АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2797/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 44 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. УХВАЛА
12 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоПодороги В.
М.суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 24 вересня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третя особа: служба у справах дітей
Уманської міської ради, про виселення, -
в с т а н о в и л а :
У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7
про виселення. Мотивуючи тим, що 07
квітня 2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір № CSU0GA00000109, за
умовами якого позивач надав
відповідачу грошові кошти у розмірі 24
800 доларів США строком до 07 квітня 2028
року. Відповідач зобов'язалася
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором.
В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором між сторонами 07
квітня 2008 року був укладений договір
іпотеки № CSU0GA00000109, за п. 33.3 даного
договору відповідачем надано в іпотеку
нерухоме майно, а саме квартиру
загальною площею 60.10 кв.м., житловою
площею 35.90 кв.м., що розташована за
адресою: Черкаська область, АДРЕСА_1.
яка належить відповідачу ОСОБА_6 на
праві власності на підставі договору
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 14 травня 2012
року звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, що належить відповідачу
ОСОБА_6 на праві власності для
погашення заборгованості перед ПАТ КБ
«ПриватБанк», шляхом її продажу.

Банк надсилав письмову вимогу
добровільно звільнити житлове
приміщення, проте відповідачі не
звільняють його.

Також зазначав, що реєстрація осіб у
предметі іпотеки, без отримання згоди
іпотекодержателя, є порушенням умов
цивільно-правового договору і зняття
таких осіб з реєстраційного обліку є
захистом прав іпотекодержателя та
повинне відбуватись на підставі
рішення суду. Тому банк просив виселити
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі (предмет іпотеки),
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Судові витрати покласти на
відповідачів.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 24 вересня
2014 року позов задоволено. Виселено
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
жилого приміщення, а саме з квартири за
адресою: Черкаська область, АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7
та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги,
посилаючись на неправильне
встановлення обставин, які мають
значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що банком
дотримано встановлену законом
процедуру сповіщення про добровільне
виселення, а наявність відповідачів у
вказаному житловому приміщенні
перешкоджає його реалізації та
задоволенню вимог позивача.

З такими висновками погоджується і
судова колегія виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджуються
матеріалами справи, що 07 квітня 2008
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_6 був укладений кредитний договір
№ CSU0GA00000109, за умовами якого позивач
надав відповідачу грошові кошти у
розмірі 24 800 дол. США строком до 07 квітня
2028 року. ОСОБА_6 в свою чергу
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строк та в
порядку, встановлених кредитним
договором (а.с.9-13).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між сторонами
був укладений договір іпотеки №
CSU0GA00000109, згідно п. 33.3 даного договору,
відповідачем надано в іпотеку нерухоме
майно, а саме квартиру загальною площею
60.10. житловою площею 35.00 кв. м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_3.
(а.с.140-17).

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 14 травня 2012
року звернуто стягнення на предмет
іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
що належить відповідачу ОСОБА_6 на
праві власності для погашення її
заборгованості перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» та застосовано спосіб
реалізації зазначеної квартири, а саме
шляхом укладення від імені відповідача
договору купівлі-продажу з іншою
будь-якою особою-покупцем та з наданням
банку всіх повноважень продавця,
необхідних для здійснення такого
продажу(а.с.20-22).

Апелянти посилаються на те, що вони не
отримували сповіщення про виселення,
тобто банком порушена процедура, крім
того такі дії порушують права
малолітнього ОСОБА_8, оскільки він є
членом сім'ї власника жилого
приміщення та має право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником.

Однак, з такими твердженнями колегія
суддів погодитись не може.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» визначено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя
(кредитора) або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
згідно з ч. 4 ст.9, ст. 109 ЖК України,
статей 39, 40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно копії будинкової книги, в
квартирі АДРЕСА_1, що є предметом
іпотеки дійсно зареєстровані та
проживають ОСОБА_6, ОСОБА_7, а з
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8, тобто після
укладення договору іпотеки.

Вищезазначеним договором іпотеки хоч і
передбачене право іпотекодавця на
реєстрацію у предметі іпотеки інших
осіб, але лише при умові отримання від
іпотекодержателя згоди на такі дії.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства», станом на час
укладення іпотечного договору, батьки
або особи, які їх замінюють, не мають
права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Частина 4 статті 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей»
передбачає, що для вчинення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону.

Таким чином, батьки не мають права без
дозволу органу опіки і піклування
розпоряджатися майновими правами
дітей.

Відповідно до пп.2 п. 44 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суди повинні виходити
із того, чи мала дитина право власності
на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Доказів оспорювання цього договору
сторонами, матеріали справи не місять.

Згідно позиції служби у справах дітей
про врахування прав та інтересів
малолітніх дітей у такому випадку, не є
достатньою підставою для відмови у
позові.

З рекомендованого листа від 15 квітня 2014
року № 30.1.0.0/2-637 вбачається, що Банк
встановив вимогу перед ОСОБА_6 та всіма
зареєстрованими особами добровільно
звільнити квартиру за адресою: АДРЕСА_1
в тридцятиденний строк з моменту
отримання вимоги(а.с.23).

Аналогічну вимогу від 30 травня 2014 року
вих. № 30.1.0.0/2-637 надсилали на адресу
реєстрації ОСОБА_7 (а.с.28).

Згідно рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
ОСОБА_6 отримала вищезазначене
повідомлення 05 травня 2014
року(а.с.34).Факт отримання вимог
відповідачами не оспорений.

В передбачений законом місячний
термін, квартиру не звільнено, на
заявлені вимоги відповідачі не
відповіли.

Враховуючи зазначене, судова колегія
уважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, є законним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг правильності
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 -
відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 24 вересня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третя особа: служба у справах дітей
Уманської міської ради, про виселення -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :