Справа № 342/1025/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2309/2014
Головуючий у 1 інстанції Корюкіна М.П.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів Беркій О.Ю.,
Пнівчук О.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника
позивача - Пастушенка А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
кредитним договором, - за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Городенківського районного суду від 26
вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року представник ПАТ «Креді
Агріколь Банк»» звернувся в суд з
позовними вимогами, про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
110172,36 грн. заборгованості за кредитним
договором від 15.06.2007 року в сумі, яка
утворилась внаслідок неналежного
виконання боржником кредитного
зобов'язання.

Рішенням Городенківського районного
суду від 26.09.2014 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку із
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь ПАТ
«Креді Агріколь Банк» заборгованість
за кредитним договором №351/07Ф3 від
15.06.2007 року в розмірі 110172,36 грн. та 1101,72
грн. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням
вважаючи його ухваленим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції,
задовольняючи позов не врахував вимог
ч.1 ст.554 ЦК України, згідно якого у разі
укладення кількох договорів поруки на
виконання одного й того самого
зобов'язання кожен із поручителів
відповідає перед кредитором разом із
боржником як солідарні боржники. Тому
по кредитному договору та договорах
поруки відповідачі повинні
відповідати солідарно, однак окремо
від іншого поручителя. Зважаючи на те,
що поручитель ОСОБА_5 та поручитель
ОСОБА_6 не є солідарними боржниками між
собою, судом не застосована норма
закону, що підлягала застосуванню.

Просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове , яким у позовних
вимогах банку відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
банку, оцінивши зібрані докази, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_5

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення повністю не
відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_4
неналежно виконує взяті на себе по
кредитному договору зобов'язання,
внаслідок чого виникла заборгованість,
нарахована відповідно до умов
договору, яка підлягає стягненню в
солідарному порядку з боржника та
поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що 15.06.2007 року між ПАТ
«Креді Агріколь Банк» (тоді АТ
«Індустріально-Експортний Банк») та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір
№351/07Ф3, відповідно до якого Банк надав
позичальнику кредит в сумі 25000 доларів
США під 12,8% річних з кінцевим терміном
повернення 17.06.2017 року.

В порядку забезпечення належного
виконання зобов'язань за вищевказаним
кредитним договором між банком та
відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6
укладено договори поруки, за умовами
якого поручителі зобов'язуються перед
кредитором відповідати солідарно в
повному обсязі за несвоєчасне
виконання боржником ОСОБА_4 зобов'язань
за кредитним договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається з позовних вимог та
розрахунків, наданих позивачем (а.с.6),
внаслідок неналежного виконання
договірних зобов'язань станом на 11.07.2014
року у боржника утворилась
заборгованість в сумі 9419,87 доларів США,
що становило 110172 грн.36 коп., з яких 88045,54
грн. поточна заборгованість за
кредитом, 15448,79 грн. прострочена
заборгованість за кредитом, 1103,96 грн.
поточна заборгованість зі сплати
процентної винагороди, 4409,41 грн.
прострочена заборгованість зі сплати
процентної винагороди та 759,87 грн. сума
пені за несвоєчасне погашення Кредиту
та процентів. Даний розрахунок не
спростований відповідачами належними
засобами доказування.

Тому суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги банку щодо наявності підстав
для стягнення боргу .

З огляду на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6
виступили поручителями за
зобов'язанням ОСОБА_4, суд правомірно
задовольнив вимогу про стягнення
заборгованості з усіх відповідачів.

Проте, стягуючи заборгованість з
боржника та двох поручителів в
солідарному порядку суд першої
інстанції не врахував, що в
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за зазначеним договором кредиту
були укладені з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
договори поруки, з кожним окремо.

Відповідно до п. 2.1 договорів поруки,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні боржники
(а.с. 12,14).

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Частиною 1 статті 543 ЦК України
встановлено, що у разі солідарного
обов'язку боржників кредитор має право
вимагати виконання обов'язку частково
або в повному обсязі як від усіх
боржників, так і від будь-якого з них
окремо.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що зміст вказаної норми
передбачає можливість встановлення
поруки щодо виконання одного й того ж
зобов'язання одночасно з боку
декількох осіб. Однак така порука
виникає лише на підставі її спільного
надання у формі укладання одного
договору декількома поручителями
відповідно до вимог ч. 3 ст. 554 ЦК України
та лише у випадку укладення одного
договору декількома поручителями
(спільна порука) поручителі
відповідають перед кредитором
солідарно з боржником та солідарно між
собою.

Законом не заборонено укладання
декількох договорів поруки на
виконання одного і того самого
зобов'язання, проте, в цьому випадку
положення ч. 3 ст. 554 ЦК України не
застосовуються, оскільки поручителі не
несуть солідарної відповідальності
між собою, а тому не можна вважати
поруку їхньою спільною
відповідальністю.

У зв'язку з наведеним, кредитор має
право пред'явити вимогу до кожного з
поручителів на підставі окремого
договору, але поручитель, що виконав
зобов'язання, не може висунути вимогу
до іншого поручителя на предмет
розподілу відповідальності перед
кредитором.

За таких обставин, суд першої інстанції
не врахував, що відносно поручителів
солідарна відповідальність має місце
за кожним договором окремо, а тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині є обґрунтованими, проте не є
підставою для звільнення апелянта від
боргового зобов'язання.

В зв'язку з вищенаведеним, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
відповідачів солідарно на користь
банку кредитної заборгованості
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення, про стягнення
заборгованості з відповідачів з
врахуванням ст.554 ЦК України.

Також не може залишатися в силі рішення
суду в частині стягнення з
відповідачів судових витрат в
солідарному порядку, а саме 1101 грн.
судового збору, оскільки нормами
процесуального законодавства України
не передбачено стягнення з
відповідачів судових витрат в
солідарному порядку.

Згідно ч.ч.1 і 5 статті 88 ЦПК України; ч.6
ст.6 Закону України «Про судовий збір»
кожен з відповідачів за розгляд справи
в суді першої інстанції повинен
сплатити позивачу по 367,24 грн. судового
збору.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Городенківського районного
суду від 26 вересня 2014 року про
стягнення в солідарному порядку із
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь ПАТ
«Креді Агріколь Банк» заборгованості
за кредитним договором №351/07Ф3 від
15.06.2007 року в розмірі 110172,36 грн. та 1101,72
грн. судового збору скасувати та
ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3,
мешканки АДРЕСА_1 ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 в солідарному порядку на
користь Публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк» 110172,36
грн. заборгованості за кредитним
договором №351/07Ф3 від 15.06.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4,
мешканки АДРЕСА_1 ідентифікаційний
номер НОМЕР_3 в солідарному порядку на
користь Публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк» 110172,36
грн. заборгованості за кредитним
договором №351/07Ф3 від 15.06.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк» по
367,24 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

О. В. Пнівчук