаріальним посвідченням.

Таким чином, право власності ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1, що є предметом
договору, укладеного 18 березня 2011 року
між нею та ОСОБА_4 виникло в момент його
посвідчення та державної реєстрації в
Державному реєстрі правочинів.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи № 218/2014 ОСОБА_2, спадкоємиця
майна ОСОБА_3 за законом, донька
померлої, відмовилась від належної їй
спадщини, на користь доньки померлої та
своєї сестри - ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу
України cпадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово.

Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини. Спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Позивач, донька померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_3, звернулась з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори 07 квітня 2014 року вчасно до
спливу шестимісячного строку з дати
смерті спадкодавця.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позивачем
вимог та законності визнання за
позивачем права власності на квартиру
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом, після смерті матері ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 60,131,208-209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області, треті
особи: Перша Павлоградська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_2, про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
А. О. Врона