АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/166/14-ц
Провадження 22-ц/774/2140/К/14
інстанції Попов В.В.
Категорія № 53(І)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача -
Майстренка Олександра Сергійовича,
позивача ОСОБА_3, представника позивача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
скасування наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
стягнення незаконно утриманої суми, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства "
АрселорМіттал Кривий Ріг " (надалі - ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг») та просила
суд скасувати наказ №1441 від 23.10.2013 року
про застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани та стягнення з неї 28000 грн.,
зупинити дію цього наказу до вирішення
цивільної справи по суті та стягнути з
відповідача на її користь незаконно
стягнуту суму.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
посилається на те, що вона перебуває з
відповідачем у трудових відносинах з
2005 року. В січні 2012 року позивач була
переведена на посаду
лаборанта-радіометриста 5-го розряду
бюро джерел випромінювання і
гамма-спектрометрії відділу
радіаційного контролю ДАТП. Наказом
№169 К від 16.08.2013 року вона була
направлена у відрядження до м. Києва у
міжгалузевий навчально-атестаційний
центр інституту електрозварки ім. акад.
Патона НАН України строком на 31 день з
01.09.2013 по 01.10.2013 року, на яке їй було
видано 28000 гривень згідно Політики про
службове відрядження ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг». У м. Києві
позивач прожила 28 днів за адресою: вул.
Драгоманова, 14/10, вартість проживання
складала 1000 грн. на добу, що за 28 днів
склало 28000 грн., на підтвердження чого
було надано квитанції. 23 жовтня 2013 року
відповідач видав наказ про порушення
позивачем п. 5.3.3. Політики про службове
відрядження ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» та п. 2.7. її робочої інструкції, так
як вона, на думку відповідача, не надала
документів, підтверджуючих її витрати
на проживання.

Позивач ОСОБА_3 вважає, що спірний наказ
є незаконним, оскільки нею було
документально підтверджено всі
понесені на відрядження витрати. Крім
того, позивач зауважила, що звіт про
відрядження нею було подано
відповідачеві 02 жовтня 2013 року, а
спірний наказ про накладення на неї
стягнення винесено 23 жовтня 2013 року,
тобто через 21 день.

Рішенням Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 10 вересня 2014
року частково задоволено позов ОСОБА_3,
скасовано наказ №1441 від 23.10.2013 року про
застосування до ОСОБА_3
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани та стягнення з неї 28000 грн.,
стягнуто з відповідача на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору. В
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Зокрема, відповідач посилається на те,
що судом безпідставно відмовлено у
задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі до розгляду
кримінального провадження відносно
ОСОБА_3, дії якої попередньо
кваліфікуються за ч.2 ст.15, ч.1 ст.191 КК
України щодо привласнення чи розтрати
коштів підприємства.

Крім того, на думку апелянта, суд першої
інстанції не звернув увагу та не
дослідив належним чином те, що крім
порушення п.2.7 Посадової інструкції
позивача та п.5.3.3 Політики службових
відряджень підприємства, оскаржуваним
наказом № 1441 від 23.10.2013 року
передбачалося також порушення ОСОБА_3
п.10.1 Правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працює у
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на
посаді лаборанта-радіометриста 5-го
розряду бюро джерел випромінювання і
гамма-спектрометрії відділу
радіаційного контролю ДАТП.

Згідно наказу №169 К від 16.08.2013 року
позивач була направлена у відрядження
до м. Києва у міжгалузевий
навчально-атестаційний центр
інституту електрозварки ім. акад.
Патона НАН України строком на 31 день з
01.09.2013 по 01.10.2013 року, на яке їй було
видано 28000 гривень згідно Політики про
службове відрядження ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг».

Наказом про відрядження позивачу
ОСОБА_3 було видано 33000 грн. на 31 день
відрядження до м. Києва з 01.09.2013 по 01.10.2013
року згідно Політики про службове
відрядження ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг», що також підтверджується
відповідним касовим ордером (а.с.73).

23 жовтня 2013 року, після повернення
позивача з відрядження, адміністрацією
відповідача було винесено наказ №1441
про порушення ОСОБА_3 п.5.3.3 Політики про
службове відрядження та п. 2.7. її
посадової інструкції у зв'язку з
ненаданням нею доказів на
підтвердження її витрат на проживання
під час відрядження у м.Києві та
притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани з
утриманням із її заробітної плати 28000
грн. для погашення витраченого та
своєчасно не повернутого до каси
підприємства авансу, виданого їй на
службове відрядження.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3
посилалася на безпідставність
застосування до неї дисциплінарного
стягнення, у зв'язку з чим просила суд
скасувати наказ №1441 від 23.10.2013 року про
застосування до неї дисциплінарного
стягнення у вигляді догани та
стягнення 28000 грн., зупинити дію цього
наказу до вирішення цивільної справи
по суті та стягнути з відповідача на її
користь незаконно стягнуту суму.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про зупинення дії наказу
№ 1441 від 23.10.2013 року до вирішення
цивільної справи по суті та стягнення з
відповідача на її користь незаконно
стягнутої суми, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
уточнено яка саме сума підлягає
стягненню з відповідача на її користь
та не надано заяву у порядку ст.152 ЦПК
України про забезпечення позову
шляхом зупинення дії оспорюваного
наказу.

