У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - Хортицький РВ УДМС
у Запорізькій області, про звернення
стягнення на майно, за касаційними
скаргами ОСОБА_4 та публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 21 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із указаним позовом,
у якому з урахуванням уточнень просив
звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором; виселити та зняти
з реєстраційного обліку ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

В обґрунтування позову зазначав, що 1
серпня 2008 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, згідно
якого останній отримав кредит у
розмірі 46 898,21 дол. США зі сплатою 15 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення до 1 серпня 2008 року. В
рахунок забезпечення виконання
зобов'язань за указаним кредитним
договором, 1 серпня 2008 року між банком
та ОСОБА_6 було укладено договір
іпотеки, за умовами якого остання
передала в іпотеку банку належну їй
квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку із
порушенням позичальником умов
договору та неналежним виконанням
зобов'язань, станом на 3 квітня 2013 року
утворилася заборгованість за
кредитним договором у розмірі 145 200,27
доларів США, з яких: 47 256,13 доларів США -
заборгованість за кредитом, 29 918,20
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 8
015,06 доларів США - заборгованість по
комісії, 53 066,78 доларів США - пеня за
прострочення виконання зобов'язань,
31,29 доларів США - штраф (фіксована
частина) та 6 912,81 доларів США - штраф
(процентна складова). ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 померла, і після її смерті
відкрилася спадщина, до складу якої
увійшов предмет іпотеки. На день смерті
спадкодавця у квартирі були
зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 Згідно відповіді восьмої
Запорізької державної нотаріальної
контори спадкова справа після померлої
не заводилася, із заявами про прийняття
спадщини ніхто не звертався. Однак,
ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги
після смерті своєї дружини, постійно
проживав із нею на час її смерті та не
подавав заяву до нотаріальної контори
про відмову від спадщини, а тому
вважається таким, що прийняв спадщину.
Таким чином, до нього перейшли права та
обов'язки ОСОБА_6 як іпотекодавця, а
тому він повинен задовольнити вимоги
банку у межах вартості отриманого у
спадщину майна.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 4 грудня 2013 року у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 21 травня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 1 серпня 2008 року у розмірі
145 200,27 дол. США, що становить 1 160 150 грн 14
коп. звернуто стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладенням договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем із початковою ціною, що
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки. В решті
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про виселення відповідачів із
квартири та направити справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
в цій частині.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду в частині
задоволених позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» та залишити в силі
рішення місцевого суду.

Касаційні скарги підлягають
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
недоведеності факту прийняття
спадщини відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5
після смерті іпотекодавця ОСОБА_6, а
тому відсутні підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення районного суду та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позову, виходив із того, що зобов'язання
за кредитним договором порушене,
погашення боргу не виконане, а тому
вимога банку про звернення стягнення
на предмет іпотеки є правомірною, і
відповідач ОСОБА_4 зобов'язаний їх
задовольнити у межах вартості майна,
одержаного у спадщину, а правові
підстави для виселення відповідачів зі
спірної квартири на даний час відсутні.

Установлено, що 1 серпня 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір за умовами якого
ОСОБА_3 отримав у кредит кошти у розмірі
53 476,73 доларів США строком користування
до 1 серпня 2020 року, зі сплатою 15 %
річних.

Також 1 серпня 2008 року між банком та
ОСОБА_6 у рахунок забезпечення
кредитних зобов'язань ОСОБА_3 укладено
іпотечний договір за умовами якого
ОСОБА_6 передала в іпотеку банку
квартиру АДРЕСА_1.

Кредитні зобов'язання ОСОБА_3 перед
банком належним чином не виконує,
станом на 3 квітня 2013 року за ним
утворилася заборгованість у загальній
сумі 145 200,27 доларів США, що еквівалентно
1 160 150 грн 14 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, спадкова
справа після смерті якої не заводилась,
спадкоємці до нотаріальної контори не
звертались, дані про наявність
заповіту відсутні.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» передбачено право
іпотекодержателя задовольнити свої
вимоги за основними зобов'язаннями
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі: рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса.

За змістом ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі
переходу права власності на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна.

Статтею 1299 ЦК України визначено, якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу). Право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
майна.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» отримання
спадкоємцем, який прийняв спадщину,
свідоцтва про право на спадщину
відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а
не обов'язком спадкоємця. Відсутність у
спадкоємця свідоцтва про право на
спадщину не може бути підставою для
відмови у відкритті провадження у
справі. Якщо спадкоємець прийняв
спадщину стосовно нерухомого майна,
але зволікає з виконанням обов'язку,
передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з
метою ухилення від погашення боргів
спадкодавця, кредитор має право
звернутися до нього з вимогою про
погашення заборгованості спадкодавця,
розмір якої може бути визначений за
правилами статті 625 цього Кодексу.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що спадкоємцем
після померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_4,
оскільки він постійно проживав разом з
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, а тому з урахуванням норм ч. 3
ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв
спадщину.

Також суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що на теперішній
час відсутні підстави для виселення
відповідачів зі спірної квартири та
зняття їх з реєстрації.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення суду
апеляційної інстанцій ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 21 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта