Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі: головуючого - судді
Врони А.О., при секретарі -
Константіновій К.Г., за участю позивача
- ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлоград позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
спричиненої матеріальної та моральної
шкоди, пов'язаної з залиттям квартири,-

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
просить стягнути з відповідача на свою
користь матеріальну шкоду в розмірі 2500
грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Позов мотивовано тим, що протягом двох
років відповідач ОСОБА_2 неодноразово
підтопляла квартиру позивача, про що
19.08.2013 року, 15.11.2013 року майстрами ЖС-1
було складено акти. Також внаслідок дій
відповідача позивачу була спричинена
моральна шкода, оскільки в квартирі
позивача була пошкоджена електрична
проводка, позивач був хворим,
дотримувався постільного режиму, члени
його сім'ї (онуки) не могли вчитися,
виконувати домашнє завдання. У зв'язку
з вищенаведеним, позивач змушений
звернутись до суду та просить
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, надав суду пояснення, що
відповідають змісту позову, згідно
письмової заяви збільшив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідача на свою користь
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 5365,20грн.

В судовому засіданні відповідач,
представник відповідача позовні
вимоги не визнали, просили відмовити в
задоволенні позову на підставі
доводів, викладених в запереченнях
проти позову. Згідно заперечень проти
позову, акти від 19.08.2013 року та 15.11.2013
року були складені не в день залиття
квартири, а зі спливом часу, що ставить
під сумнів законність складання цих
актів. В актах відсутні відомості. про
те, що представники вищезазначеної
організації були присутніми в квартирі
АДРЕСА_1 і зафіксували причини залиття
та винну особу. Посилання в акті від
15.11.2013 р. на тої факт, що мешканці
квартири АДРЕСА_1 не надають доступу до
своєї квартири і надуманими, не
підтверджується ніякими доказами.
Згідно заяви від 19.08.2013р. позивач вказує
на пошкодження електропроводки та
відсутність світла, в акті від 19.08.2013р.
цей факт представниками ЖС №1 не
зафіксований, зафіксовано лише старі
сліди залиття. Згідно закону факт
залиття квартири та його наслідки
фіксується актом комісійного
обстеження квартири за участю
представників організації
(підприємства), яка, відповідно до
укладеної угоди, є виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
представників організації
(підприємства), яка, відповідно до
укладеної угоди, обслуговує
внутрішньобудинкові системи опалення
та водопостачання, представника
власника будинку, будинкового комітету
та затверджується начальником
організації (підприємства), яка,
відповідно до укладеної угоди, надає
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб від
потерпілої сторони та з боку винної є
обов'язковою. В акті повинні бути
відображені: дата складання акту
(число, місяць, рік); прізвища, ініціали
та займані посади членів комісії;
прізвище, ім'я, по батькові власника
(наймача, орендаря) квартири, що зазнала
шкоди; адреса квартири, поверх, форма
власності; прізвище, ім'я, по батькові
власника (наймача, орендаря) квартири, з
вини якого сталося залиття; адреса
квартири, поверх, форма власності;
характер залиття та його причини;
завдана матеріальна шкода (обсяги
необхідного ремонту приміщень
квартири, перелік пошкоджених
внаслідок залиття речей та їх
орієнтовна вартість); висновок комісії
щодо встановлення вини особи, що
вчинила залиття. Акт обов'язково має
бути підписаний всіма членами комісії.
Відмова від підпису складеного акту
присутніми особами від потерпілої та з
боку винної сторони не впливає на його
чинність (у такому випадку в акті має
бути зазначено, що згадані особи
(прізвище, ім'я, по батькові)
підписувати складений акт відмовилися
з таких-то причин). За вказаних обставин
акти від 19.08.2013 року та від 15.11.2013 року не
можна вважатися належним доказом
підтоплення квартири АДРЕСА_2
відповідачем. Доводи позивача
ґрунтуються на припущеннях. Відповідач
вважає, що наявні сліди на стінах
квартири позивача, у квартиріАДРЕСА_2 є
наслідком неналежного технічного
стану житлового будинку. В результаті
незадовільного покриття даху будинку
стояк, на якому знаходилася квартира,
постійно заливався під час опадів, в
результаті чого відбувалося
проникнення вологи у підлогу, яка на
протязі кількох років накопичувалась в
ній. Наявність постійної вологи та
мокроти могло спричинити появу плям на
стелі та стінах квартири позивача,
фотографії стояка підтверджують
наявність незадовільного стану
покриття даху над квартирами.

Також в судовому засіданні представник
відповідача наполягав, що висновок
спеціаліста, наданий позивачем в
обґрунтування розміру завданої шкоди
не відповідає нормам законодавства, не
підтверджує факт залиття квартири з
вини відповідача.

В судовому засіданні допитано свідка
ОСОБА_4, яка є сусідкою сторін по справі,
проживає за адресою: АДРЕСА_3. Вказала,
що вона сусідів не заливала, проживає
над квартирою АДРЕСА_1, повідомила, що
сусіди з квартири АДРЕСА_1 давно
ремонтують квартиру, бачила сліди
залитття квартири позивача в кінці 2013
року.

В судовому засіданні допитано свідка
ОСОБА_5, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1. Він повідомив суду, що ремонт в
квартирі проводив з квітня 2013 року до
червня 2013 року, робив стяжку підлоги в
коридорі, лаштував стіни туалету та
ванни плиткою, в коридорі шпаклював та
фарбував стіни. Повідомив, що 3-4 роки
тому в будинку протікала криша, між
перекриттями поверхів лопнула труба,
по стінам в туалеті та ванній стікала
вода.

Заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, з'ясувавши обставини справи,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, та
дослідивши письмові докази по справі в
підтвердження вказаних обставин, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що власником
квартири за адресою: АДРЕСА_2 є позивач,
ОСОБА_1, власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1 є ОСОБА_6.

Згідно пояснень відповідача в квартирі
за адресою: АДРЕСА_1, проживають
відповідач, ОСОБА_2, її чоловік, ОСОБА_5,
що не заперечувалось сторонами по
справі.

Відповідно до частин 1,2 ст. 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності і
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до частин 2,3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи позовну вимогу про
відшкодування майнової шкоди у зв'язку
з залиттям квартири позивача, позивач
відповідно до вимог ЦПК України
зобов'язаний довести ті обставини, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
надав суду акти від 19.08.2013 року та від
15.11.2013 року про залиття його квартири.
Згідно акту від 19.08.2013 року, який
складено двома майстрами ЖС-1 та
заступником начальника ЖС-1, при
обстеженні квартири квартири АДРЕСА_2
виявлені старі сліди залиття в
прихожій, ванні, туалеті, на момент
обстеження квартири нових слідів
залиття не виявлено. Згідно акту від
15.11.2013 року, який складено двома
майстрами ЖС-1, при обстеженні квартири
АДРЕСА_2 виявлені сліди залиття в
ванній: сліди залиття в ванній на стіні
та стелі.

Разом з тим, у вказаних актах відсутні
дані про винних осіб, причини залиття
квартири, обсяг та характер ушкоджень.
Згідно акту від 19.08.2013 року неможливо
встановити час, коли квартира позивача
була залита.

Відповідач не приймав участі у
складанні актів від 19.08.2013 року та від
15.11.2013 року про залиття та дізналась про
існування вказаних актів в судовому
засіданні.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 р. № 76, у разі залиття,
аварії квартир складається
відповідний акт, який повинен
встановлювати причини залиття, зокрема
чи залиття спричинено унаслідок
несправності внутрішньо будинкових
мереж водопостачання та
водовідведення та з'ясування питання
чи не було це наслідком недбалості
осіб, мешканців квартир або інші
обставини, що могли спричинити залиття.
Форма вказаного акту встановлена в
додатку №4 до Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій.

Проте, вищевказані акти, не були
запропоновані для підпису відповідачу,
не відповідають встановленій діючим
законодавством формі.

Статтею 1192 ЦК України передбачені
способи відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого за вибором
потерпілого. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до висновку спеціаліста,
складеного 18.04.2014 року, вартість
ремонтно-відновлюваних робіт разом з
будівельними матеріалами, які
необхідно виконати в квартирі, АДРЕСА_2,
які виникли в результаті її залиття,
складає 5365грн. 20коп. Місця ушкоджень
стін в коридорі, а саме над вхідними
дверима та в кутку справа від вхідних
дверей біля ванної кімнати, дають
підставу вважати, що залиття відбулося
внаслідок проникнення води крізь
огороджувальні конструкції, тобто
через дах по зливній трубі. Місця
ушкоджень в ванній кімнаті, туалеті та
спальні дають підставу вважати, що
залиття відбулося внаслідок
проникнення води через перекриття з
вищерозташованої квартири АДРЕСА_1.

При цьому при визначенні вартості
ремонтно-відновлюваних робіт разом з
будівельними матеріалами, які
необхідно виконати в квартирі, АДРЕСА_2,
які виникли в результаті її залиття,
спеціаліст врахувала пошкодження і в
коридорі, і в ванній кімнаті, і в
туалеті, і в спальні, а також врахувала
при визначенні вартості
ремонтно-відновлюваних робіт
пошкодження електричної проводки та
необхідні будівельні матеріали для її
проведення в коридорі, хоча в актах від
19.08.2013 року та від 15.11.2013 року відсутні
посилання на пошкоджену
електропроводку.

Проте спеціалістом при підготовці
висновку не було відвідано квартиру
відповідача, АДРЕСА_1, не досліджено
обставини та час виникнення ушкоджень
в квартирі позивача.

Виходячи з вищенаведеного, суд
ставиться критично до висновку
спеціаліста, наданого позивачем, як
доказу розміру завданої йому
матеріальної шкоди та вини відповідача
в залитті квартири позивача.

Відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Для визначення вартості
відновлювального ремонту необхідно
володіти спеціальними знаннями, тому
відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України
необхідним є призначення експертизи.

В судовому засіданні судом роз'яснено
позивачу його право на призначення
судової експертизи для визначення
причинно-наслідкового зв'язку між
ушкодженнями квартири позивача та
залиттям, а також для визначення
розміру заподіяної шкоди саме від
неправомірних дій відповідача та
причинний зв'язок між ними.

Проте позивач таким правом не
скористався.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність одночасно
усіх елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою заподіювача
та шкодою; вини.

Відповідно до ч. 4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач не довів наявності причинного
зв'язку дій відповідача із завданням
шкоди та пошкодження майна позивача.

Надані позивачем акти та висновок
спеціаліста не підтверджують факт
пошкодження майна позивача з вини
відповідача, позивачем не надано
належних документів в підтвердження
причин залиття та розміру заподіяної
шкоди.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку про відсутність
в діях відповідача елементів
цивільного правопорушення:
протиправність дій, вина та причинний
зв'язок з наслідками, а саме
ушкодженнями квартири позивача, тому
вимоги позивача про відшкодування
матеріальної шкоди задоволенню не
підлягають.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Оскільки судом не встановлено винних
дій відповідача, результатом яких
могло бути залиття квартири позивача,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача моральної шкоди у зв'язку
із залиттям квартири задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215,218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування спричиненої
матеріальної та моральної шкоди,
пов'язаної з залиттям квартири -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі складено 28
квітня 2014 року.

Суддя
А. О. Врона