У цій частині рішення суду сторонами не
оскаржено, у зв'язку з чим, на підставі
частини 1 статті 303 ЦПК України і
зважаючи на роз'яснення, викладені в п.
15 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24.10.2008 р., згідно яких
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову не
перевіряє.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та скасовуючи оспорюваний наказ
№ 1441 від 23.10.2013 року про застосування до
неї дисциплінарного стягнення у
вигляді догани та стягнення коштів у
сумі 28000 грн., суд першої інстанції
виходив з їх обґрунтованості та
наявності правових підстав для їх
часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Стаття 139 КЗпП України передбачає, що
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Згідно положень ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана; звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Згідно ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у звязку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебуванням його у відпустці.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наказу №169 К від 16.08.2013 року
позивач була направлена у відрядження
до м. Києва у міжгалузевий
навчально-атестаційний центр
інституту електрозварки ім. акад.
Патона НАН України строком на 31 день з
01.09.2013 по 01.10.2013 року, на яке їй було
видано 28000 гривень згідно Політики про
службове відрядження ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг».

Наказом про відрядження позивачу
ОСОБА_3 було видано 33000 грн. на 31 день
відрядження до м. Києва з 01.09.2013 по 01.10.2013
року згідно Політики про службове
відрядження ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг», що також підтверджується
відповідним касовим ордером (а.с.73).

Згідно квитанції № 072092 від 30.09.2013 року,
виданої ФОП ОСОБА_5, позивач ОСОБА_3 під
час перебування у відрядженні у м.Києва
орендувала у нього квартиру протягом 28
днів на загальну суму 28000 грн., що також
підтверджується рахунком - фактурою №
02/09/13 від 02.09.2013 року та відповіддю ФОП
ОСОБА_5 на запит підприємства
відповідача (а.с.24,25,26).

Відповідно до звіту ОСОБА_3 про
використання коштів, виданих на
відрядження, нею на відрядження до
м.Києва було отримано 33 000 грн.,
витрачено 32020 грн. та повернуто у касу 980
грн.

Тобто матеріалами справи встановлено,
що позивачем підтверджені її витрати
на оренду квартири у сумі 1000 грн. за
одні сутки під час перебування у
відрядженні у м.Києві протягом 28 днів.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
правових підстав для скасування наказу
№ 1441 від 23 жовтня 2013 року про
притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани з
утриманням із її заробітної плати 28000
грн. для погашення витраченого та
своєчасно не повернутого до каси
підприємства авансу, виданого їй на
службове відрядження.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги в цій частині не заслуговують на
увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що крім порушення п.2.7 Посадової
інструкції позивача та п.5.3.3 Політики
службових відряджень підприємства
оскаржуваним наказом № 1441 від 23.10.2013
року передбачалося також порушення
ОСОБА_3 п.10.1 Правил внутрішнього
трудового розпорядку підприємства не
беруться до уваги колегією суддів з
наступних підстав.

Як вбачається з п.2.7 Посадової
інструкції лаборанта-радіометриста 5
розряду ВРК ДАПТ, дослідженої в
засіданні колегією суддів,
лаборант-радіометрист 5 розряду
повинен дотримуватися правил
внутрішнього трудового розпорядку,
який діє на підприємстві, правил
внутрішнього розпорядку, який визначає
обов'язки персоналу категорії А
відділу радіаційного контролю
департаменту по автоматизації
технологічних процесів, який працює з
джерелом іонізуючого вилучення.

Відповідачем ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» не надано суду належних та
допустимих доказів порушення
позивачем ОСОБА_3 п.2.7 Посадової
інструкції лаборанта-радіометриста 5
розряду ВРК ДАПТ. Крім того, згідно
протоколу № 66 про ознайомлення
персоналу з посадовою інструкцією,
позивач ОСОБА_3 з нею ознайомилася
тільки 24.10.2013 року, тобто після
повернення з відрядження у м.Києві.

Пунктом 5.3.3 Політики службових
відряджень передбачено, що у випадку
відрядження в межах України працівники
підприємства бронюють місця у готелях
самостійно. Бронювання місць повинно
проводитися тільки у готелях,
передбачених у Додатку 3 та у межах
передбаченого ліміту згідно додатку 4.
Бронювання у інших готелях можливе за
відсутності вільних місць в
обумовлених готелях та за умови
дотримання суми ліміту. Витрати по
оренді житлового приміщення
відшкодовуються тільки в межах
встановлених лімітів та за умови
надання підтверджуючих документів.

Згідно додатку 4 відшкодування витрат
по оренді житлового приміщення у
відрядженні до м.Києва для працівників
передбачено по фактичним затратам,
однак не більше 1000 грн. за добу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем ОСОБА_3 надано докази витрат
нею 28 000 грн. на оренду квартири у
м.Києві під час відрядження протягом 28
днів, що не перевищує добовий ліміт у
розмірі 1000 грн., який підлягає
відшкодуванню.

Тобто, матеріалами справи не
підтверджено порушення позивачем
пунктом 5.3.3 Політики службових
відряджень. Крім того, відповідно до
виписки з протоколу №66, позивач була
ознайомлена з Політикою про службове
відрядження 21.10.2013 року.

Відповідно до п.10.1 Правил внутрішнього
трудового розпорядку працівники
підприємства зобов'язані працювати
чесно та добросовісно, дотримуватися
дисципліни та ін.

Доказів порушення позивачем вказаного
пункту Правил трудового розпорядку
відповідачем також не надано, у зв'язку
з чим, посилання в апеляційній скарзі в
цій частині не беруться до уваги
колегією суддів.

Також не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів доводи апеляційної
скарги про те, що судом безпідставно
відмовлено у задоволенні клопотання
про зупинення провадження у справі до
розгляду кримінального провадження
відносно ОСОБА_3, дії якої попередньо
кваліфікуються за ч.2 ст.15, ч.1 ст.191 КК
України щодо привласнення чи розтрати
коштів підприємства, оскільки не
призвели до неправильного вирішення
спору по суті. Крім того, відповідно до
п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний
зупинити провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства. Однак,
доказів того, що кримінальне
провадження знаходиться на розгляді у
суді відповідачем не надано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін на
підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314,316 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" відхилити.

Рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: