Справа № 457/739/14-ц
номер провадження №2/457/257/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської
області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря
Словіцької О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Трускавці цивільну
справу за позовом Комунального
підприємства «Трускавецьжитло»
Трускавецької міської ради до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг (по послузі
квартирна плата) в сумі 2757,80 грн. –

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство
«Трускавецьжитло» Трускавецької
міської ради звернулося до
Трускавецького міського суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг
(по послузі квартирна плата) в сумі 2757,80
грн. Свої вимоги мотивує тим, що 21.04.2011
року рішенням виконавчого комітету
Трускавецької міської ради № 131 КП
«Трускавецьжитло» визначено єдиним
виконавцем послуг з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій у м. Трускавець. Рішеням
виконавчого комітету Трускавецької
міської ради № 118 від 18.05.2012 року,
затверджено граничний тариф 1,46 грн. за 1
м.кв. Відповідач отримував послуги, які
надавались підприємством, однак їх не
оплачував, в зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість в сумі 2757,80
грн.

Представник позивача в судове
засідання не з‘явився, однак
директором КП «Трускавецьжитло»
скеровано до суду клопотання про
розгляд справи у відсутності
юрисконсульта, позовні вимоги
підтверджують в повному розмірі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з’явився і не повідомив причини
своєї неявки, хоча його належним чином
було повідомлено про час та місце
розгляду справи і від нього не
поступало клопотання про слухання
справи у його відсутності, тому за
вказаних обставин, суд вирішив слухати
справу без його участі.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення із наступних
підстав.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки, регулюються Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, місцевого
cамоврядування, виробники, виконавці та
споживачі житлово-комунальних послуг,
а також власники приміщень або
будинків та балансоутримувачі, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником послуг (стаття 1, частина
друга статті 3, стаття 19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" балансоутримувач будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

В судовому засіданні встановлено, що
21.04.2011 року рішенням виконавчого
комітету Трускавецької міської ради №
131 КП «Трускавецьжитло» визначено
єдиним виконавцем послуг з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій у м. Трускавець. Рішеням
виконавчого комітету Трускавецької
міської ради № 118 від 18.05.2012 року,
затверджено граничний тариф 1,46 грн. за 1
м.кв. (а.с. 11).

Отже, позивач у цій справі є належним
балансоутримувачем, а тому він має
права, передбачені частиною першою
статті 24 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини третьої
статті 20 цього Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10,
189, 190 ЖК Української РСР дає підстави
для висновку про те, що правовідносини,
пов’язані з несвоєчасною оплатою
житлово-комунальних послуг, за своєю
правовою природою не є житловими.

Так, завданнями житлового
законодавства є регулювання житлових
відносин з метою: 1) забезпечення
гарантованого Конституцією України
права громадян на житло; 2) належного
використання і схоронності житлового
фонду; 3) зміцнення законності в галузі
житлових відносин (ст. 2 ЖК Української
РСР).

У Розділі V ЖК України (ст. ст. 189, 190)
передбачена відповідальність за
порушення житлового законодавства, а
саме: - за неналежне використання
житлового фонду та інші порушення
житлового законодавства; - за
заподіяння шкоди житловому фонду.

Таким чином, питання оплати
житлово-комунальних послуг, у т.ч. і
щодо належного виконання відповідних
зобов’язань, житловим законодавством
не регулюється.

Натомість, відповідно до частини
першої статті 1 ЦК України особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників, регулюються цивільним
законодавством.

КП «Трускавецьжитло» було заявлено
позов про захист свого цивільного
права.

Пунктом 10 частини третьої статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" встановлена відповідальність
за несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені.

Як вбачається з Преамбули Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», цей Закон визначає лише
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону,
житлово-комунальні послуги – це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є
правовідносини, що виникають між
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.
Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, власники, виробники,
виконавці та споживачі
житлово-комунальних послуг (ст. 3).

Відповідно до частини першої статті 4
зазначеного Закону законодавство
України у сфері житлово-комунальних
послуг базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства,
цього Закону та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК
України основним актом цивільного
законодавства України є Цивільний
кодекс України. Актами цивільного
законодавства є також інші закони
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та цього Кодексу.
Якщо суб'єкт права законодавчої
ініціативи подав до Верховної Ради
України проект закону, який регулює
цивільні відносини інакше, ніж цей
Кодекс, він зобов'язаний одночасно
подати проект закону про внесення змін
до Цивільного кодексу України. Поданий
законопроект розглядається Верховною
Радою України одночасно з відповідним
проектом закону про внесення змін до
Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття
спеціального закону – Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» –
зміни до ЦК України Верховною Радою
України не розглядалися та не
приймалися, стосовно спірних
правовідносин норми спеціального
закону не можуть конкурувати з нормами
основного акту цивільного
законодавства.

Разом із тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених статтею 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901,
частини першої статті 903 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а .
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами, є грошовим
зобов'язанням, в якому, серед інших прав
і обов'язків сторін, на боржників
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (частина перша статті 509 ЦК
України) - вимагати сплату грошей за
надані послуги.

Про те, що відповідач користувався
послугами позивача свідчить зокрема
довідка №2287 від 05.05.2014 року відповідно
до якої ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зведеної інформації по адресі:
АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 наявна заборгованість
по оплаті житлово-комунальних послуг
(по послузі квартирна плата) в сумі 2757,80
грн.

Суд вірить здобутим доказам, бо вони
нічим не спростовані і не викликають
сумніву в своїй об'єктивності,
грунтуються на законі.

За таких обставин суд дійшов висновку
про підставність заявленого позову. З
відповідача слід стягнути у користь
позивача розмір боргу, а також судовий
збір.

На підставі наведеного, відповідно до
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212,
215-218, 224-226 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
Комунального підприємства
«Трускавецьжитло» Трускавецької
міської ради заборгованість за оплату
житлово-комунальних послуг (по послузі
квартирна плата) в сумі 2757,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
Комунального підприємства
«Трускавецьжитло» Трускавецької
міської ради судовий збір в сумі 243,60
грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Трускавецький міський суд Львівської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії

Суддя:

ОСОБА_1