АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/761/13-ц 22-ц/774/961/К/14
Справа № 214/761/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/961/К/14
суддя Ан О.В.
Категорія - 27 (ІII)
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Остапенко В.О.,
Чорнобука В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" -
Подолінного Романа Георгійовича

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
січня 2014 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" звернулось з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та просило стягнути
солідарно з відповідачів на свою
користь заборгованість за кредитним
договором в розмірі 591 105 грн. 33 коп. та
судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 15.11.2007 року ОСОБА_3
отримала від позивача кредит в розмірі
50000 Доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 16,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 15.11.2010 року.

Зобов'язання за вказаним кредитним
договором були забезпечені договором
поруки № 1/546-МК/2 від 15.11.2007 року
укладеним з поручителем - відповідачем
ОСОБА_2

У порушення умов Кредитного договору,
відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання
належним чином не виконувала, у зв'язку
з чим станом на 13.01.2012 року має
прострочену заборгованість в сумі 74
073,35 доларів США у зв'язку з чим позивач
просив стягнути вказану
заборгованість з відповідачів
солідарно.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
жовтня 2012 року, яке скасовано ухвалою
суду від 05.12.2012 року, позов задоволено
повністю.

Повторним заочним рішенням
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 січня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість
у розмірі 591 105,33 грн., з яких: 255501,96 грн. -
борг за кредитом; 204 978,51 грн. - борг за
відсотками; 130 624,86 грн. - заборгованість
зі сплати пені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий
збір в розмірі 3219 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення по справі про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача
посилаючись на те, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущено
порушення норм процесуального права,
зокрема, згідно ухвали суду від 15
квітня 2013 року не проведено судову
бухгалтерсько-економічну експертизу.

Судом при ухваленні рішення не вірно
визначено розмір заборгованості,
оскільки еквівалент розміру стягнутої
заборгованості взятий станом на момент
пред'явлення позову, в той час як цей
еквівалент повинен бути взятий на день
ухвалення рішення по справі.

Крім того, розмір стягнутої пені є
значно більшим стосовно розміру
кредиту, та з матеріалів справи не
вбачається час, з якого виникла
заборгованість за кредитним договором
та почала нараховуватися пеня.

Також судом першої інстанції не
враховано той факт, що зобов'язання
відповідача за договором поруки мають
бути припиненими, скільки позивач,
відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України,
не звернувся до нього вимоги як до
поручителя.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і обґрунтовано,
відповідно до норм матеріального та
процесуального закону, задовольнив
позовні вимоги позивача.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
„ПриватБанк" суд першої інстанції
виходив з умов кредитного договору та
умов договору поруки.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
кредитного договору № 1/546-МК від 15.11.2007
року ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі
50000 Доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 16,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 15.11.2010 року (а.с.9-17).

Зобов'язання за вказаним договором
забезпечені договором поруки № 1/546-МК/2
від 15.11.2007 року укладеним з поручителем
ОСОБА_2 (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання перед позивачем за
кредитним договором в повному обсязі
не виконала, внаслідок чого станом на
13.01.2012 року заборгованість за кредитом
склала - 74073,35 доларів США, що
еквівалентно 591 105 грн. 33 коп. по курсу
Національного Банку України станом на
13.01.2012 року.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Виходячи з положень
ст.ст.526,527,530,554,629,1049,1050,1054 ЦК України суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення вимог
позивача, та про те, що відповідач
ОСОБА_2, як поручитель позичальника,
підлягає притягненню до
цивільно-правової відповідальності як
боржник за кредитним договором.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК
України його зобов'язання за договором
поруки припинені, скільки позивач не
звернувся до нього вимоги як до
поручителя спростовуються умовами
договору поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про незастосування судом першої
інстанції при розгляді справи ч.4 ст.559
ЦК України не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки відповідно до ч.4 ст.559
ЦК України, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки, а п.12 договору поруки
від 17 листопада 2007 року визначено що
порука за кредитним договором № 1/546-МК
від 15.11.2007 року припиняється після
закінчення 5-ти років з дня настання
терміну повернення кредиту з Кредитним
договором, а саме 15.11.2015 року.

Будь-які зміни чи доповнення щодо зміни
строку виконання основного
зобов'язання до даного договору не
вносилися. Таким чином, норми ч.4 ст.559 ЦК
України про припинення поруки, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя в даному випадку
застосуванню не підлягають.

Крім того, як убачається із матеріалів
справи ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.01.2012 року
звертався до ОСОБА_2 з вимогою про
сплату заборгованості за кредитним
договором № 1/546-МК від 15.11.2007 року.

Спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що розмір стягнутої пені є значно
більшим стосовно розміру кредиту, та з
матеріалів справи не вбачається час, з
якого виникла заборгованість за
кредитним договором та почала
нараховуватися пеня, оскільки із
розрахунку заборгованості за
кредитним договором № 1/546-МК від 15.11.2007
року убачається з якого саме часу
виникла заборгованість за кредитним
договором, а пеня нарахована згідно п.6.1
умов кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом при ухваленні рішення не вірно
визначено розмір заборгованості,
оскільки еквівалент розміру стягнутої
заборгованості взятий станом на момент
пред'явлення позову, в той час як цей
еквівалент повинен бути взятий на день
ухвалення рішення по справі не можуть
бути прийняті до уваги судом
апеляційної інстанції,

Згідно з частиною першою статті 192
ЦК законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. У зв'язку з цим при
задоволенні позову про стягнення
грошових сум суди повинні зазначати
в резолютивній частині рішення розмір
суми, що підлягає стягненню, цифрами
і словами у грошовій одиниці України
- гривні. При стягненні періодичних
платежів суд має вказати період,
протягом якого проводиться виконання.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
позивач визначився із обсягом позовних
вимог та просив стягнути солідарно з
відповідачів суму заборгованості за
кредитом в іноземній валюті з
визначенням її еквіваленту станом на
день пред'явлення позову. В ході
розгляду справи позивачем позовні
вимоги не змінювались та не
уточнювались, у зв'язку із чим судом
першої інстанції винесено рішення в
межах заявлених позовних вимог та
стягнуто заборгованість за певний
період.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність відмови у призначенні
судової бухгалтерсько-економічної
експертизи також не можуть бути взяті
до уваги колегією суддів, оскільки
ухвалою колегії суддів апеляційного
суду Дніпропетровської області від
11.06.2014 року була призначена
бухгалтерсько-економічна експертиза,
проведення якої було доручено експерту
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту. Однак, листом від 03.10.2014 року
справа повернута до суду без виконання
експертизи у зв'язку з несплатою
покладених ухвалою суду на відповідача
ОСОБА_2 витрат на її проведення.

Крім того, у разі незгоди відповідача
із наданим позивачем розрахунком до
кредитного договору, відповідач,
відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України повинен був надати суду свій
розрахунок заборгованості за
кредитним договором, чого відповідачем
зроблено не було.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що підстав, передбачених
законом, для скасування рішення суду
немає, оскільки вирішуючи даний спір,
суд першої інстанції в досить повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив
рішення яке відповідає вимогам закону,
проте апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні в частині розподілу стягнутих
судових витрат по справі, а саме
зазначенню, що судові витрати по
справі, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України, підлягають стягненню з
відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст. 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
січня 2014 року в частині стягнутих
судових витрат змінити, зазначивши, що
судовий збір у розмірі 3219 грн.
стягується з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» у рівних частинах.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: