Дата документу 21.11.2014 Справа № 554/8920/14-ц
У Х В А Л А

21.11.2014 року Октябрський районний
суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Бугрія В.М.,

при секретарі – Ступці І.І.,

за участю заявника – представника
Октябрського ВДВС ОСОБА_1 МУЮ ОСОБА_2,

заінтересованої особи – представника
ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3,

заінтересованої особи –
представника органу опіки і піклування
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
подання державного виконавця
Октябрського ВДВС ОСОБА_1 ОСОБА_5 про
встановлення порядку та способу
виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м.
Полтави надійшло подання державного
виконавця Октябрського ВДВС ОСОБА_1 МУЮ
ОСОБА_5 про встановлення порядку та
способу виконання рішення суду, в якому
останній прохав встановити порядок та
спосіб виконання 8 виконавчих листів,
що видав Октябрський районний суд м.
Полтави, шляхом надання згоди на
примусову реалізацію квартири за
адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
Октябрського ВДВС ОСОБА_1 МУЮ в
судовому засіданні подання підтримала,
прохала задовольнити.

Заінтересована особа – представник
ПАТ КБ «Надра» подання підтримав,
прохав задовольнити.

Заінтересована особа –
представник органу опіки і піклування
ОСОБА_4 проти задоволення подання
заперечував, прохав відмовити.

Судом встановлено, що на виконанні в
Октябрському ВДВС ОСОБА_1 МУЮ перебуває
зведене виконавче провадження № 34140544 з
виконання 8 виконавчих листів, видав
Октябрський районний суд м. Полтави про
стягнення з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП:
НОМЕР_1, АДРЕСА_2) на користь 10
стягувачів заборгованості у сумі 661 851,89
грн.

На підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про
виконавче провадження» (далі по тексту
- Закону), 05.11.2013 р. державним виконавцем
Октябрського ВДВС ОСОБА_1 МУЮ винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження, якою боржникові наданий
строк для самостійного виконання
рішення суду до 12.11.2013 р.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов’язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії, здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення.

У ході виконання рішення суду,
державним виконавцем виявлено та
описано належне боржникові майно (акт
опису та арешту майна № 28 від 02.04.2013 р.),
а саме: квартира АДРЕСА_3.

Окрім того, слід зазначити, що згідно
довідки ЖЕО № 2 № 608/02 від 17.03.2014 р., у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрована неповнолітня дитина
10.11.2002 р. н.

Згідно п. 4.5.9 Інструкції з примусового
виконання рішень (затвердженої Наказом
Міністерства Юстиції України № 512/5 від
02.04.2012 р. (далі по тексту - Інструкція), у
разі передачі на реалізацію нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають неповнолітні,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Якщо такий дозвіл
не надано, державний виконавець
звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із поданням про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

На підставі ст.. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», 15.04.2014 р. за
вих.. 19859 на адресу органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Октябрської районної у м. Полтаві ради
направлений лист про надання дозволу
для подальшої реалізації арештованої
квартири, яка належить ОСОБА_6

Згідно відповіді органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Октябрської районної у м. Полтаві ради
№ 02-16/998 від 07.06.2014 p., дозвіл на
реалізацію квартири за адресою:
АДРЕСА_4, не надано.

Таким чином, керуючись п. 4.5.9
Інструкції, якщо такий дозвіл не
надано, державний виконавець
звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із поданням про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Згідно п. 8 ч. З ст. 11 Закону, державний
виконавець має право звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз»яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

На підставі статті 373 Цивільного
процесуального кодексу України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Відповідно до Закону України «Про
охорону дитинства», норми якого
кореспондуються з нормами Конвенції
«Про права дитини», схваленої
резолюцією 44 сесії Генеральної
Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989
року, ратифікованої Постановою ВР
України від 27 лютого 1991, в якій
встановлено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 29
Цивільного кодексу України,
встановлено, що місцем проживання
фізичної особи у віці до 14 років є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з яким вона проживає.

Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей», для укладення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібен
попередній дозвіл органів опіки та
піклування.

З вищевикладеного випливає
необхідність отримання попередньої
згоди органів опіки та піклування не
тільки щодо нерухомого майна,
власником якого є дитина, але
нерухомого майна, яким дитина має право
лише користуватися.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що
діти - члени сім’ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Спірним моментом правозастосування є
необхідність отримання згоди органами
ДВС при здійсненні примусової
реалізації житла боржника, з якому
проживає і зареєстрована дитина, так як
ні Закон України «Про виконавче
провадження», ні Інструкція про
проведення виконавчих дій не містять
норми, що вимагає попередньої згоди
органу опіки та піклування на
примусову реалізацію такого описаного
нерухомого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець при здійсненні своїх
повноважень керується не тільки своїм
спеціальним законом, а й іншими
законодавчими актами, що стосуються
даних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 62 Закону
України «Про виконавче провадження»,
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу за законом, та
майна, зазначеного в частині 8 статті 57
цього Закону, здійснюється шляхом його
продажу на публічних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах.

Поняття «публічні торги» встановлено в
пункті 2.2 Тимчасового положення про
порядок проведення публічних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом Мін’юсту
України №68/5 від 27 жовтня 1999 року,
відповідно до якого «публічні торги» -
це продаж майна, в результаті якого
його власником стає покупець, який
запропонував у ході торгів за нього
найвищу ціну. Таким чином, законодавець
і Мін’юст України встановлюють, що
реалізація майна боржника
здійснюється шляхом його продажу, що
саме по собі говорить про можливість
застосування до даних правовідносин
положень Цивільного кодексу України,
так як саме в цьому кодифікованому
нормативному акті міститься поняття
продажу майна.

Однак продавцем зазначеного
нерухомого майна є не боржник, а відділ
ДВС в особі спеціалізованої
організації, а значить її можна
віднести до угоди – договору
купівлі-продажу. Крім того, у статті 658
ЦК України прямо зазначено, що можливий
продаж майна у примусовому порядку не
власником цього майна.

Таким чином, враховуючи
положення частини 4 статті 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», а також те, що під
час проведення громадських торгів в
майбутньому укладається угода про
передачу майна у власність, сторонами
якої є покупець – учасник торгів і
продавець відділ ДВС в особі
спеціалізованої організації, що
організовує і проводить ці торги,
державний виконавець зобов»язаний
перед такими торгами отримати
попередню згоду органу опіки та
піклування.

Відповідно до постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від
30.03.2012 року №5, дитина не повинна
відповідати по зобов’язанням, які
мають дорослі. Права дитини
охороняються чинним законодавством
України, яке забороняє виселення без
надання іншого житла.

Відповідно до ч. 2 ст. З Конвенції “Про
права дитини” - держави- учасниці
зобов’язуються забезпечити дитині
такий захист і піклування, які
необхідні для її благополуччя.

Відповідно до ст. 4 Конвенції “Про
права дитини” держави-учасниці
вживають всіх необхідних законодавчих,
адміністративних та інших заходів для
здійснення прав, визнаних у цій
Конвенції.

Відповідно до ст. 8 Закону України “Про
охорону дитинства” - кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
“Про охорону дитинства” - держава
забезпечує право дитини на проживання
в таких санітарно-гігієнічних та
побутових умовах, що не завдають шкоди
її фізичному та розумовому розвитку.

При здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства.

Враховуючи вищевикладене, а також
відмову органу опіки і піклування у
наданні згоди на реалізацію квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, ч.3 ст. 29 ,
ст.. 658 ЦК України, ч.4 ст. 12 ЗУ «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», ст.. 62
ЗУ «Про виконавче провадження», ст.. 18
ЗУ «Про охорону дитинства» суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання про встановлення
порядку та способу виконання
виконавчих листів, що видав
Октябрський районний суд м. Полтави,
шляхом надання згоди на примусову
реалізацію квартири за адресою:
АДРЕСА_1,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом п’яти днів з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п»яти днів з дня отримання копії
ухвали.

СуддяОСОБА_7