Справа № 188/1471/14-ц
Провадження № 2/188/666/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра
К.В.

при секретарі: Хандрига
Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
представник ОСОБА_1, дов. від 11.08.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2,
представник ОСОБА_3, дов. від

08.10.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу

за позовом ОСОБА_4 (смт. Петропавлівка
Петропавлівського району
Дніпропетровської області)

до ОСОБА_2 (смт. Петропавлівка
Петропавлівського району
Дніпропетровської області)

про витребування майна з чужого
незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом, відповідно до якого просить
витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_2 не введений в
експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_1
та зобов'язати відповідача передати
йому в натурі, як законному власнику,
вказаний житловий будинок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
згідно рішень виконавчого комітету
Петропавлівської селищної ради №№ 251,
252 від 16.07.1997 року йому надано у постійне
користування земельну ділянку
розміром 0,10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1. В подальшому, 19.07.2005
року рішенням Петропавлівської
селищної ради вказану земельну ділянку
позивачу передано у приватну
власність. Позивач зазначає, що ним за
власний кошт було збудовано житловий
будинок АДРЕСА_1, готовність якого
складає 77%, між тим відповідач
позбавила його права володіти,
користуватись вказаним житловим
будинком, в зв'язку з чим позивач
звернувся до суду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, наполягала на їх
задоволенні з підстав, вказаних в
позовній заяві.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували,
посилаючись на необґрунтованість,
надуманість та недоведеність позовних
вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
представника позивача, відповідача та
її представника, свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
та ОСОБА_11 вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Петропавлівської
селищної ради № 106 від 23.04.1992 року
ОСОБА_12 було дозволено переоформити
документи на будівництво будинку
АДРЕСА_1 з ОСОБА_13 у зв'язку з купівлею
(а.с. 57).

Рішеннями виконавчого комітету
Петропавлівської селищної ради №№ 251,
252 від 16.07.1997 року дозволено закріпити
земельну ділянку розміром 0,10 га за
ОСОБА_4 та переоформити документи на
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1, які раніше належали ОСОБА_12
(а.с.2-3).

Відповідно до рішення
Петропавлівської селищної ради №
433-20/ІV від 19.07.2005 року передано
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку площею 0,10 га по
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с. 5).

Будівельний паспорт на забудову
земельної ділянки, виділеної
індивідуальному забудовнику по
АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 6-10).

18.07.1997 року ОСОБА_4 було надано дозвіл
на виконання робіт по будівництву
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1, який був дійсним до
18.07.2000 року (а.с. 12).

Згідно зводного акту вартості
будівель та споруд станом на 23.04.1999 року
готовність будинку АДРЕСА_1 складала 77%
(а.с. 15).

Позивач посилається на те, що на
підставі документів, доданих до позову,
та показань свідків, він вважає себе
законним власником будинку АДРЕСА_1,
але відповідач позбавила його права
володіти та користуватись вказаним
будинком, що і є причиною спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України).

Звертаючись до суду з відповідним
позовом з метою захисту своїх прав
позивач послався на ст.ст. 319, 321, 331, 387, 400
ЦК України.

Так, Цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним (ст. 41
Конституції України).

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

В силу ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Зокрема, ст. 387 ЦК України надає
власнику право витребувати майно із
чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3
ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася
до суду з позовом про витребування
майна із чужого незаконного володіння,
повинна довести своє право власності
на майно, що знаходиться у володінні
відповідача.

Так, власником збудованого будинку
особа вважається лише за наявності
документів, які посвідчують право
власності на нього.

Отже, якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної реєстрації
(ч. 2 ст. 331 ЦК).

Між тим, також враховується, що від
моменту завершення будівництва до
моменту здійснення реєстрації може
пройти деякий час, отже, якщо належне
оформлення права власності на
нерухомість перебуває в процесі
оформлення, то до завершення цього
процесу будівництво не вважається
закінченим і право власності на
житловий будинок, споруду, будівлю не
виникає.

На підставі викладеного, лише момент
реєстрації нерухомості призводить до
виникнення права власності на нерухоме
майно, якщо згідно з законом воно
підлягає реєстрації.

Представником позивача в судовому
засіданні не доведено належність
нерухомого майна: житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та
земельної ділянки за цією ж адресою
саме позивачу, а також наявність
правових підстав для витребування його
майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, представником позивача не
надано жодних доказів, передбачених
чинним законодавством, які б
підтверджували його права власності на
домоволодіння, що є предметом спору, та
земельну ділянку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
є такими, що не підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати відносяться на рахунок
держави.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 57-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра