Справа № 185/7982/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді -
Врони А.О., при секретарі -
Константіновій К.Г., за участю позивача
- ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлоград цивільну
справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальних
збитків і моральної шкоди, спричинених
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в
якому просить стягнути на користь
ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
спричиненої майнової шкоди кошти в
розмірі 453,59 грн. щомісячно довічно,
стягнути на користь ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування моральної шкоди кошти в
сумі 80000 грн., стягнути на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат
на поховання 9174,50 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 26.03.2014
року приблизно о 00-35 годині трапилась
дорожньо-транспортна пригода, а саме:
відповідач, не маючи водійського
посвідчення з відповідною дозволеною
категорією і документів, що дають право
на керуванням транспортним засобом,
перед виїздом транспортного засобу не
перевіривши і не забезпечивши його
технічно справний стан, ігноруючи
несправність електрики транспортного
засобу, яка виникла під час руху,
керуючи мотоциклом «ІЖ - Юпітер-5» д/н
НОМЕР_1 без бокового причепа, зі
швидкістю близько 60-80 км/год., рухався в
темний час доби без увімкненого світла
фари, по вулиці Садовніченко в
М.Павлограді, від вулиці Сташкова у
напрямку вулиці Перемоги, перевозячи
пасажира ОСОБА_5 У зазначений час
попереду по ходу руху цього мотоциклу
на його смузі руху на проїзній частині
вулиці Садовніченко знаходився
велосипедист ОСОБА_6, який є сином
позивача-1 та братом позивача-2, який
керував велосипедом «Україна», що був
не обладнаний ліхтарем (фарою) і
світлоповертачами. Відповідач не
виявив велосипед «Україна» під
керуванням ОСОБА_7, внаслідок чого
навпроти житлового будинку № 2 по
вулиці Садовниченко скоїв наїзд на
велосипедиста передньою частиною
керованого ним мотоцикла, втратив
керування мотоциклом, та допустив його
падіння на проїзну частину дороги. Від
травматичного шоку, зумовленого
травмою тіла настала смерть ОСОБА_7
Вироком Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10.07.2014 року відповідач був
визнаний винним за ч. 2 ст. 286 КК України,
йому було призначено покарання у виді
п'яти років позбавлення волі. На
підставі пункту «в» ст. 1 Закону України
«Про амністію у 2014 році» відповідача
було звільнено від призначеного
покарання. Злочинними діями
відповідача позивачам заподіяні
моральна шкода та матеріальні збитки.
Позивач-1 є матір'ю померлого ОСОБА_7,
досягла пенсійного віку. В силу свого
віку та стану здоров'я вона перебувала
на утриманні померлого сина, який
працював з 26.12.2013 року на посаді
молодшого приймальника товарів,
отримував середню заробітну плату в
розмірі 1671, 59 грн. (2395, 46 грн. + 947, 73 грн.: 2
міс), що підтверджується довідкою ТОВ
«АТБ-Маркет» вих. № 12973 від 16.07.2014 року.
Він надавав позивачу-1 щомісячну
матеріальну допомогу у розмірі 453,59
грн., яка розрахована наступним чином:
1671, 59 грн. (середній заробіток
померлого) - 1218, 00 грн. (прожитковий
мінімум для працездатних осіб
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» = 453,59 грн.
Позивач-1 понесла непоправиму втрату в
результаті смерті сина. Ця
дорожньо-транспортна пригода, яка
спричинила смерть її сина, здійснила
негативний вплив на психічне здоров'я
позивача-1, стала для неї тяжким
триваючим стресом. Позивачем-2 були
понесені витрати на поховання свого
брата в сумі 9174, 50 грн., що
підтверджується накладною № 000045 від
26.03.2014 року на суму 1163,00 грн.,
рахунком-замовленням № 91 від 26.03.2014
року на суму 1377, 00 грн., фіскальним чеком
№ 0070 від 27.03.2014 року на суму 2094, 50 грн.,
товарним чеком від 03.05.2014 року на суму
2000, 00 грн., товарним чеком № 047 від 26.03.2014
року на суму 2540, 00 грн.

ОСОБА_4, позивач, в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, подала до суду письмову заяву
про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та
його представник позовні вимоги
визнали частково в частині
відшкодування ОСОБА_1 витрат на
поховання та відшкодування ОСОБА_4
моральної шкоди в розмірі 5000 грн.,
заперечували проти стягнення з
відповідача в рахунок відшкодування
спричиненої майнової шкоди коштів в
розмірі 453,59 грн. щомісячно довічно,
оскільки вважали, що ОСОБА_4 не
знаходилась на утриманні у ОСОБА_7,
померлого 26 березня 2014 року.

Заслухавши сторін та представника
відповідача, дослідивши письмові
докази по справі, на які сторони
посилаються в підтвердження обставин
справи, суд вважає за необхідне
заявлені позовні вимоги задовольнити
частково виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що згідно вироку
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 10 червня
2014 року ОСОБА_2 визнано винним за ч.2
ст.286 Кримінального кодексу України та
призначено покарання у виді п'яти років
позбавлення волі, ОСОБА_2 визнано
винним у порушенні правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
смерть потерпілого ОСОБА_7,
дорожньо-транспортна пригода сталась 26
березня 2014 року.

Згідно постанови прокурору відділу
прокуратури Дніпропетровської області
від 30 травня 2014 року кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0000241 від 15 травня 2014 року, за
ознаками злочину передбаченого ст. 291
Кримінального кодексу України закрито
на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у
зв'язку зі смертю підозрюваного,
ОСОБА_7, померлого 26 березня 2014 року.

Згідно висновку автотехнічної
експертизи № 70/27-324 від 19 травня 2014 року,
в даній дорожній обстановці водій
мотоцикла «ІЖ-Юпітер-5» ОСОБА_2 повинен
був діяти згідно вимог п.31.6 б) Правил
дорожнього руху України. В даній
дорожній обстановці велосипедист
ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог
п.п.6.2 та 6.6 а) Правил дорожнього руху
України. Технічна можливість уникнути
даної ДТП для водія мотоцикла
«ІЖ-Юпітер-5» ОСОБА_2 визначалась
виконанням ним вимог п.31.6 б) Правил
дорожнього руху України, і у нього не
було будь-яких перешкод технічного
характеру, які б не дозволили йому
виконати їх. Технічна можливість
уникнути даної ДТП для велосипедиста
ОСОБА_7 визначалась виконанням ним
вимог п.п.6.2 та 6.6 а) Правил дорожнього
руху України, і у нього були відсутні
які-небудь перешкоди технічного
характеру, котрі б не дозволили йому їх
виконати. При заданому механізмові
події, дії водія мотоцикла «ІЖ-Юпітер-5»
ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.31.6 б)
Правил дорожнього руху України, що з
технічної точки зору знаходилось в
причинному зв'язку з

настанням даної події. Дії
велосипедиста ОСОБА_7, при заданому
механізмові пригоди, не відповідали
вимогам п.п.6.2 та 6.6 а) Правил дорожнього
руху України. А невідповідності його
дій вимогам п. 6.6 а) Правил дорожнього
руху України з технічної точки зору
знаходяться в причинному зв'язку з
настанням даної ДТП.

Відповідно до ч.1 ст.1200 Цивільного
кодексу України у разі смерті
потерпілого право на відшкодування
шкоди мають непрацездатні особи, які
були на його утриманні або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
потерпілого, народжена після його
смерті. Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст.1200
Цивільного кодексу України шкода
відшкодовується чоловікові, дружині,
батькам (усиновлювачам), які досягли
пенсійного віку, встановленого
законом, - довічно. Особам, визначеним у
пунктах 1-5 частини першої цієї статті,
шкода відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку (доходу)
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія,
суми, що належали йому за договором
довічного утримання (догляду), та інші
аналогічні виплати, які він одержував.

Однак, позивач ОСОБА_4, мати померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, не знаходилась на
утриманні у ОСОБА_7, отримує пенсію за
віком, яка перевищує середньомісячний
дохід, який отримував ОСОБА_7, місце
проживання позивача, ОСОБА_4,
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2,
згідно висновку експерта №158,
складеного 18.04.2014 року, ОСОБА_7 мешкав за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1201 Цивільного кодексу
України особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, ці витрати.
Допомога на поховання, одержана
фізичною особою, яка зробила ці
витрати, до суми відшкодування шкоди не
зараховується.

При цьому особа, відповідальна за
смерть потерпілого, зобов'язана
відшкодувати витрати на поховання та
на спорудження пам'ятника. Ці витрати
відшкодовуються в тій мірі, в якій вони
є необхідними, звичайними для людей, що
проживають у цій місцевості (витрати на
поховання, на справляння релігійних
обрядів, на придбання харчових
продуктів та алкогольних напоїв для
поминального обіду, на встановлення
пам'ятника середньої ціни для цієї
місцевості).

Згідно документів про оплату, копії
яких містяться в матеріалах справи,
оригінали надані для огляду в судовому
засіданні, ОСОБА_1 були здійснені
витрати на поховання в розмірі 9174,50 грн.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1168 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, може бути відшкодована
одноразово або шляхом здійснення
щомісячних платежів. Моральна шкода,
завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до частин 1,2 ст. 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

З урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Беручи до уваги конкретні обставини
справи, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача користь
позивача, ОСОБА_4, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,88,174,209,212,214-215,218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальних збитків і
моральної шкоди, спричинених внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
5000 (п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування витрат на
поховання 9174 (дев'ять тисяч сто
сімдесят чотири) грн. 50 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі складено 08
жовтня 2014 року.

Суддя
А. О. Врона