Провадження № 22ц/790/6784/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 643/2046/14-ц
Доповідач - Бровченко
Категорія - договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого -
Бровченко І.О.,

суддів -Тичкової О.Ю.,
Піддубного Р.М.,

при секретарі -
Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг» на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 14 серпня 2014 року по
цивільній справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, який уточнив
під час судового розгляду справи та
остаточно просив: звернути стягнення
на предмет іпотеки, шляхом визнання за
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна) права продажу будь-якій
особі-покупцеві предмету іпотеки за
іпотечним договором №РМL-702/713/2008 від 05
березня 2008 року, а саме: двокімнатної
квартири, загальною площею 37, 2 кв.м,
житловою площею 21,6 кв.м, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 з наданням всіх
повноважень продавця (в тому числі:
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
предмет іпотеки на нерухомість в
органах нотаріату та місцевого
самоврядування, технічної
документації, свідоцтва про право
власності на предмет іпотеки,
здійснення будь-яких платежів за
продавця, отримувати будь-які
документи, довідки, витяги з реєстру
прав власності на нерухоме майно в
органах державної реєстраційної
служби України, ВРЖЕУ, нотаріату,
Харківської міської ради, тощо) за
ціною, на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, визначеною на
підставі оцінки майна, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності на час
укладення правочину щодо відчуження;
за рахунок коштів, отриманих від
реалізації нерухомого майна,
задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» за кредитним договором №
МL-702/713/2008 від 03 березня 2008 року в межах
суми заборгованості, яка складає
2823222,93гривень; з метою збереження
предмету іпотеки до її реалізації,
передати предмет іпотеки, а саме:
квартиру яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 в управління ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» на період до її
реалізації з наданням права обладнання
предмету іпотеки новими охоронними
пристроями, вільного доступу до
нерухомого майна, заміни замків, а
також укладання договорів на охорону
зі спеціалізованими підприємствами,
укладання договорів оренди предмету
іпотеки з правом отримання орендної
плати; виселити всіх мешканців, які
проживають у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1; зняти з
реєстраційного обліку всіх мешканців,
які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1;
стягнути з відповідача на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» суму
сплаченого судового збору в розмірі 3654
грн.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилався на те,
що 03 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
(який є правонаступником ПАТ «ОТП
Банк») та ОСОБА_3, був укладений
кредитний договір № МL 702/713/2008, згідно з
яким відповідач отримав кредит в
розмірі 47900 доларів США, строком до 03
березня 2018року, зі сплатою процентів у
порядку та розмірах, встановлених в
кредитному договорі.

В забезпечення належного виконання
зобов'язання за кредитним договором
між сторонами укладено договір іпотеки
№ РМL 702/713/2008, згідно умов якого ОСОБА_3
передав банку в іпотеку 2-кімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, належну йому на праві
власності.

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» у
відповідності із ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082,
1084 Цивільного кодексу України
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором № МL 702/713/2008 від 03
березня 2008 року. Таким чином, до ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» перейшли всі
права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги
до відповідача за кредитним договором
і договором іпотеки.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань
утворилась прострочена
заборгованість, розмір якої станом на 24
липня 2014 року становить 2823222,93грн.

У судовому засіданні представник
відповідача - ОСОБА_2 проти позову
заперечував, просив у його задоволенні
відмовити з підстав викладених у
письмових запереченнях та застосувати
трирічний строк позовної давності,
який сплинув 09 липня 2013 року.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 14 серпня 2014 року у
задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Обґрунтовуючи скаргу
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вислухав доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
встановивши обставини справи,
перевірив зібрані по справі докази,
обговоривши доводи апеляційної скарги
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено наявними в справі
доказами, що 03 березня 2008 року між ЗАТ
«ОТП Банк», правонаступником якого є
ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № МL 702/713/2008, згідно з
яким відповідач отримав кредит в
розмірі 47900 доларів США, строком до 03
березня 2018 року, зі сплатою процентів у
порядку та розмірах, встановлених в
кредитному договорі (а.с.5-8).

30 червня 2009 року державним
реєстратором Голосіївської районної у
м. Київ державної адміністрації
проведено реєстрацію змін до
установчих документів Позивача,
відповідно до яких була змінена назва
банку замість ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ
«ОТП Банк» (а.с.27).

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» у
відповідності із ст.ст. 512, 514, 1077 -1079, 1082,
1084 Цивільного кодексу України
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором № МL 702/713/2008 від 03
березня 2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договоре № МL 702/713/2008 від 03
березня 2008 року між банком та ОСОБА_3 05
березня 2008 року було укладено договір
іпотеки № РМL 702/713/2008.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки
предметом іпотеки є двокімнатна кварта
(загальна площа 37,2 кв.м, житлова площа
21,6 кв.м), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить відповідачу на
праві приватної власності, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, укладеного
на Харківській біржі нерухомості 12
червня 1997 року за номером 2-23, який
зареєстрований в КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» 12
червня 1997року, за номером П-107.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 24 липня 2014 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором, складає 2823222,93
грн., з яких: заборгованість за кредитом
- 44 413,81 доларів США, що з перерахуванням
за курсом НБУ станом на 24 липня 2014року
становить - 517 170,83 грн.; заборгованість
по відсоткам - 7 699,92 доларів США, що з
перерахуванням за курсом НБУ станом на
24 липня 2014року становить - 89660,71 грн.;
пеня за прострочення виконання
зобов'язань становить - 2 216 391,39 грн.

Матеріали справи не містять доказів
того, що відповідач має у власності
інше нерухоме житлове майно, як і
доказів того, що вказана квартира не
використовується ОСОБА_3 як постійне
проживання.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що при вирішенні даного спору
підлягає застосуванню Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» (набрав чинності 7 червня 2014
року), згідно з яким предмет іпотеки не
може бути примусово стягнутий
(відчужений без згоди власника), при
цьому наявні всі умови для
застосування цього Закону України.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до Закону України «Про
іпотеку» іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно з ст. 35 вказаного Закону у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Разом з тим, 07 червня 2014 року набрав
чинності Закон України № 1304-VII від 03
червня 2014 року «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», відповідно до якого
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно з п. 3, 4 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» цей Закон
набирає чинності з дня його
опублікування та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Таким чином, норми Закону України «Про
іпотеку», зокрема і в частині
задоволення вимог іпотекодержателя,
мають бути застосовані з урахуванням
норм Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 та виселення з вказаної
квартири зі зняттям з реєстраційного
обліку ОСОБА_3.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апелянта, що норми Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» не можуть бути застосовані до
спірних правовідносин, які регулюються
нормами Закону України «Про іпотеку»,
оскільки саме нормами даного Закону
встановлено тимчасову заборону у
визначених цим законом випадках на
примусове стягнення нерухомого
житлового майна, яке вважається
предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону
України «Про іпотеку».

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про
постановлення районним судом рішення з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, у відповідності
з обставинами справи, наданими
сторонами доказами та, відповідно, про
відсутність підстав для зміни чи
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1
ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг» відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 14 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -