АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського А. Д.,
Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю представника
відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (далі - ДК «Газ України») до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою ДК «Газ України»
на рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 18 вересня 2014
року,

встановила:

У червні 2014 року ДК «Газ України»
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
природний газ.

Позивач зазначав, що до 1 серпня 2011
року надавав відповідачці послуги з
газопостачання.

Посилаючись на те, що
відповідачка, як споживач, своєчасно за
спожитий газ не сплачувала, вналідок
чого утворилась заборгованість у
розмірі 2488 гривень 99 коп., просив
стягнути спірну суму.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 18 вересня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДК «Газ України»
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, постановити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у

суді першої інстанції, дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
позовних вимог.

Такий висновок є правильним.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 є
споживачем природного газу на підставі
відкритого особового рахунку НОМЕР_1,
облік споживання провадиться за
лічильником газу.

Згідно з п. 29 Правил надання населенню
послуг газопостачання, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 9 грудня 1999 року №2246 (далі - Правила),
споживач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за надані послуги з
газопостачання, яка розраховується за
роздрібними цінами, диференційованими
залежно від обсягів споживання та за
показаннями лічильника газу.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу Мінпаливенерго України
№141/1 від 13 квітня 2010 року припинена
діяльність ДП «Нафтогазмережі» НАК
«Нафтогаз України» шляхом його
реорганізації - приєднання до ДК «Газ
України».

Правонаступником прав і зобов'язань ДП
«Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз
України» визначена ДК «Газ України».

ДК «Газ України» здійснювала
діяльність з постачання природного
газу до 01 серпня 2011 року.

Відповідно до постанови НКРЕ №1193 від 30
червня 2011 року з 01 серпня 2011 року
діяльність з постачання природного
газу здійснює ПАТ «Чернівцігаз».

У справі встановлено і це визнається
сторонами, що впродовж 2010 - 2011 років
відповідачка сплачувала за спожитий
газ: до 1 жовтня 2010 року за тарифом 0,4836
гривень за 1 куб. м, а в подальшому - 0,7254
гривень.

Такі тарифи було встановлено за умови
якщо річний обсяг споживання газу не
перевищує 2500 куб. м.

Пред'являючи позов, ДК «Газ України»
виходив з того, що внаслідок
перевищення у 2010 році обсягу
споживання газу відповідачці було
здійснено перерахунок за період з 31
грудня 2009 року по 31 грудня 2010 року на
суму 653 гривні 23 коп. за другою ціновою
категорією, а відповідно у 2011 році
відповідачка мала сплачувати за
спожитий газ за тарифом 1,098 гривень.

Суму боргу позивачем розраховано саме
з таких мотивів, а також виходячи із
розрахункового показника лічильника
станом на 31 липня 2011 року у 6121, куб. м
(а.с.8).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У справах про дискримінацію позивач
зобов'язаний навести фактичні дані, які
підтверджують, що дискримінація мала
місце. У разі наведення таких даних
доказування їх відсутності
покладається на відповідача.

У справах щодо звільнення, притягнення
до дисциплінарної відповідальності чи
застосування до працівника з боку
керівника або роботодавця заходів
впливу (переведення, атестація, зміна
умов праці тощо) у зв'язку з
повідомленням таким працівником про
порушення вимог Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» іншою особою обов'язок
доказування правомірності прийнятих
при цьому рішень, вчинених дій
покладається на відповідача.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач не посилався на докази, які б
свідчили, що за період з 31 грудня 2009
року по 31 грудня 2010 року споживання
відповідачкою газу перевищило норму у
2500 куб. м, як можливу підставу для
перерахунку за другою ціновою
категорією.

Такі докази відсутні в матеріалах
справи, вони не надані апелянтом до
апеляційного суду як і докази того, що
показник споживання відповідачкою
газу станом на 31 липня 2011 року складав
6121,3 куб. м.

Заперечуючи проти позову, відповідачка
посилалася на відомості, які містяться
у книжках з розрахунків за природний
газ за 2010- 2011 роки, у яких відсутні
відомості про перерахунок за іншою
ціновою категорією за період з 31 грудня
2009 року по 31 грудня 2010 року та
визначення тарифу для розрахунків у 2011
році у 1,098 гривні за 1 куб. м.

Із досліджених у судовому засіданні
записів у розрахункових книжках
вбачається, що зафіксовані показники
газового лічильника споживання
відповідачкою газу складали: станом на
17 грудня 2009 року - 1081 куб. м, станом на 31
січня 2010 року - 1728 куб. м.

Зазначений позивачем розрахунковий
показник лічильника станом на 31 грудня
2010 року, який вирахувано відповідно до
п. 10 Правил складав 3547,3 куб. м.

Таким чином, споживання позивачкою
газу у 2010 році не перевищувало 2500 куб. м.
(3547,3-1081=2466,3).

Відповідно заявлені вимоги про
стягнення з відповідачки суми боргу у
2488 гривні 99 коп., яка розрахована з
необхідності врахування боргу в сумі 653
гривні 23 коп. за наслідками перерахунку
за період з 31 грудня 2009 року по 31 грудня
2010 року та визначення тарифу для
розрахунків у 2011 році у 1,098 гривні за 1
куб. м. є необґрунтованими та
недоведеними.

У справі належним письмовим доказом -
актом звіряння (а.с.22) встановлено, що
станом на 1 серпня 2011 року показник
лічильника споживання відповідачкою
газу складав 4770 куб. м.

Відповідачкою останній платіж
сплачено на користь ДК «Газ України» 4
липня 2011 року за показником лічильника
4817 куб. м (а.с.27).

Всього у 2011 році відповідачкою
сплачено на користь ДК «Газ України» за
споживання 1637 куб. м газу (4817-3180) 1195
гривень 01 коп. ( з розрахунку:
372,30+229,95+233,60+255,50+74,46+29,20).

Позивачем при підрахунку сум оплати за
2011 рік не враховано суму у 29 гривень 20
коп., сплачену 4 липня 2011 року (а.с.27).

Виходячи із тарифу споживання у 0,7254
гривні за вказану кількість спожитого
газу відповідачка мала сплатити 1187
гривень 48 коп. (1637х0,7254).

Фактично сплачена відповідачкою сума
не є меншою.

За наведених фактично встановлених
обставин справи висновок суду першої
інстанції про відсутність за
відповідачкою заборгованості перед ДК
«Газ України» є правильним.

У зв'язку з цим доводи апелянта про
неправильність рішення суду та
підтвердження наявності та
відповідного розміру заборгованості
довідкою, доданої до позовної заяви, є
необґрунтованими.

Апелянт зазначає, що акт звіряння
контрольних показників лічильника не є
доказом відсутності заборгованості
перед ДК «Газ України» за поставлений
природний газ, а лише свідчить про
наявність відносин з постачання
природного газу між відповідачкою та
новим постачальником природного газу -
ПАТ «Чернівцігаз».

При цьому апелянт також посилається
певні судові рішення апеляційного
суду, де були зроблені аналогічні
висновки.

Проте наведені в апеляційній скарзі
рішення не містять встановлених
обставин, які згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК
України є обов'язковими для суду у
розгляду даної справи, а позивачем не
надано належних доказів того, що
кількість фактично спожитого
відповідачкою газу станом на 1 серпня
2011 року складала 6121,3 куб, м.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновком, що рішення суду першої
інстанції ухвалено на підставі повно
з'ясованих обставин, з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
є по суті правильним, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 18 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
В. В. Яремко

Судді: А. Д.
Галичанський

О.О. Одинак