Справа № 550/1070/13-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року
смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської
області

в складі:
головуючого - судді Ланни Я.О.,

за участю
секретаря - Байрачної Н.В.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Чутове
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання втрати права користування
житлом, визнання права власності та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання права власності на майно,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до
ОСОБА_3 про визнання її такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням в АДРЕСА_1. В ході судового
розгляду ОСОБА_1 доповнив свої вимоги, і
просив суд визнати за ним право
особистої власності на 14/100 частин
невідокремлених поліпшень, проведених
в період з 2005 року по даний час у
вищевказаному житловому будинку,
визнати право особистої власності на
ідеальну частку, що складає 64/100 із
нерухомого вищевказаного майна.
Визнати право особистої приватної
власності на спірне домогосподарство,
шляхом стягнення коштів, як
компенсації від загальної вартості
майна. В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що йому на праві
власності належить спірний жилий
будинок, в якому зареєстрована, але
фактично не проживає з 2005 року його
колишня дружина - ОСОБА_3 Вважає, що
вона, відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК
України, втратила право на
користування спірним житлом . Крім
цього, враховуючи те, що будинок
належить до колгоспного двору, головою
якого є ОСОБА_1, а ОСОБА_3 почала
проживати в ньому лише з вересня 1984
року, вважає що остання має право на
кошти, які вкладались при проведенні
поліпшень в зв*язку з частковим
ремонтом будинку і будівництвом деяких
господарських споруд, під час шлюбу з
1984 року по 2004 рік .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 первісний позов
підтримали, з підстав, зазначених вище.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
просили відмовити в тому числі в
зв*язку із спливом строків позовної
давності.

ОСОБА_3 звернулась із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання права
власності на 1/4 частину колгоспного
двору за адресою АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що цей будинок належав
колгоспному двору, до складу якого на
час його припинення (15.04.1991 р. у зв*язку з
набранням чинності Закону «Про
власність») входило чотири особи. Після
припинення колгоспного двору в
господарстві проживали вона, її
колишній чоловік та їх діти, що були
членами колгоспного двору, а тому, з
урахуванням вимог чинного на той час
законодавства та тієї обставини, що
ОСОБА_3 постійно проживала за вказаною
адресою, вона не втратила права на долю
в майні колгоспного двору.

В судовому засіданні позивачка та її
представник зустрічний позов
підтримали і просили його задовольнити
з підстав, зазначених вище. В
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
просили відмовити.

До участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, було залучено ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які в судове засідання не
з*явились, надали заяви про розгляд
справи у їх відсутність, зазначивши, що
позов ОСОБА_1 не визнають, а з позовом
ОСОБА_3 згодні..

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків та дослідивши
матеріали справи, встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 15.09.1984 р. перебували в
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано згідно рішення Чутівського
районного суду Полтавської області від
20.01.1993 р. Під час шлюбу народилось двоє
дітей - ІНФОРМАЦІЯ_1 донька ОСОБА_5 та
ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_6. Після
реєстрації шлюбу сторони почали
проживати за адресою АДРЕСА_1. Згідно
Свідоцтва про право особистої
власності на будинок від 23.09.1989 р.,
виданого на підставі рішення виконкому
Чутівської районної ради народних
депутатів № 252 від 20.09.1989 р. в цілому
житловий будинок з приналежними до
нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1
належить колгоспному двору - головою
якого зазначений ОСОБА_1 (а.с. 78).
Законодавством, яке діяло на той час,
було визначено особливий правовий
режим майна колгоспного двору. Так за
статтею 123 ЦК 1963 р., частки кожного з
членів двору, незалежно від віку та
працездатності, вважалися рівними.

ОСОБА_3 у зв'язку зі шлюбом з ОСОБА_1
стала членом колгоспного двору,
головою якого є ОСОБА_1 . Членами сім*ї
станом на 15.04.1991 р. - дату набранням
чинності Закону «Про власність» були
також діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Спільною
власністю двору був будинок,
господарські приміщення, за адресою
АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що 15 квітня 1991 р. набув
чинності Закон «Про власність» , його
дія не поширилася на майно, яке було
придбане раніше. Це означає, що на таке
майно і далі поширюється правовий
режим майна колгоспного двору - спільна
сумісна власність усіх його членів.
Враховуючи викладене, при поділі майна,
яке є спільною власністю колгоспного
двору, суд виходить з принципу рівності
часток усіх колишніх його членів ( в
тому числі непрацездатних і
неповнолітніх), які не втратили право
на частку в майні колгоспного двору на
час припинення останнього - 15.04.1991 р. -
дату набрання чинності Закону «Про
власність». З урахуванням вимог
чинного на той час законодавства та
тієї обставини, що позивачка постійно
проживала за вказаною адресою, вона не
втратила права на долю в майні
колгоспного двору, а тому підлягають
задоволенню вимоги позивачки ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/4
частину колгоспного двору за адресою
АДРЕСА_1, з урахуванням усіх будівель,
що існували станом на 2005 рік.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_3
звернулась з позовом до суду в межах
строку позовної давності оскільки, як
встановлено в суді, про порушення свого
права вона дізналась після звернення
ОСОБА_1 до суду із позовом про визнання
її такою, що втратила право на
користування житлом.

З наведених вище підстав підлягають
задоволенню частково позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання право власності на
вищевказане господарство. Суд вважає
за необхідне визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/4 частину колгоспного
двору за адресою АДРЕСА_1, з урахуванням
усіх будівель, що існували станом на 2005
рік.

Судом встановлено, що з 2005 року
позивачка не проживає в спірному
будинку та не проводила поліпшення за
цей період, що відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 74-14 від 25.09.20014 р. складає
7/50 частин нерухомого майна (10248 грн.).
Дане майно, відповідно до ч.6 ст. 57 СК
України визнається особистою
приватною власності ОСОБА_1, оскільки
набуто ним за час їх окремого
проживання у зв*язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин. Дані
факти ОСОБА_3 в судовому засіданні не
оспорювались.

Враховуючи ту обставину, що судом
визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частину колгоспного двору, в АДРЕСА_1,
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання її
такою, що втратила права користування
жилим приміщенням задоволенню не
підлягають.

Витрати по проведенню судової
експертизи документально не
підтверджені, а тому відшкодуванню не
підлягають.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні. Адвокат ОСОБА_10 приймала
участь в судових засіданнях по
розгляду зазначеної цивільної справи
протягом 5 годин годин 44 хвилин.
Враховуючи викладене, витрати на
правову допомогу ОСОБА_3 в розмірі 2 000
грн. заявлені в межах вищевказаної
норми закону, документально
підтверджені, а тому підлягають
стягненню з ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України, ч.6 ст. 57 СК України , ст. 123 ЦК 1963
р., суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину колгоспного двору за адресою
АДРЕСА_1, з урахуванням усіх будівель,
що існували станом на 2005 рік. Визнати за
ОСОБА_1 право особистої приватної
власності на 7/50 частин нерухомого
майна, розташованого в АДРЕСА_1, -
поліпшень, здійснених за період з 2005
року, відповідно до висновку № 74-14
судової будівельно-технічної
експертизи від 25.09.2014 року.

В решті, в задоволенні позову
відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частину колгоспного двору за адресою
АДРЕСА_1, з урахуванням усіх будівель,
що існували станом на 2005 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2000
грн. в рахунок відшкодування витрат по
оплаті правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Чутівський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк, з дня його
проголошення, апеляційної скарги, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
в той же строк з дня отримання копії
цього рішення .

Суддя Я. О.
Ланна