АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-логістичний комплекс
«Арктика», поданою через представника
Модлінського Назара Олеговича, на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 серпня 2014 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«МІТЕХ» до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Міжнародна
інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-логістичний комплекс
«Арктика», третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Земля-50»
про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2014 року ТОВ «Фінансова
компанія «МІТЕХ» звернулося до суду з
позовом, в якому просило визнати
договори інвестування у будівництво,
укладені між ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» та ОСОБА_2
недійсними.

Справа № 755/4346/14 Апеляційне
провадження № 22-ц-796/12429/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Марфіна Н.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.В
обґрунтування позову зазначало, що
13.09.2005 року між ТОВ «ФК «МІТЕХ» та ПрАТ
«МІК «Інтерінвестсервіс» був
укладений та нотаріально посвідчений
іпотечний договір № 7797, предметом
якого стали майнові права на
нерухомість, будівництво якого не
завершено, а саме: об'єкт незавершеного
будівництва, право власності на який
виникне в майбутньому -
адміністративно-житловий комплекс з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
та підземним паркінгом, який
споруджується на АДРЕСА_1 в м. Києві.
Іпотечний договір був укладений між
сторонами з метою забезпечення
виконання ПАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» зобов'язань, що
випливають з укладеного між ТОВ «ФК
«МІТЕХ» та ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» Генерального
договору №1/гд від 12.09.2005 року за
змістом якого, ТОВ «ФК «МІТЕХ»
зобов'язалось залучати кошти фізичних
та юридичних осіб, акумулювати їх на
своїх рахунках та інвестувати їх у
будівництво об'єкту будівництва
(житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Києві),
а ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс»
зобов'язалось збудувати об'єкт
будівництва, ввести його в
експлуатацію та передати його
довірителям. Відповідно до умов
іпотечного договору, ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» зобов'язалось
негайно повідомляти іпотекодержателя
про будь-які обставини, що можуть
негативно вплинути на права
іпотекодержателя, не відчужувати та не
обтяжувати предмет іпотеки у будь-який
спосіб до закінчення терміну дії цього
договору, надавати іпотекодержателю
всі документи, необхідні для перевірок
наявності, стану та умов збереження
предмету іпотеки. 07.09.2006 року вказаний
іпотечний договір був переукладений. У
грудні 2013 року їм стало відомо, що ПрАТ
«МІК «Інтерінвестсервіс» 16.11.2005 року
уклало зі ОСОБА_2 договори № 234-F, № 235- F,
№ 236-F, № 237-F, № 238-F, № 239-F, № 240-F, № 241-F, №
242-F, № 243-F, № 244-F, № 245-F, № 246- F, № 247-F, №
248-F, № 249-F, № 250-F про інвестування y
житлове будівництво, відповідно до
яких, у ОСОБА_2 після сплати
інвестиційних внесків, передбачених
умовами зазначених договорів,
виникають майнові права на
новозбудоване майно, а саме квартири,
що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 м.
Києві, а після введення в експлуатацію
ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс»
зобов'язалось передати визначені
вказаними договорами квартири у
власність ОСОБА_2. Укладені між ПрАТ
«МІК «Інтерінвестсервіс» та ОСОБА_2
договори інвестування порушують права
іпотекодержателя за договором іпотеки,
який був укладений до моменту
укладення спірних інвестиційних
договорів, оскільки умовами таких
договорів передбачена передача права
власності ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» на користь ОСОБА_2
на нерухоме майно, та це позбавляє
можливості позивача задовольнити свої
грошові вимоги до ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» за рахунок
іпотечного майна.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 19.08.2014 року позов
задоволено. Визнано недійсними
інвестиційні договори (про
інвестування у житлове будівництво) №
234-F, № 235- F, № 236-F, № 237-F, № 238-F, № 239-F, №
240-F, № 241-F, № 242-F, № 243-F, № 244-F, № 245-F, № 246-
F, № 247-F, № 248-F, № 249-F, № 250-F від 16.11.2005
року, що були укладені між Спільною
діяльністю без створення юридичної
особи між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна
компанія «Інтерінвестсервіс» та
Українською студією телевізійних
фільмів «Укртелефільм» в особі
оператора, яким на підставі договору
від 30.01.2004 року виступає ЗАТ
«Міжнародна інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс» та ОСОБА_2.
Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ТОВ «Торгово-логістичний комплекс
«Арктика» через представника подало
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову у позові в
повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. Вважає
висновки суду суперечними. Крім того,
за змістом рішення інвестиційні
договори є нікчемними, проте суд їх
визнав недійсними та не застосував
наслідки нікчемності договорів, не
врахував, що за цими договорами
перераховані грошові кошти.

У судовому засіданні представник
апелянта Модлінський Н.О. підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Представник позивача Радченко А.В.
просила апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Інші сторони у судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомили, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12.09.2005 року між ЗАТ «Міжнародна
інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс», що діє як
оператор від імені спільної діяльності
без створення юридичної особи між ЗАТ
«Міжнародна інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс» та Українською
студією телевізійних фільмів
(Укртелефільм) від 30.01.2004 року (надалі
Забудовник) та ТОВ Фінансова компанія
«МІТЕХ» ( надалі Компанія) був
укладений Генеральний договір № 1/гд
(а.с. 24 - 30 т. 1).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.4, 9.3.2 вказаного
договору, ТОВ «ФК «МІТЕХ» прийняло на
себе виконання обов'язків щодо
залучення коштів фізичних та юридичних
осіб та акумулювання цих коштів на
своїх рахунках для здійснення
інвестиційних операцій по
фінансуванню капітальних вкладень у
будівництво в інтересах довірителів, а
також власних коштів за необхідністю.
Без письмової згоди ТОВ «ФК «МІТЕХ» ПАТ
«МІК «Інтерінвестсервіс» не має права
відчужувати або обтяжувати будь-яким
способом об'єкти інвестування, майнові
права на які передані ТОВ «ФК «МІТЕХ». З
укладенням Генерального договору
забудовник та компанія укладають
протягом 7 робочих днів з дати
укладання генерального договору -
іпотечний договір, де предметом
іпотеки є майнові права на нерухомість,
яка є об'єктом будівництва, як
забезпечення виконання забудовником
зобов'язань за Генеральним договором.

13.09.2005 року між цими ж сторонами
укладено іпотечний договір з метою
забезпечення виконання зобов'язань, що
випливають з Генерального договору №
1/гд від 12.09.2005 року, та додаткових угод
до нього, які можуть бути укладені в
майбутньому. Предметом іпотеки за цим
договором є майнові права на
нерухомість, будівництво якого не
завершено, а саме: об'єкт незавершеного
будівництва, право власності на який
виникне в майбутньому:
адміністративно-житловий комплекс з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
та підземним паркінгом, який
споруджується на АДРЕСА_1 у
Дніпровському районі м. Києва. На час
дії цього договору іпотекодавець не
вправі без письмової згоди
іпотекодержателя передавати предмет
іпотеки в наступну іпотеку,
відчужувати його у будь-який спосіб,
передавати в спільну діяльність, в
оренду, лізинг, користування.
Іпотекодавець зобов'язаний не
відчужувати та не обтяжувати предмет
іпотеки в будь-який спосіб до
закінчення терміну дії цього договору.

07.09.2006 року іпотечний договір був
переукладений.

16.11.2005 року між ЗАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс», що діє як
оператор від імені спільної діяльності
без створення юридичної особи між ЗАТ
«Міжнародна інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс» та Українською
студією телевізійних фільмів
(Укртелефільм) від 30.01.2004 року (надалі
Компанія) та ОСОБА_2 було укладено 17
інвестиційних договорів (про
інвестування у житлове будівництво) №
№ 234-F - 250-F.

Відповідно до зазначених договорів
Компанія зобов'язалася своїми силами і
засобами, з використанням
інвестиційних внесків інвестора,
збудувати об`єкт будівництва, здати
його в експлуатацію та передати у
власність інвестору новозбудоване
майно, а інвестор зобов`язується внести
інвестиції та прийняти новозбудоване
майно у власність на умовах цих
договорів. Об`єктами будівництва за
цими договорами є - за договором № 234-F -
нежитлове приміщення, що розташоване в
об'єкті будівництва, а саме: нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1 в м. Києві, секція
«Ж», поверх 1-2, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією
133,21 кв.м; за договором № 235-F - 3-х
кімнатна квартира АДРЕСА_1, секція «Ж»,
поверх 10, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією
123,51 кв.м; за договором № 236-F - 2-х
кімнатна квартира АДРЕСА_2, секція «Ж»,
поверх 10, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією 83,51
кв.м.; за договором № 237-F - 2-х кімнатна
квартира АДРЕСА_3, секція «Ж», поверх 10,
загальна площа за проектно-кошторисною
документацією 84,75 кв.м; за договором №
238-F - 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_4,
секція «Ж», поверх 10, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією
122,14 кв.м; за договором № 239-F - 3-х
кімнатна квартира АДРЕСА_5, секція «Ж»,
поверх 13, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією
123,51 кв.м; за договором № 240-F - 2-х
кімнатна квартира АДРЕСА_6, секція «Ж»,
поверх 13, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією 83,51
кв.м; за договором № 241-F - 2-х кімнатна
квартира АДРЕСА_7, секція «Ж», поверх 13,
загальна площа за проектно-кошторисною
документацією 84,75 кв.м; за договором №
242-F - 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_8,
секція «Ж», поверх 13, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією
122,14 кв.м; за договором № 243-F - 2-х
кімнатна квартира АДРЕСА_9, секція «Ж»,
поверх 14, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією 83,51
кв.м; за договором № 244-F - 2-х кімнатна
квартира АДРЕСА_10, секція «Ж», поверх 14,
загальна площа за проектно-кошторисною
документацією 84,75 кв.м; за договором №
245-F - 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_11,
секція «Ж», поверх 15, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією
123,51 кв.м; за договором № 246-F - 2-х
кімнатна квартира АДРЕСА_12, секція «Ж»,
поверх 15, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією 83,51
кв.м; за договором № 246-F - 2-х кімнатна
квартира АДРЕСА_12, секція «Ж», поверх 15,
загальна площа за проектно-кошторисною
документацією 83,51 кв.м; за договором №
247-F -2-х кімнатна квартира АДРЕСА_13,
секція «Ж», поверх 15, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією 84,75
кв.м; за договором № 248-F - 3-х кімнатна
квартира АДРЕСА_14, секція «Ж», поверх 15,
загальна площа за проектно-кошторисною
документацією 122,14 кв.м; за договором №
249-F - 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_15,
секція «Ж», поверх 17, загальна площа за
проектно-кошторисною документацією
123,51 кв.м; за договором № 250-F -3-х кімнатна
квартира АДРЕСА_16, секція «Ж», поверх 17,
загальна площа за проектно-кошторисною
документацією 122,14 кв.м.

За умовами договорів після здачі
об'єкта будівництва в експлуатацію та
держаної реєстрації ці об`єкти стають
власністю інвестора.

Надалі сторони уклали додаткові угоди
до зазначених інвестиційних договорів,
у яких внесли уточнення щодо загальної
площі об`єктів інвестування, розміру
інвестиційних внесків та визначили, що
інвестиційні внески сплачуються до
кінця першого кварталу 2008 року.

15.06.2007 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ
«Земля-50» договори № 234/F-B, № 235/F-B, №
236/F-B, № 237/F-B, № 238/F-B, № 239/F-B, № 240/F-B, №
241/F-B, № 242/F-B, № 243/F-B, № 244/F-B, № 245/F-B, №
246/F-B, № 247/F-B, № 248/F-B, № 249/F-B, № 250 /F-B про
відступлення права вимоги, за якими
ОСОБА_2 відступила на користь ТОВ
«Земля-50» належні їй права вимоги по
вищезазначеним інвестиційним
договорам.

28.03.2012 року ТОВ «Земля-50» уклало з ТОВ
«ТЛК «АРКТИКА» договори № 234/F-B-2, №
235/F-B-2, № 236/F-B-2, № 237/F-B-2, № 238/F-B-2, № 239/F- B-2,
№ 240/F-B-2, № 241/F-B-2, № 242/F-B-2, № 243/F-B-2, №
244/F-B-2, № 245/F-B-2, № 246/F-B-2, № 247/F-B-2, № 248/F-B-2,
№ 249/F-B-2, № 250/F-B-2 про відступлення права
вимоги, за якими ТОВ «Земля-50»
відступило на користь ТОВ «ТЛК
«АРКТИКА» права вимоги по
інвестиційним договорам (про
інвестування у житлове будівництво) №
№ 234-F -250-F від 16.11.2005 року, які були
набуті ТОВ «Земля-50» на підставі
договорів про відступлення права
вимоги № 234/F-B - № 250/F-B від 15.06.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
інвестиційні договори укладені у
період, коли майнові права на об'єкт
будівництва перебували в іпотеці
позивача та без згоди останнього, а
відтак відповідно до ст. 12 Закону
України «Про іпотеку» є недійсними.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони зроблені при
неповному з`ясуванні обставин справи
та при неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
іпотеку» правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна або його передачі в наступну
іпотеку, спільну діяльність, лізинг,
оренду чи користування без згоди
іпотекодаржателя є недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що між
ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс» та ТОВ Фінансова
компанія «МІТЕХ» було укладено два
іпотечні договори від 13.09.2005 року та від
07.09.2006 року. Обидва іпотечні договори
укладені з метою забезпечення
виконання зобов`язань, що випливають з
Генерального договору № 1/гд від 12.09.2005
року та додаткових угод до нього, які
можуть бути укладені в майбутньому. За
цими договорами предметом іпотеки є
майнові права на нерухомість,
будівництво якого не завершено, а саме:
об`єкт незавершеного будівництва,
право власності на який виникне в
майбутньому: адміністративно -
житловий комплекс з вбудовано -
прибудованими приміщеннями та
підземним паркінгом, який
споруджується на АДРЕСА_1 у
Дніпровському районі м. Києва (а.с. 21-23,
32-34 т. 1).

Іпотека є одним із видів забезпечення
виконання зобов`язання та є похідною
від основного зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України
недійсне зобов`язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов`язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

У підтвердження дійсності основного
зобов`язання позивачем надано два
Генеральні договори. Обидва ці
договори укладені 12.09.2005 року та мають
один і той же номер 1/гд (а.с. 24- 30, 35-40 т.1),
з тією різницею, що в одному із цих
договорів зазначено: «Компанія приймає
на себе виконання обов`язків щодо
залучення коштів фізичних та юридичних
осіб (довірителів) та акумулювання цих
коштів на своїх рахунках для
здійснення інвестиційних операцій по
фінансуванню капітальних вкладень у
будівництво офісно-житлового
комплексу за адресою: АДРЕСА_1 в іншому
не зазначено будь - який об`єкт
будівництва. В решті умови договорів є
тотожніми.

У суді апеляційної інстанції
представник позивача вказала, що існує
лише один Генеральний договір, разом з
тим, саме позивач надав два Генеральні
договори, долучивши їх копії до
позовної заяви.

Суд першої інстанції належним чином не
з`ясував та не перевірив які ж саме
зобов`язання щодо спірних об`єктів
інвестування існували між позивачем та
забудовником та чи виконані вони
сторонами.

Суд також не звернув уваги на сутність
договорів інвестування та на те, що
набуття майнових прав за оспорюваними
договорами відбулося не в момент їх
укладення, а в момент повної сплати
коштів на будівництво об`єктів
інвестування.

Так, відповідно до п. 1.3 Генерального
договору замовник замовляє
забудовнику збудувати об`єкт
будівництва, ввести його в
експлуатацію та передати об`єкт
інвестування довірителям у
встановлений у Генеральному договорі
строк та на умовах Правил ФФБ і чинного
законодавтсва. Компанія зобов`язується
передати забудовникові кошти, що
будуть залучені від довірителів на
умовах Генерального договору, а також
виконувати інші обов`язки, передбачені
Генеральним договором від свого імені
належним чином та в інтересах
учасників Генерального договору.

Відповідно до п. 4.1 та п. 4.2 цього
договору облік договорів про участь у
фонді фінансування будівництва є
обов`язком компанії. Ціна вимірної
одиниці загальної площі об`єкта
будівництва для компанії
встановлюється забудовником, але сам
забудовник не має права приймати кошти
на інвестування будівництва, де до
інвестування залучена компанія, по
ціні нижчій ніж ціна, яка встановлена
умовами Генерального договору для
компанії.

Таким чином зі змісту Генерального
договору вбачається, що укладати
інвестиційні договори з довірителями
мала право як Компанія, так і
Забудовник, який не мав права лише
приймати кошти на інвестування
будівництва, де до інвестування
залучена Компанія, по ціні нижчій ніж
ціна, яка встановлена умовами
Генерального договору для Компанії.
Крім того, забудовник зобов`язався
передати об`єкт інвестування
довірителям, а не позивачу.

Суд не врахував зазначені положення
договору, укладеного між позивачем та
ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», а тому
висновки про те, що останнє не мало
права на укладення інвестиційних
договорів від свого імені є
помилковими.

Позивач не надав доказів про те, що
спірні інвестиційні договори було
укладено по ціні нижчій ніж ціна, яка
встановлена умовами Генерального
договору для Компанії та у позовній
заяві не вказував на цю обставину як на
підставу позову щодо неправомірності
інвестиційних договорів.

Позивач також не надав доказів про те,
що він був залучений до інвестування
саме тих об'єктів будівництва, які
зазначені в оспорюваних інвестиційних
договорах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
неповне з`ясування судом обставин, що
мають значення для справи є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

За вищевикладених обставин рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в позову.

Відмовляючи у задоволенні позову
колегія суддів виходять з наступного.

Відповідно до інвестиційних договорів,
укладених між ОСОБА_2 та ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» останнє
зобов`язалося своїми силами і засобами,
з використанням інвестиційних внесків
інвестора, збудувати об`єкт
будівництва, здати в експлуатацію та
передати у власність інвестору
новозбудоване майно, а інвестор
зобов`язався внести інвестиції та
прийняти новозбудоване майно у
власність на умовах цих договорів.
Інвестор може отримати у власність
новозбудоване майно лише за умови
інвестування суми коштів, що складає 100
% інвестиційних внесків. Днем
інвестування вважається дата
отримання таких коштів ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс».

Інвестиційні договори були укладені зі
ОСОБА_2 16.11.2005 року.

4 та 27 липня 2007 року ТОВ «Земля-50»
перерахувало на рахунок ЗАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» 2 700 000 грн. та 4 094 865
грн. як оплату за майнові права згідно
інвестиційних договорів та договорів
про відступлення права вимоги,
оскільки на час здійснення платежів
ОСОБА_2 відступила право вимоги за
інвестиційними договорами ТОВ
«Земля-50».

Відповідно до положень ст. 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у
п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на
момент укладення правочину.

Оскільки на момент укладення
оспорюваних договорів інвестування
ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» на
підставі Генеральної угоди, укладеної
з позивачем мала право на укладення
таких договорів від свого імені,
колегія суддів приходить до висновку,
що ці договори на момент їх укладення
відповідали вимогам закону.

Крім того, відповідно до п. 4.4 та п. 4.5
Генерального договору забудовник
зобов`язується збудувати об'єкт
будівництва, ввести його в
експлуатацію до 31.12.2007 року (планова
дата вводу об`єкта будівництва в
експлуатацію). Забудовник
зобов`язується передати об'єкт
будівництва під заселення до 01.06.2008
року.

Відповідно до п. 2.3 іпотечного договору
строком виконання основного
зобов`язання іпотекодавця є
запланована дата введення об`єкта
будівництва в експлуатацію, визначена
Генеральним договором.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов`язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про іпотеку» іпотека припиняється у
разі припинення основного зобов'язання
або закінчення строку дії іпотечного
договору.

З акту готовності об`єкта до
експлуатації від 05.04.2012 року
вбачається, що
адміністративно-житловий комплекс з
підземним паркінгом по АДРЕСА_1 в м.
Києві збудовано та прийнято до
експлуатації.

Особливості іпотеки об'єктів
незавершеного будівництва передбачені
ст. 16 Закону України «Про іпотеку»
відповідно до положень якої, передача
в іпотеку об'єктів незавершеного
будівництва здійснюється шляхом
передачі в іпотеку прав на земельну
ділянку, на якій розташований об'єкт
незавершеного будівництва, об'єктів
незавершеного будівництва та майнових
прав на них. Після завершення
будівництва будівля (споруда), житловий
будинок або житлова квартира
залишається предметом іпотеки
відповідно до іпотечного договору.

Відповідно до ст. 23 цього ж Закону у
разі переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.

Таким чином законом врегульовано
питання як щодо іпотеки майнових прав
при незавершеному будівництві, так і
питання щодо переходу права власності
на предмет іпотеки від іпотекодавця до
іншої особи.

Позивач не надав будь - яких доказів
порушення забудовником зобов`язань по
Генеральному договору в частині
оспорюваних об`єктів інвестування та
доказів про те, що цими інвестування
порушені їх права чи інтереси.

До суду апеляційної інстанції було
надано додаток № 2 до Генерального
договору № 1 ФФБ від 06.09.2006 року,
укладеного між ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» та АКБ «Форум»,
яким визначено перелік об`єктів
інвестування. У зазначеному переліку
вказано об`єкти будівництва, які є
предметом спірних договорів
інвестування та вони визначені у
переліку як резервне замовлення. У
цьому ж додатку зазначено, що до АКБ
«Форум», як управителя ФФБ, переходять
майнові права на ці об`єкти
інвестування (а.с. 165-168 т.3).

Представник позивача не заперечувала
ці обставини та зазначила, що право
продажу спірних об`єктів інвестування
належить управителю АКБ «Форум», проте
останнє не є стороною у справі, а
позивач не є особою, яка має право діяти
від імені АКБ «Форум».

Разом з тим, колегія суддів вважає
доводи апелянта про неправомірність
ухвали суду про відмову у заміні
відповідача ОСОБА_2 на ТОВ «ТЛК
«Арктика» у зв'язку з відступленням
права вимоги безпідставними, оскільки
суд першої інстанції правильно виходив
з положень ст. 33 ЦПК України, згідно з
якими заміна первісного відповідача
на належного відповідача чи залучення
співвідповідача можливе лише
клопотанням позивача. Позивач таке
клопотання не заявляв. Крім того,
ОСОБА_2 є стороною спірних договорів та
питання про визнання угод недійсними
розглядається за обставинами, які
існували у момент укладення угоди.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-логістичний комплекс
«Арктика» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 серпня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «МІТЕХ» відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді