Номер провадження: 22-ц/785/7872/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:
головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші
О.Д.

- Ступакова
О.А.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_3 на дії Головного державного
виконавця Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Коркача
Олексія Ігоровича про визнання дій
протиправними та скасування постанов,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_3) на
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 18 липня 2014 року,-

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною
скаргою, в якій просив суд: визнати
протиправними дії державного
виконавця щодо несвоєчасного
направлення постанови про відкриття
виконавчого провадження та
позбавлення можливості добровільно
виконати рішення суду, а також
передчасного винесення постанови про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження; скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 42280397 від 20 лютого 2014 року, винесену
головним державним виконавцем Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Коркачом О.І.;
скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження по виконавчому
провадженню № 42280397 від 20 лютого 2014
року, винесену головним державним
виконавцем Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Коркачом
О.І..

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 20
лютого 2014 року головним державним
виконавцем Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Коркачом
О.І. винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 42280397 з
примусового виконання виконавчого
листа № 1512/9133/2012, виданого 28 жовтня 2013
року Київським районним судом м. Одеси
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» грошових
коштів у розмірі 431.852 гривні 78 копійок.

Крім того, головним державним
виконавцем було надано ОСОБА_3
семиденний строк для добровільного
виконання вимог виконавчого документа,
а саме до 27 лютого 2014 року.

Однак, зазначена постанова була
направлена на адресу ОСОБА_3
рекомендованим листом № 055 лише 28
березня 2014 року без повідомлення по
вручення, тобто тільки через місяць з
дня її винесення, яка була отримана
боржником лише 02 квітня 2014 року, тому
його було позбавлено можливості
виконати вимоги виконавчого документа
у добровільному порядку.

Також постанова про відкриття
виконавчого провадження № 42280397 від 20
лютого 2014 року не відповідає вимогам
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року за № 512/5, оскільки в
резолютивній частині цієї постанови не
було зазначено повної адреси боржника.

З огляду на це, ОСОБА_3 вважав постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 42280397 від 20 лютого 2014 року, винесену
головним державним виконавцем Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Коркачом О.І.,
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню.

Хоча несвоєчасне одержання ОСОБА_3
документів виконавчого провадження,
позбавило його можливості використати
надані йому права згідно Закону
України «Про виконавче провадження», у
зв'язку з чим державний виконавець
повинен був відкласти виконавчі дії
строком до 10 днів, ухваливши при цьому
відповідну постанову.

Проте 20 лютого 2014 року головним
державним виконавцем Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Коркачом О.І.
передчасно винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, яку ОСОБА_3
вважав незаконною та такою, що підлягає
скасуванню.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_3
звернувся до суду із відповідною
скаргою на дії головного державного
виконавця Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Коркача
О.І..

У судовому засіданні представник
скаржника ОСОБА_5 скаргу підтримав,
вимоги якої просив суд задовольнити з
підстав, викладених у скарзі.

Представник Першого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Крамаренко Г.П. у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення скарги,
посилаючись на те, що доводи, якими
обґрунтована скарга, не є підставою для
скасування оскаржуваних постанов, та
більш того не є підставами для
невиконання рішення суду, яке набрало
законної сили. На підставі чого просила
суд відмовити у задоволені скарги за
безпідставністю.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 18 липня 2014 року відмовлено
ОСОБА_3 у задоволені скарги на дії
Головного державного виконавця
Першого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Коркача Олексія
Ігоровича про визнання дій
протиправними та скасування постанов
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду та
постановлення нової ухвали, якою
задовольнити скаргу на дії державного
виконавця .

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу порушено їх права чи
свободи.

Судом встановлено, що 20 лютого 2014 року
постановою головного державного
виконавця Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Коркачом
О.І. відкрито виконавче провадження №
42280397 з примусового виконання
виконавчого листа № 1512/9133/2012, виданого
28 жовтня 2013 року Київським районним
судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
грошових коштів у розмірі 431,852 гривні 78
копійок, а також головним державним
виконавцем було надано ОСОБА_3
семиденний строк для добровільного
виконання вимог виконавчого документа,
а саме до 27 лютого 2014 року.

Крім того, 20 лютого 2014 року головним
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню № 42280397.

Частино 1 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами (п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
ст. 17 цього Закону, за заявою стягувана
або його представника про примусове
виконання рішення.

Згідно ч. 3 статті 19 Закону України «Про
виконавче провадження» у заяві про
відкриття виконавчого провадження
щодо виконання рішення про майнове
стягнення стягувач має право просити
державного виконавця накласти арешт на
майно та кошти боржника та оголосити
заборону на його відчуження.

Державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувана державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова (ч. 2
ст. 25 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

З супровідного листа від 20 лютого 2014
року вбачається, що вищевказані
постанови були направлені на адресу
боржника, а саме: АДРЕСА_1, що вбачається
з виконавчого провадження № 42280397.

Матеріалами справи підтверджується, що
02 квітня 2014 року ОСОБА_3 отримав ці
постанови

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладення провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам.

Суд першої інстанції правильно
зазначив. що оскільки ОСОБА_3 отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 42280397 від 20 лютого 2014 року
лише 02 квітня 2014 року, коли строк для
добровільного виконання вимог
виконавчого документа закінчувався 27
лютого 2014 року, тому він дійсно був
позбавлений можливості скористатися
правами, наданими Законом України «Про
виконавче провадження».

Однак, ОСОБА_3 не звертався до
державного виконавця із заявою про
відкладення виконавчих дій по
виконавчому провадженні № 42280397 з
примусового виконання виконавчого
листа № 1512/9133/2012, виданого 28 жовтня 2013
року Київським районним судом м. Одеси
про стягнення з нього на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» грошових
коштів у розмірі 431,852 гривні 78 копійок,
для виконання вимог виконавчого
документу у добровільному порядку.

Більш того суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що порушення,
які були допущені державним
виконавцем, ніяким чином не вплинули на
виконання рішення суду, а тому не
можуть бути підставами для скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 42280397 від 20 лютого 2014
року.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
посилання представника скаржника
ОСОБА_5 на те, що боржнику ОСОБА_3 не
надано строк для добровільного
виконання вимог виконавчого документа,
оскільки з моменту відкриття
виконавчого провадження, тобто з 20
лютого 2014 року, по теперішній час було
достатньо часу для добровільного
виконання цих вимог, але він цього не
зробив.

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції
України рішення суду підлягає
обов'язковому виконанню на всій
території України.

Щодо вимог в частині скасування
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню № 42280397 від
20 лютого 2014 року, то суд першої
інстанції також обґрунтовано вважав,
що її слід залишити без задоволення,
оскільки постанова винесена з
додержанням вимог Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року за № 512/5, а також
винесена з метою забезпечення
виконання вимог виконавчого документа.

Положеннями ч. 1 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» зазначено,
що рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

За приписами ст. 383 ЦПК України
визначено, що учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 Ц11К України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Скаржник та його представник ОСОБА_5 не
довели суду суттєвих порушень з боку
державного виконавця, які могли бути
підставою для скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження №
42280397 від 20 лютого 2014 року.

Згідно ст. 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвала.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що головний державний
виконавець, виконуючи виконавчі дії з
приводу виконання рішення суду, діяв в
рамках повноважень, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження», тому відсутні підстави
для визнання його дій протиправними.

Враховуючи все вищевикладене колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 4 ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
(діючого в інтересах ОСОБА_3) -
відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 18 липня 2014 року по справі за
скаргою ОСОБА_3 на дії Головного
державного виконавця Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Коркача Олексія
Ігоровича про визнання дій
протиправними та скасування постанов -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів з дня
набрання ухвалою суду законної сили.

Головуючий:
В. А. Станкевич

Судді:
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков