Справа № 204/5922/14-ц
Провадження № 2/204/2339/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громад в особі
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську Ради, треті особи:
третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2014 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати - ОСОБА_4 Після її смерті
відкрилася спадщина на частину
квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира
належала її матері та її батькові -
ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 11.04.1995 p.,
виданого на підставі розпорядження №
427 від 11.04.1995 житлово-експлуатаційної
контори тепловозоремонтного заводу,
зареєстроване МЕТІ м. Дніпропетровська
у реєстровій книзі № 168п-2. Її батьки все
спільне життя прожили однією сім'єю,
але не перебували у офіційному
зареєстрованому шлюбі. Відносини її з
батьком були завжди напруженими. Саме
тому, після смерті матері він заявив їй,
щоб вона навіть розраховувала на
спадкування частини квартири, яка
належала матері. За його словами все
належне їм майно буде передано внуку
ОСОБА_4 - ОСОБА_3 Перечити батькові вона
не мала бажання, тому своє право на
спадщину за законом на майно мами вона
не використовувала, до нотаріальної
контори не зверталася, хоча ще за життя
мати говорила їй, що напише на її ім'я
заповіт. Жодного доступу ані до
квартири, ані до документів на квартиру
вона не мала. До того ж, дійсно ОСОБА_3
допомагав її батькові, і вона вважала,
що якщо йому буде передана ця вся
квартира, це буде справедливо. Вже
після смерті тата - ОСОБА_5, стало
відомо, що він на ім'я ОСОБА_3 склав
заповіт щодо спадкування останнім лише
частини квартири, що належала ОСОБА_5
Таким чином, частина квартири після її
мами - ОСОБА_4 не була ніким
успадкована. ОСОБА_3 після спадкування
частини квартири постійно в ній не
проживав, оскільки він працює в Росії,
приїжджає до Дніпропетровська рідко. В
січні 2014 р. коли ОСОБА_3 був в
Дніпропетровську, він їй передзвонив
та повідомив, що він спробував
розібрати речі, які лишились в квартирі
після старих, та серед книжок знайшов
заповіт її мами, складений на її ім'я.
Даний заповіт він передав їй для
подальшого оформлення права на
спадщину. 16.06.2014 р. вона звернулася до
державного нотаріуса Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з метою прийняття
спадщини та отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом.
Нотаріус завела спадкову справу №
369/2024, але відмовила мені в оформленні
спадку, винесла постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, посилаючись
на те, що нею пропущено строк для вступу
у спадок. Таким чином, при розгляді її
позову, просить суд врахувати, що строк
на прийняття спадщини нею було
порушено з поважних причин, по-перше,
через те, що їй не відомо було про
наявність заповіту, по-друге, через
факт приховування ОСОБА_5 факту
складання її мамою заповіту на її ім'я
та чинення перешкод в оформленні
спадщини по закону. Вважає дані
обставини поважною причиною пропуску
6-ти місячного строку для подачі до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини. Просила визначити
їй - ОСОБА_2, додатковий строк для дачі
заяви і прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., встановивши
строк, достатній для подання заяви про
прийняття спадщини, в розмірі 3 (трьох)
місяців, починаючи з моменту набрання
законної сили рішення суду.

У судове засідання позивачка,
представник позивачки не з'явились,
позивачка та представник позивачки
надали до суду заяви, в яких позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просила розглядати справу за їх
відсутності, не заперечували проти
винесення заочного рішення.

У судове засідання інші сторони не
з'явились, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином.
Представник третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду справи повідомлений
належним чином, надав до суду заяву, в
якій просив провести розгляд справи за
його відсутності. Справа розглянута у
порядку ст. 169 ЦПК України.

В зв'язку з неявкою осіб, які приймають
участь у справі, суд розглядає справу у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги частково
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 1911 року
народження являються батьками
позивачки, що підтверджується
Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1
виданим Ленінським відділом
реєстрації актів цивільного стану,
актовий запис за № 2571 (а.с. 6).

24 травня 1973 року ОСОБА_2 уклала шлюб з
ОСОБА_7 та зміна свої прізвище на -
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про укладання шлюбу від 24 травня 1973
року Серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 1911 року
народження не перебували у
зареєстрованому шлюбі та проживали
спільно в квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_4
померла, що підтверджується Свідоцтвом
про смерть від 22 червня 2005 року Серія
НОМЕР_3 видане Красногвардійським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис за № 426 (а.с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина на
частину квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира належала ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 11.04.1995 p.,
виданого на підставі розпорядження №
427 від 11.04.1995 житлово-експлуатаційної
контори тепловозоремонтного заводу,
зареєстроване МЕТІ м. Дніпропетровська
у реєстровій книзі № 168п-2 (а.с. 9).

26 серпня 1998 року державним нотаріусом
П'ятої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г. за
реєстром № 3-3841 було посвідчено
заповіт, де зазначено, що ОСОБА_4
належну їй частину квартири АДРЕСА_1
заповідає ОСОБА_2 (а.с. 10).

Спадкоємцями першої черги по Закону на
відкриту спадщину після смерті матері
являвся чоловік померлої - ОСОБА_5 та її
дочка: позивачка - ОСОБА_2.

Ніхто із вказаних спадкоємців в
нотаріальну контору у встановлений
Законом шестимісячний строк з заявою
про прийняття спадщини не звертався.

16 червня 2014 року позивачка звернулася
до третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 22) та
їй було відмовлено у зв'язку з
пропуском строку для прийняття
спадщини (а.с. 33).

У встановлений законом строк ОСОБА_2 не
звернулася із заявою про прийняття
спадщини у зв'язку з тим, що перебувала
у неприязних стосунках з батько та лише
після його смерті в січня 2014 року
ОСОБА_2 отримала заповіт свої матері
ОСОБА_4, що підтверджується нотаріально
посвідченими заявами ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику в
справах про спадкування» особа, яка не
прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом. Суди відкривають провадження
в такій справі у разі відсутності
письмової згоди спадкоємців, які
прийняли спадщину (частина друга
статті 1272 ЦК), а також за відсутності
інших спадкоємців, які могли б дати
письмову згоду на подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Відповідачами у такій справі
є спадкоємці, які прийняли спадщину.
При відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Статтею 1272 ЦК України, передбачено, що
за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважних причин, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб. Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про нотаріат»,
нотаріус, який одержав від спадкоємців
повідомлення про відкриття спадщини,
зобов'язаний повідомити про це тих
спадкоємців, місце проживання або
роботи яких йому відоме. Нотаріус може
також зробити виклик спадкоємців
шляхом публічного оголошення або
повідомлення про це у пресі.

Статтею 1270 ЦК України, визначено
шестимісячний строк для прийняття
спадщини, який починається з часу
відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважних причин,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

У відповідності до п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
судову практику у справах про
спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року
вирішуючи питання про визначенні особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання про визначення
позивачеві додаткового строку, суд
дослідивши поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини,
виходить з того, що поважними причинами
можуть бути причини, пов'язані з
об'єктивними обставинами,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами можуть бути
визнаними: тривала хвороба
спадкоємців; велика відстань між
місцем постійного проживання
спадкоємців і місцем знаходження
спадкового майна; складні умови праці,
які, зокрема, пов'язані з тривалими
відрядженнями, в тому числі
закордонними; перебування спадкоємців
на строковій службі у складі Збройних
Сил України; необізнаність спадкоємців
про наявність заповіту тощо.

Відповідно до статті 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених
цивільно-процесуальним кодексом
України.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позивачка пропустила строк для
подання заяви про прийняття спадщини з
поважної причини, суд вважає за можливе
позовні вимоги ОСОБА_2 до
територіальної громад в особі
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську Ради, треті особи:
третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини задовольнити,
призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
додатковий строк для подачі заяви про
прийняття спадщини в нотаріальну
контору після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 один місяць, починаючи з
дня вступу рішення в законну силу.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне враховуючи
результат розгляду справи судові
витрати по сплаті судового збору у сумі
243 грн. 60 коп. понесені ОСОБА_2 віднести
за її рахунок.

В решті заявлених позовних вимог слід
відмовити у зв'язку з відсутністю їх
обґрунтування.

Керуючись ст. 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
60, 61, 88, 169, 212, 213-216, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
територіальної громад в особі
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську Ради, треті особи:
третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини - задовольнити
частково.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
додатковий строк для подачі заяви про
прийняття спадщини в нотаріальну
контору після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 один місяць, починаючи з
дня вступу рішення в законну силу.

Судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 243 грн. 60 коп. понесені
ОСОБА_2 віднести за її рахунок.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О.В. Нізік

29 жовтня 2014 року