Номер провадження: 22-ц/785/7058/14
Головуючий у першій інстанції Кочко В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич
Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
на рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 16 червня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи : ОСОБА_5,
товариство з обмеженою
відповідальністю "KADORR Group" - про
визнання недійсним додаткового
договору і договору про пайову участь,
поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

29.08.2013 року, ОСОБА_4звернувся із
позовом про поділ спільного майна
подружжя у вигляді земельної ділянки і
майнових прав на квартиру за договором
інвестування, і, уточнивши вимоги,
позивач просив: визнати недійсною
угоду від 29.07.2013 року про розірвання
договору про пайову участь у
будівництві; визнати недійсним договір
про пайову участь у будівництві
квартири між ОСОБА_5та товариством з
обмеженою відповідальністю "KADOR Group"
(далі-Товариство) від 29.07.2013 року;
визнати за ним і відповідачкою, за
кожним, право власності на 12 частину
земельної ділянки в СТ "Маяк" м.
Феодосії Автономної Республіки Крим
(далі-АРК); визнати за ним і
відповідачкою, за кожним, майнове право
на 12 частину квартири у ЖК "Третя
перлина".

Позов обгрунтовано тим, що сторони
перебували у шлюбі з 15.11.2003 року по
16.01.2014 року, у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син ОСОБА_6. 17.07.2006 року, у
період шлюбу, за договором
купівлі-продажу на ім'я відповідачки
придбана земельна ділянка площею 0,0500
га в СТ "Маяк" м. Феодосії АРК. Крім того,
у період шлюбу, 06.03.2012 року між
відповідачкою і Товариством укладено
договір інвестування квартири №289 у ЖК
"Третя перлина" на загальну суму 432 000
гривень.

Через погіршення сімейних стосунків,
у липні 2013 року подружжя припинили
сімейні стосунки і стали проживати
окремо. У серпні 2013 року позивачу стало
відомо, що 29.07.2013 року укладені договори
про розірвання договору про пайову
участь між відповідачкою і Товариством
та про укладення договору про пайову
участь між ОСОБА_5.й Товариством.

Посилаючись на те, що він, як
подружжя, не давав згоди на
розірвання договору, майно було
придбане у період шлюбу, позивач просив
позов задовольнити.

Представник відповідачки позов не
визнав.

Відповідачка, представник третьої
особи Товариства і третя особа
ОСОБА_5не приймали участі у судовому
засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 16.06.2014 року
позов задоволено: суд визнав
недійсними додаткову угоду від 29.07.2013
року про розірвання договору

2

від 16.03.2012 року і договору від 29.07.2013
року про пайову участь у будівництві,
визнав за позивачем право власності на
12 частину земельної ділянки і майнове
право на 12 частину квартири. З
відповідачки на користь позивача
стягнуто 2 222 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки просить рішення суду
скасувати, постановити нове рішення
про відмову у позові, посилаючись на
незаконність рішення суду, зокрема на
порушення судом вимог процесуального
закону у частині прийняття до розгляду
"уточненої позовної заяви", неправильне
визначення кола осіб, які повинні
приймати участь у справі, неналежне
сповіщення третьої особи ОСОБА_5про час
та місце розгляду справи, порушення
судом вимог ст.ст. 215, 216, 388 ЦК України.

У засіданні колегії суддів:
представник відповідачки скаргу
підтримав; позивач скаргу не визнав.

Відповідачка, треті особи
представник Товариства і ОСОБА_5.у
засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції у
частині визнання недійсними
правочинів і визнання майнового права
на частину квартири підлягає
скасуванню з ухваленням у цій частині
нового рішення на підставі ст. 309 ч. 1 п.4
ЦПК України.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України,
підставою для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Позивач просив визнати недійсними
додаткову угоду від 29.07.2013 року між
відповідачкою і Товариством про
розірвання договору від 06.03.2012 року про
пайову участь у будівництві квартири
та договір від 29.07.2013 року між ОСОБА_5.й
Товариством про пайову участь у
будівництві і відповідно визнати за
ним та відповідачкою, за кожним,
майнове право на 12 частину спірної
квартири з тих підстав, що він, як
подружжя, не давав своєї згоди на
розірвання договору від 06.03.2012 року.

Позов пред'явлено лише до
відповідачки ОСОБА_3 (а.с.93-95).

14.04.2014 року, судом залучені до участі
у справі у якості третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог ОСОБА_5 і Товариство.
(а.с.105).

За загальними положеннями
цивільного процесу сторонами у
справі є позивач і відповідач (ст. 30 ч.1
ЦПК України).

Процесуальні права сторін, зокрема,
врегульовані ст. 31 ЦПК України,
відповідно до якої, у тому числі,
відповідачу надано право визнати позов
повністю або частково, заявити
зустрічний позов, крім того, сторони
позивач та відповідач можуть укласти
мирову угоду і вимагати виконання
судового рішення у частині, що
стосується цієї сторони.

Суд вирішує насамперед спір між
сторонами, тобто між позивачем і
відповідачем, при цьому останній, у
разі доведенності вимог, має виконати
рішення суду.

Процесуальне положення третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору визначено ст. 35 ЦПК
України і полягає у тому, що такі особи
не є сторонами у справі у розумінні ст.
30 ЦПК України, а до участі у справі вони
залучаються у якості третіх осіб, якщо
рішення суду по спору між сторонами у
майбутньому може вплинути на права
таких осіб.

Зважаючи на те, що до участі у справі у
якості відповідачів не залучені
сторони оспорюваних правочинів -
ОСОБА_5.і Товариство, на стадії розгляду
справи у суді апеляційної інстанції, в
силу ст. ст. 33, 301, 303 ч.1 ЦПК України, не
вирішуються питання стосовно заміни
неналежного відповідача або залучення
співвідповідача до участі у справі у
якості сторони, рішення суду у частині
визнання недійсними правочинів й
визнання майнових прав на частину
квартиру підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові у цій частині.

Зазначені порушення норм
процесуального права, тобто вирішення
судом першої інстанції вимог по суті
без залучення до участі у справі
належних відповідачів, є суттєвим
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Оскільки вимоги у частині визнання
правочинів недійсними не підлягають
задоволенню, відсутні правові підстави
для визнання за подружжям майнових
прав на квартиру.

Рішення суду у частині визнання
права власності на частину
земельної ділянки і у

3

частині стягнення судового збору
підлягає зміні на підставі ст. 309 ч. 1 п.3
ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України,
підставою для зміни рішення суду є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Суд, задовольняючи позов у
частині поділу майна подружжя у
вигляді земельної ділянки в СТ "Маяк" м.
Феодосії АРК дійшов правильного
висновку, що зазначене нерухоме майно у
вигляді земельної ділянки набуто
подружжям у період шлюбу і є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
а отже, у разі поділу майна подружжя,
відповідно до ст.ст. 60,61,69,70 СК України,
зазначене нерухоме майно підлягає
поділу між сторонами у рівних частках.

Висновок суду у цій частині
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Встановлено, що сторони перебували
у шлюбі з 2003 року, у період шлюбу, на
підставі договору купівлі-продажу від
17.07.2006 року, сторони придбали земельну
ділянку в СТ "Маяк" НОМЕР_2 м. Феодосії
АРК, при цьому державний акт на право
власності на зазначену земельну
ділянку видано 29.08.2007 року на ім'я
відповідачки ОСОБА_3.(а.с.6-13).

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про поділ земельної ділянки
між колишнім подружжям у рівних
частках.

Разом з тим, резолютивна частина
рішення суду про поділ майна подружжя
у вигляді земельної ділянки містить
лише висновки щодо права власності на
частину земельної ділянки відносно
позивача і не зазначає про право
власності відповідачки на частину
спірної земельної ділянки.

Тому рішення суду у цій частині
підлягає зміні.

Оскільки у частині вимог колегія
суддів позивачу відмовляє, витрати по
сплаті судового збору, відповідно до
ст. 88 ЦПК України, стягуються
пропорційно до розміру задоволених
вимог.

У даному випадку розмір судового
збору, який підлягає поверненню
позивачу станове 243,60 гривень (вартість
земельної ділянки позивачем визначена
у розмірі 12 500 гривень, а.с.2).

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.п.2,3, 309 ч.1
п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 16 червня 2014
року у частині визнання недійсними
додаткової угоди від 29.07.2013 року про
розірвання договору від 06.03.2012 року і
договору від 29.07.2013 року про пайову
участь у будівництві квартири,
визнання за ОСОБА_4майнового права на 12
частину квартири - скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_3
про визнання недійсними додаткової
угоди від 29.07.2013 року про розірвання
договору від 06.03.2012 року і договору від
29.07.2013 року про пайову участь у
будівництві квартири та визнання за
ОСОБА_4 й ОСОБА_3 майнового права на 12
частину квартири.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 16 червня 2014
року у частині визнання за ОСОБА_4права
власності на 12 частину земельної
ділянки і стягнення судового збору -
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення у новій редакції:

Позов ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
12 частину земельної ділянки НОМЕР_2
(кадастровий № 01 007 0130) площею 0,0500
га, що розташована у СТ "Маяк" м.
Феодосія Автономної Республіки Крим,
відповідно до

Державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 29.08.2007 року, який зареєстрований у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №
63.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
12 частину земельної ділянки НОМЕР_2
(кадастровий № 01 007 0130) площею 0,0500
га, що розташована у СТ "Маяк" м.
Феодосія, Автономної Республіки Крим,
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку від
29.08.2007 року, який зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних

4

актів на право власності на землю №
63.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 судові витрати у сумі 243 (двіст
сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
із розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області Л.Г.
Ващенко

Л.М.
Вадовська

Н.Д. Плавич