У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Сарненського районного суду
від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
відмови від прийняття спадщини
недійсною та визнання права власності
на частину спадкового майна в порядку
спадкування за заповітом,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду
від 07 жовтня 2014 року у задоволенні
вказаного позову відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Вважаючи рішення суду таким, що
ухвалене із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному
порядку. В поданій апеляційній скарзі
доводить, що судом не дано належної
правової оцінки тому факту, що
визначені позивачем в позовній заяві
відповідачі є неналежними, оскільки
належними відповідачами можуть
визнаватися лише ті особи, які своїми
діями чи бездіяльністю порушують, не
визнають чи оспорюють права, свободи чи
інтереси, за захистом яких звертається
до суду позивач. Пояснює, що
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми
одного із братів позивачки. На час
пред'явлення позову брат помер, у
зв'язку з чим відповідачі не мають
жодного відношення до її відмови від
прийняття спадщини, яка була написана
за домовленістю з братами на певних
умовах. Відповідачі не мають
відношення до тих обставин, що можуть
призвести до визнання недійсною
відмову в судовому порядку. Зазначає,
що з огляду на пред'явлення позову до
неналежних відповідачів суд мав
замінити їх належними відповідачем за
клопотанням позивача, а при
відсутності такого клопотання -
відмовити у задоволенні позову з цих
підстав. Звертає увагу суду на те, що
при вирішенні спору місцевий суд
керувався діючими нормами ЦК України,
тоді повинен був - нормами ЦК УРСР,
котрі були чинними на час виникнення
спірних правовідносин. Покликаючись на
наведене, просить рішення суду першої
інстанції змінити мотивувальну
частину, відмовивши у задоволенні
позову у зв'язку зі зверненням позивача
до неналежних відповідачів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачки - ОСОБА_6
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1,
видане 31.03.2011р.).

Відповідно до заповіту ААР № 295186 від 20
березня 1999 року, ОСОБА_6 на випадок
своєї смерті заповіла все майно, що їй
належатиме на день смерті, своїй дочці
-

________________________________________________________________________
______________________________________________

Справа №572/3620/14-ц
Головуючий у 1
інстанції - Власик Н.М.

Провадження № 22-ц 787/2345/2014
Доповідач -
Ковальчук Н.М.

ОСОБА_3 (а.с. 10). На день смерті
заповідачці належало на праві
власності 10,35/100 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11 липня 1997 року (а.с. 9).

Як вбачається з повідомлення
державного нотаріуса Сарненської
районної державної нотаріальної
контори № 631/02-14 від 09.09.2011 року, при
оформленні свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_7 позивачкою ОСОБА_3
були подані заяви на підтвердження
факту неприйняття спадщини та відмову
від спадщини за заповітом (а.с. 16).

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР (в редакції
1963 року), спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. При цьому він може
заявити, що відмовляється від спадщини
на користь кого-небудь з інших
спадкоємців, закликаних до
спадкоємства за законом або за
заповітом, а також на користь держави
або окремих державних, кооперативних
або інших громадських організацій.
Наступне скасування спадкоємцем такої
заяви не допускається.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
правильно виходив із того, що
позивачкою не надано доказів
досягнення між нею та братами, які є на
даний час померлими, згоди на
оформлення спадщини на ім'я одного з
братів - ОСОБА_7, з подальшою реалізацію
отриманого у спадщину майна та
розподіл коштів від продажу між
трьома спадкоємцями.

На підтвердження даного висновку
в рішенні наведені відповідні мотиви
та докази, з якими погоджується і
апеляційний суд.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про неналежність
відповідачів, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
суперечать вимогам чинного
цивільно-процесуального закону.
Дійсно, відповідно до ст. 33 ЦПК України,
суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача. Як
вбачається з матеріалів справи, такого
клопотання позивачкою заявлено не
було. Окрім цього, судом встановлено, що
відповідачі є спадкоємцями перешої
черги після смерті брата позивачми.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної
скарги, колегія суддів враховує і ту
обставину, що поведінка позивача, з
огляду на факт попереднього звернення
до суду із заявою про продовження
строку для прийняття спадщини та
наявність відповідного рішення про
надання такого строку, а також
враховуючи, що позивачка за життя
братів не оскаржувала свою з ними
домовленість про відмову від спадщини
з подальшим поділом коштів від її
реалізації, зважаючи на сплив більш ніж
тринадцяти років з часу так званої
домовленості, свідчить про введення
суду в оману та надання нею інформації,
яка не відповідає дійсності та не
підтверджується жодними доказами.
Окрім того, наявність оскаржуваного
рішення з підстав заявлення позову до
неналежних відповідачів не позбавляє
позивачку права пред'явити такі ж
позовні вимоги до відповідачів, яких
вона визначить як належних.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України, не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Однак, будь-яких доказів,
які б спростовували висновки суду
першої інстанції, особою, яка подала
апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду
від 07 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді : підпис
Григоренко М.П.

підпис
Рожин
Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук
Н.М.