Провадження №2/761/7057/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

12 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Савицького О.А.,

при секретарі
Подмазко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 осіб про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

22 серпня 2014 року позивачка звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить
суд визнати відповідачку ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що
вона є власницею квартири АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування від
27.11.2009 року, разом із нею за вказаною
адресою зареєстрована також
відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оскільки ОСОБА_2 після дарування своєї
частини квартир із реєстрації не
знялася, та не проживає у квартирі
АДРЕСА_1, остання звернулась до суду з
вказаним позовом про визнання
відповідачки такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

Представник позивачки в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, просив задовольнити його з
підстав викладених в ньому.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про день, час, місце слухання
справи повідомлялась у встановленому
законом порядку, письмових пояснень на
адресу суду не направила.

Враховуючи, що представник позивачки
не заперечував проти проведення
заочного розгляду справи, належним
чином повідомленийі відповідач в
судове засідання не з'явилася, тому
відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК
України, суд постановив ухвалу про
проведення заочного розгляду справи на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивачки,
дослідивши письмові докази, що
містяться в матеріалах справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що згідно свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Шевченківською районною в м.Києві
державною адміністрацією 08.11.2004 року,
ОСОБА_1 її мати ОСОБА_3 та її сестра
ОСОБА_2 набули право спільної часткової
власності в рівних частках по 1/3 на
квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2, мати позивачки - ОСОБА_3
померла, належну їй 1/3 частину квартири
успадкував її чоловік - ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом, виданого 27.11.2009
року Першою Київською державною
нотаріальною конторою,
зареєстрованого в реєстрі за №9-5227. (а.с.
5).

19.03.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подарували
належні їм частини квартири по 1/3
кожному позивачці, що підтверджується
договором дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за №842 (а.с. 6).

Вказаний договір дарування було
зареєстровано позивачкою в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
про що зроблено відповідний запис в
реєстровій книзі №д62-26 за реєстровим
№3705, що підтверджується реєстраційним
посвідченням №022404, виданий Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна від 14.04.2010
року. (а.с. 7).

Відповідно до довідки ТОВ
«Кийградсервіс» №1603 від 13.08.2014 року, в
квартирі АДРЕСА_1 разом із позивачкою
зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.
8).

В ч.1 ст. 317 ЦК України зазначено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України),
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК
України).

Частиною 1 статті 383 ЦК України
передбачено, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до статті 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Крім того, статтею 150 ЖК України,
передбачено, що громадяни, які мають у
приватній власності жилий будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Отже, з перелічених норм закону
вбачається, що саме власнику квартири
належить право користування та
розпорядження своєю квартирою.

За таких обставин, оскільки на даний
час позивачка є єдиним власником
квартири АДРЕСА_1, зареєстрована в цій
квартирі відповідачка ОСОБА_2 в ній не
проживає, суд вважає, що позов в частині
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1, підлягає
задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК
України з відповідачки ОСОБА_2 підлягає
до стягнення на користь позивачки
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 88, 169,
212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 осіб про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення може бути переглянуте судом за
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення, а також рішення може бути
оскаржене позивачем до Апеляційного
суду м. Києва шляхом подачі
апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після перегляду справи апеляційним
судом, або після закінчення строків для
подання апеляційної скарги та заяви
про перегляд заочного рішення.

Суддя: