13 листопада 2014 року
Справа № 2-3/11
УХВАЛА

13 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську клопотання позивача
про відвід судді по цивільній справі
№2-3/11 (провадження №2/0203/1/2014) за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, третя особа - Управління
Держкомзему в м. Дніпропетровську, про
визнання права спільного користування
земельною ділянкою, усунення перешкод
у користуванні майном шляхом надання
дозволу на встановлення забору та
заборони відповідача користування цим
майном, відшкодування моральної шкоди,
про зобов'язання виконати обов'язок в
натурі, про встановлення розміру
ідеальних часток у праві власності на
нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
вищевказана цивільна справа за позовом
ОСОБА_1, який під час судового засідання
у справі 13 листопада 2014 року заявив
відвід судді по даній цивільній справі
з підстав ст.20 ч.1 п.4 ЦПК України, який
(відвід) позивач мотивував тим, що в
нього виникають сумніви в
неупередженості судді при розгляді
справи. Такі сумніви, як вказує ОСОБА_1,
виявились у залишенні без розгляду
завідомо неправосудною ухвалою суду
від 13 листопада 2014 року частини
позовних вимог ОСОБА_1, хоча він від
таких вимог не відмовлявся. Також, на
думку позивача, про упередженість
судді при розгляді даної цивільної
справи свідчить те, що суддя не бажає
забезпечувати позов письмовими
доказами.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти заявленого відводу заперечувала.

Інші учасники розгляду справи в судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, в зв'язку із чим суд
вважає за можливе вирішити заяву
позивача про відвід за фактичної явки
сторін.

Вислухавши думку сторін та
ознайомившись із матеріалами
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Так, відповідно до ст.20 ч.1 ЦПК України
суддя не може брати участі в розгляді
справи і підлягає відводу
(самовідводу), якщо: 1) під час
попереднього вирішення цієї справи він
брав участь у процесі як свідок,
експерт, спеціаліст, перекладач,
представник, секретар судового
засідання; 2) він прямо чи побічно
заінтересований у результаті розгляду
справи; 3) він є членом сім'ї або
близьким родичем (чоловік, дружина,
батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка,
пасинок, падчерка, брат, сестра, дід,
баба, внук, внучка, усиновлювач чи
усиновлений, опікун чи піклувальник,
член сім'ї або близький родич цих осіб)
сторони або інших осіб, які беруть
участь у справі; 4) якщо є інші
обставини, які викликають сумнів в
об'єктивності та неупередженості
судді; 5) було порушено порядок
визначення судді для розгляду справи,
встановлений частиною третьою статті 11
1 цього Кодексу.

Як вказувалось вище, позивачем
заявлено відвід судді з підстав,
визначених п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, тобто
через наявність, на думку позивача,
обставині, які викликають сумнів в
об'єктивності та неупередженості
судді. До таких обставин позивач відніс
винесення судом 13 листопада 2014 року
ухвали про залишення частини позовних
вимог ОСОБА_1 без розгляду, хоча, як
вказує позивач, він не відмовлявся від
залишених без розгляду вимог. Другою
обставиною ОСОБА_1 визначив
незабезпечення суддею позову
письмовими доказами.

Аналізуючи заявлені позивачем
підстави відводу в контексті наведених
норм законодавства та з урахуванням
змісту і обставин винесення 13
листопада 2014 року судом ухвали по даній
цивільній справі про залишення без
розгляду частини позовних вимог
ОСОБА_1, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
відводу судді, ґрунтуючи свою правову
позицію на наступному.

Так, як слідує з матеріалів справи
судом дійсно 13 листопада 2014 року до
заявлення відводу судді позивачем було
винесено ухвалу, якою залишено без
розгляду частину позовних вимог ОСОБА_1
по даній справі - всіх позовних вимог,
окрім п'яти наступних: про визнання
права спільного користування
земельною ділянкою; усунення перешкод
у користуванні майном шляхом надання
дозволу на встановлення забору та
заборони відповідачам користування
цим майном; відшкодування моральної
шкоди; про зобов'язання виконати
обов'язок в натурі; про встановлення
розміру ідеальних часток у праві
власності на нерухоме майно. При цьому,
підставою для винесення такої ухвали
була заява самого позивача про
залишення без розгляду всіх позовних
вимог, окрім п'яти остаточно ним
визначених та сформульованих в ході
двох останніх судових засідань у
справі - від 06 та 13 листопада 2014 року (з 43
хвилини 33 секунди до 50 хвилини 53
секунди звукозапису судового
засідання від 06 листопада 2014 року та з 04
хвилини 30 секунд до 07 хвилини 42 секунди
звукозапису судового засідання від 13
листопада 2014 року; Т.3, а.с.87). Відповідне
обґрунтування правомірності винесення
ухвали від 13 листопада 2014 року про
залишення частини позовних вимог без
розгляду наведене в тексті самої
ухвали. Відтак, посилання позивача щодо
завідомо неправосудного винесення
зазначеної ухвали - всупереч волі
позивача, в порушення норм
процесуального закону є такими, що не
відповідають дійсності, а відтак і
висновок позивача про упередженість
судді при розгляді даної цивільної
справи з цієї підстави.

Такої ж оцінки заслуговує і твердження
позивача про упередженість судді через
незабезпечення позову ОСОБА_1
письмовими доказами. Дане твердження
позивача є надуманим, оскільки, як
вбачається зі змісту журналів судового
засідань, проведених під головуванням
судді Маймур Ф.Ф., заяви та клопотання
позивача ОСОБА_1 про долучення до
справи письмових доказів чи
забезпечення доказів іншим способом
(про допит свідків тощо) вирішувались
судом у відповідності до вимог
процесуального законодавства - значна
частина яких задовольнялись судом,
підтвердженням чого може слугувати в
тому числі задоволення 13 листопада 2014
року перед заявленням даного відводу
клопотання позивача про залучення
письмових доказів (Т.3, а.с.90).
Відкладення ж розгляду клопотання про
забезпечення доказів на стадію
дослідження матеріалів справи чи
обґрунтована відмова у задоволенні
такого виду клопотань/заяв позивача
вчинені судом із дотриманням у
відповідності до вимог ЦПК України, а
отже жодним чином не свідчать про
упередженість чи необ'єктивність судді
при розгляді справи. З цих же підстав не
свідчить і про упередженість чи
необ'єктивність судді відмова судом
своєю ухвалою від 13 листопада 2014 року у
задоволенні клопотання позивача про
забезпечення позову. Зазначена ухвала
викладена окремим документом із
наведенням мотивів прийнятого рішення.

Таким чином, підсумовуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що обставини, на які
посилається позивач в обґрунтування
заявленого ним відводу судді, мають
надуманий характер, є безпідставними, а
в матеріалах справи відсутні будь-які
докази про необ'єктивність чи
упередженість судді під час розгляду
даної цивільної справи, а тому заява
ОСОБА_1 про відвід судді Маймур Ф.Ф.
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.20, 24, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про
відвід судді по цивільній справі №2-3/11
(провадження №2/0203/1/2014) за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, третя особа - Управління
Держкомзему в м. Дніпропетровську, про
визнання права спільного користування
земельною ділянкою, усунення перешкод
у користуванні майном шляхом надання
дозволу на встановлення забору та
заборони відповідача користування цим
майном, відшкодування моральної шкоди,
про зобов'язання виконати обов'язок в
натурі, про встановлення розміру
ідеальних часток у праві власності на
нерухоме майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур