Справа № 235/6069/14-ц
№2/235/2403/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області у складі
головуючого судді Корнєєвої І.В.

при секретарі Марченко Т.В.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Красноармійську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів ,

В С Т А
Н О В И В :

05 листопада 2014 р. позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про збільшення розміру
аліментів, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2
р. у позивача народилася дитина - син
ОСОБА_3, батьком якого себе визнав
відповідач З відповідачем разом
позивач не проживає.Відповідач не
одружений , дітей від шлюбу не має.Син
ОСОБА_3 проживає з позивачем та
знаходиться на утриманні позивача.На
утриманні позивача також знаходиться
перша дитина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.Рішенням Красно
армійського міськрайонного суду
Донецької області відповідач виплачує
на користь позивача аліменти на
утримання сина у розмірі ? частки з
усіх видів його заробітку ,але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно. У квітні
2014 р. син захворів на поза лікарняну
правосторонню полі сегментарну
плевропневмонію ,гострий перебіг та
потрапив до Красноармійської ЦРЛ, де
пролежав до 10 травня 2014 р., після чого
був направлений до ОДКБ м.Донецька
.Після даної хвороби потрібен довгий
курс лікування та реабілітації, на що
відповідно ,потрібне матеріальне
забезпечення. Позивач ніде не працює та
утримує двох дітей , тож у позивача не
має можливості на необхідне
лікування.Таким чином ,зміна стану
здоров'я сина позивача погіршило її
матеріальне становище, що дає позивачу
право на звернення до суду з позовом
про збільшення стягуваних з
відповідача аліментів на користь
позивача на утримання дитини.Позивач
просить збільшити розмір аліментів
,які стягуються з ОСОБА_2 на користь
позивача на утримання сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, з ? частки до 1/3
частки з усіх видів його заробітку
(доходу).

Відповідач ОСОБА_3 позовні
вимоги не визнав, зазначивши, що він не
має ніякого відношення до першого сина
позивача ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, який є
повнолітнім та працює на шахті.Позивач
працює неофіційно продавцем
продовольчих товарів у магазині
«Купеческий» , а син ОСОБА_3 перебуває з
бабкою у цей час. Він визнав себе
батьком сина та сплачує аліменти з
пенсії та регрес них виплат.Розмір
пенсії після відрахування аліментів
складає 830 грн., розмір регрес них
виплат складає 2900 грн. Він проживає у
цивільному шлюбі з жінкою та утримує
сім'ю. Сам факт лікування та інші
понесені витрати на оздоровлення
дитини повинні виражатися у твердій
грошовій сумі , а у зв'язку з тим, що
хвороба ,зазначена у медичних
документах не є хронічною та тяжкою , то
ця сума повинна сплачуватися
одноразово.Позивач взагалі не
визначила суми грошових коштів та не
надала ніяких доказів про понесені
витрати на лікування .Відповідач
згоден прийняти участь у додаткових
витратах на лікування сина у
відповідності до ст.. 185 Сімейного
кодексу України, якщо позивач надасть
докази понесених витрат на
оздоровлення дитини.Просить відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши докази в їх
сукупності , суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено
, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у позивача
народилася дитина - син ОСОБА_3, батьком
якого себе визнав відповідач (а.с. 1).

Позивач з дитиною проживають
окремо від відповідача за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.12).

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 05 квітня 2011 р. з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на утримання
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти
в розмірі ? частини доходів відповідача
щомісячно,але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку ,починаючи з 25.03.2011 р.
до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (зі змінами ,
внесеними Протоколом № 11) кожен з
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру , що
виникають зі вступу у шлюб, перебування
в шлюбі та у випадку його розірвання
.Ця стаття не перешкоджає державам
вжити таких заходів , що є необхідними
в інтересах дітей.

Відповідно до ст.1 ч.2,3 глави 1
Європейської конвенції про здійснення
прав дітей (учинено у м.Страсбург 25
січня 1996 р., реєстраційний код 37216/2006 )
предметом цієї Конвенції є - у найвищих
інтересах дітей -підтримка їхніх прав ,
надання дітям процесуальних прав та
сприяння здійсненню ними цих прав
шляхом забезпечення становища , при
якому діти особисто або через інших
осіб чи органи поінформовані та
допущені до участі в розгляді судовим
органом справ, що їх стосується .Для
цілей цієї Конвенції розгляд судовим
органом справ, що стосується дітей ,
визначається розглядом сімейних справ
, зокрема тих , що пов'язані зі
здійсненням батьками своєї
відповідальності , наприклад стосовно
місця проживання дітей та доступу до
них.

Статтею 2 глави 1 зазначеної
Конвенції визначено термін «суб'єкти
батьківської відповідальності » -
батьки та інші особи чи органи , які
мають здійснювати частково або
повністю батьківську відповідальність
.

Відповідно до ст.ст.3,7,8,18,19
Конвенції про права дитини (
ратифіковано Постановою Верховної
Ради України N 789-XII від 27.02.91 )в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами,
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини.Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.Дитина з
моменту народження має право на
піклування своїх батьків. мала
громадянства. Держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома
батьками, підтримувати на регулярній
основі особисті відносини і прямі
контакти з обома батьками, за винятком
випадків, коли це суперечить найкращим
інтересам дитини, докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
або у відповідних випадках законні
опікуни несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.Держави-учасниці вживають
всіх необхідних законодавчих,
адміністративних, соціальних і
просвітніх заходів з метою захисту
дитини від відсутності піклування
чи недбалого і брутального
поводження з боку батьків, законних
опікунів чи будь-якої іншої особи, яка
турбується про дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону
України «Про охорону дитинства »
батьки мають право та зобов'язані
виховувати дитину , піклуватися про її
здоров'я , фізичний , духовний і
моральний розвиток .

Відповідно до ст.192 Сімейного
кодексу України, розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршання або поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна з
сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами, які беруть
участь по справі.

Відповідно до ст.213 ЦПУ України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні .

В судовому засіданні встановлено ,
що перша дитина позивача
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, не є дитиною
відповідача, є повнолітнім та працює.

Позивач періодично працює
неофіційно продавцем у магазині
«Купеческий» та отримує біля 500 грн. у
неділю ,що підтвердила у судовому
засіданні позивач.

Відповідач є інвалідом 3 групи у
зв'язку з отриманням травми на
виробництві, потребує медикаментозне ,
санаторно-курортне лікування, нагляд
та лікування у невролога, стаціонарне
лікування (а.с. 19-20).Відповідач після
утримання аліментів на користь
позивача на утримання сина оримує
пенсію у розмір 830 грн. та регресні
виплати у розмірі 2900 грн.

Позивач отримує з пенсії та
регрес них виплат відповідачу аліменти
у розмірі 435 грн. та 1100 грн. відповідно ,
що у загальній сумі складає 1535 грн., про
що зазначила у судовому засіданні
позивач.

В судовому засіданні встановлено
,що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квітні
2014 р. захворів на позалікарняну
правосторонню полісегментарну
плевропневмонію ,гострий перебіг,
проходив курс лікування в умовах
стаціонару Красноармійської ЦРЛ з
01.04.2014 до 28.042014 р., після чого був
направлений до ОДКБ м.Донецька
,рекомендовано домашній режим 2 місяця
, здача аналізів через 2 місяця,
дихальна гімнастика,полівітаміни та
загально підкріплюючі 1
міс.,консультації в ОДКБ через місяць,
рекомендовано масаж м'язів спини ,ЛФК,
санаторно-курортне лікування. 13 травня
2014 р. дитина виписана у задовільному
стані(а.с.2-11).

В судовому засіданні позивачем
не надано та судом не добуто доказів
того, що у позивача,як одержувача
аліментів, змінився матеріальний або
сімейний стан, погіршилося здоров'я
позивача, хвороба дитини не визнана
хронічною, дитина не визнана інвалідом
.Крім того, позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження понесення
витрат на лікування дитини, а також
того, що ці витрати перевищують розмір
отриманих позивачем аліментів від
відповідача.

На підставі викладеного ,суд
приходить до висновку , що відсутні
правові підстави для збільшення
розміру аліментів на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3
,ІНФОРМАЦІЯ_2,які стягуються на користь
ОСОБА_1 та у задоволенні цих вимог
позивачу необхідно відмовити.

Але суд зазначає, що відповідно
до ст.. 185 Сімейного кодексу України той
з батьків , з якого з якого присуджені
аліменти на дитину, зобов'язаний
приймати участь у додаткових витратах
на дитину , що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини,її хворобою,каліцтвом), розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину у разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин , що мають істотне
значення, додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово,періодично або
постійно.

Тобто, позивач у разі понесення
додаткових витрат на дитину , в т.ч. й
на лікування дитини, не позбавлена
права звернення до суду з позовом до
батька дитини про стягнення
додаткових витрат на дитини , у разі
відмови відповідача приймати участь у
додаткових витратах на дитину.

Керуючись ст.192 Сімейного
кодексу України, ст.5, 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення
розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Вступна та резолютивна частини
рішення проголошені 25 листопада 2014 р.,
повний текст рішення виготовлений 28
листопада 2014 р.

Суддя: