АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/1899/14Головуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б. Провадження
№ 22-ц/789/1353/14 Доповідач - Шевчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого -
Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бучацького районного суду
від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2
звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1
про про стягнення аліментів .

Рішенням Бучацького районного
суду від 27 жовтня 2014 року позов
задоволено часткво. Стягнуто із ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
с.Сновидів Бучацького району
Тернопільської області в користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 400 грн.
щомісячно, починаючи з 1 жовтня 2014 року
до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 243,60 грн.
судового збору в дохід держави.

Рішення підлягає негайному
виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду змінити, зменшивши розмір
аліментів з 400 грн. до 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права. Апелянт
зазначає, що не працює, не перебуває на
обліку в центрі зайнятості, проживає з
батьками в їх будинку та не займається
підприємницькою діяльністю.

В судовому засіданні апелянт
підтримав апеляційну скаргу,
зіславшись на доводи викладеній в ній.

Позивачка ОСОБА_2 в суд апеляційної
інстанції не з'явилась, хоч належним
чином була повідомлена про час і місце
судового засідання.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що у відповідності до
ст.180 СК України батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

Відповідно до вимог ст.180
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1. ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Так, ураховуючи положення ч.1 ст.3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N
789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК, під час вирішення
будь-яких питань щодо дітей суд повинен
виходити з якнайкращого забезпечення
інтересів дітей.

В судовому засіданні встановлено,
що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі до 13 жовтня 2014
року.

Від шлюбу у них народилось двоє
дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5

На утримання сина ОСОБА_6
відповідач сплачує аліменти у розмірі
400 грн. згідно виконавчого листа.

Дитина ОСОБА_4 перебуває на
утриманні матері ОСОБА_2

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
відповідач на утримання сина ОСОБА_4
допомоги не надає .

Відповідно до вимог ст. 182 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружину,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Згідно із ч.1 ст.184 СК України та
роз'яснень, викладених у п.17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Отже, при визначенні розміру
аліментів, згідно ст.182 СК України, суд
першої інстанції врахував стан та
матеріальне становище платника
аліментів та дійшов законного та
обгрунтованого висновку про стягнення
аліментів саме в сумі 400 гривень.

Згідно ст.183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватись як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Таким чином, законом встановлені
певні обставини для зміни розміру
аліментів, які стягуються за рішенням
суду.

Посилання апеляційної скарги на
неможливість сплати апелянтом
аліментів у визначеному судом розмірі,
не може бути підставою для зміни
рішення, оскільки апелянт є
працездатним і доказів тому, що він не
може сплачувати аліменти у
визначеному судом розмірі суду не
надано.

Підстав для зменшення розміру
аліментів судом не встановлено.

Суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку, що відповідач як
працездатна особа здатний сплачувати
аліменти, визначені судом.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до положень ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалене судом рішення
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, що регулює зазначені
правовідносини, підстав для його
скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 316, 319, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бучацького районного
суду від 27 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.М. Шевчук