АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2876/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Хорошун О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бондаренко С. І. РІШЕННЯ
20 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоБондаренка С.
І.суддівХрапка В. Д. , Дмитренка М. І. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
реальний поділ домоволодіння,-
в с т а н о в и л а :
В грудні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_8 про реальний
розподіл домоволодіння, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його брат ОСОБА_9. Після його
смерті відкрилася спадщина на спадкове
майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 за
заповітом на ОСОБА_7
Тому йому на праві особистої власності
належить ? частини домоволодіння по
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом від
06 жовтня 2012 року, посвідчене державним
нотаріусом Канівської державної
нотаріальної контори.
Співвласником домоволодіння є ОСОБА_8,
якій на праві власності належить ?
частини домоволодіння за заповітом
після смерті бабусі ОСОБА_10
Будинок загальною площею 80,4 квадратних
метра, житлова площа - 55,4 квадратних
метра, допоміжною - 15,0 квадратних метра.
Сторони не можуть дійти згоди щодо
користування будинком.
В даний час позивач не може
користуватися майном, яке належить
йому на праві власності.
На підставі викладеного позивач
просив суд, провести реальний розподіл
домоволодіння по АДРЕСА_1 між
співвласниками - ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Рішенням Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 вересня
2014 року, з врахуванням ухвали від 16
жовтня 2014 року про виправлення описки
позовні вимоги ОСОБА_7- задоволено.

Виділено ОСОБА_7, якому на праві
власності належить ? частини
домоволодіння по АДРЕСА_1:

- Кімнату житлову (1-3) площею 12,9
квадратних метрів, веранду (2-1) площею -
5,8 квадратних метрів, кухню (2-1) площею 6,8
квадратних метрів, кімнату житлову (2-2)
площею 18,00 квадратних метрів, житлову
(2-3) площею 10,20 квадратних метрів, сарай
Б, сарай В, 1/2 огорожі №1, хвіртку №2,1/2
колонки питної №3,погріб Г.

Виділено ОСОБА_6 якій на праві
власності належить 1/4 частина
будинковолодіння по АДРЕСА_1:

- Тамбур (1-1) площею 5.00 квадратних
метрів, кухня(1-1) площею 7,30 квадратних
метрів, житлова (1-2) площею 14,30
квадратних метрів,1/2 огорожі №1,1/2
колонки питної №3.

Для поділу за визначеним варіантом між
співвласниками майна, покласти на
сторони:

- позивача ОСОБА_7 зобов'язати
влаштувати дверний проріз між
приміщеннями житлова (1-3) площею 12.9 кв.м.
та житлова (2-2) площею 18 кв.м. відповідно
до плану;

- Відповідача ОСОБА_8 закласти
дверний проріз між приміщеннями кухня
(1-1) площею 7.3 кв.м. та житлова (1-3) площею
12.9 кв.м. відповідно до плану.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 2301
гривну грошової компенсації за
перевищення вартості майна від його
частки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
просить скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове, яким передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, колегія суддів,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
будинок може бути поділений в натурі
між співвласниками.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, успадкував
після смерті ОСОБА_9 право власності на
? частини житлового будинку АДРЕСА_1
Інша частина в розмірі ?, вказаного
будинку, належить ОСОБА_8.

Частинами 1,2 ст.364 ЦК України
встановлено, що співвласник має право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою. Право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 04.10.1991, № 7
"Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок" при вирішенні справ про виділ
в натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі, що, виходячи зі
змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній
із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

Пунктом 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові
будинки. Основні положення»
встановлено, що нижня межа площі
однокімнатної квартири становить 30
кв.м.

Як вбачається з тексту висновку
експерта за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи від 12.05.2014 року №0837 (а.с.70)
виділ в натурі часток в житловому
будинку згідно діючих вимог
нормативних документів в галузі
будівництва технічно не можливий,
оскільки виходячи із умови виділення
кожному із співвласників окремої
квартири для ізольованого
користування та заселення однією
сім'єю, не можливо виконати вимоги
пунктів 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові
будинки. Основні положення».

Відступ від зазначених вимог,
нормативними актами не передбачено,
більш того в ч.3 вказаного ДБН
зазначено, що вимоги цих Норм є
обов'язковими для юридичних і фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності на території України
незалежно від форм власності та
відомчої належності, але експертом, не
дивлячись на це, робиться висновок та
надається 1 варіант розподілу будинку з
відступом від ДБН, тому в цій частині,
колегія суддів, висновок оцінює
критично.

Таким чином, колегія суддів,
приходить до висновку, що виділ частки
із майна, що є у спільній частковій
власності технічно не можливий, а
відтак позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Суд першої інстанції дані
обставини справи не врахував, а тому
помилково прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів,
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303, 307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 вересня
2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
ОСОБА_8 про реальний поділ
домоволодіння - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8
судові витрати в сумі 121 гривна 80
копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржене в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :