Провадження №2/761/1677/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді -
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі - Ковтун
А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Перша Київська
державна нотаріальна контора про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2013р. позивач звернулася до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовною заявою, в якій поставлено
питання про визначення додаткового
строку у три місяці для прийняття
спадщини, що відкрилася після смерті її
батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що вона, постійно
проживаючи з 2000 року у Сполучених
штатах Америки, в 2011 році, по телефону
від знайомих в Україні, дізналася про
можливу смерть її батька ОСОБА_5 в
Україні, який помер у 2009 році, що, на
момент смерті, проживав за адресою:
АДРЕСА_1 У зв'язку з цим, 07.10.2011 вона
звернулася із заявою до Консульства
України в про надання їй допомоги у
прийнятті спадщини в Україні після
смерті її батька. Однак, 10.04.2012 року від
Консульства України в Сан-Франциско їй
було надіслано лист-відповідь за
№61412/19-571-388, в якому останнє
рекомендувало звернутись до суду з
позовом про поновлення строку на
звернення з заявою про прийняття
спадщини. Також позивач вказує, що у
вересні 2013 року в Генеральному
консульстві України в Сан-Франциско
США вона отримала повторне свідоцтво
про смерть її батька та в цей же час
вона точно дізналась про дату смерті
свого батька. За таких обставин,
просила врахувати поважність причин
неможливості у встановлений законом
строк звернутися до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини після
померлого батька та визначити їй
додатковий строк у три місяці, для
подання заяви про прийняття спадщини
за законом. При цьому, зазначала, що,
наразі, спірне майно - частина будинку,
що складає її спадщину після смерті її
батька, перебуває у відповідача, яка
прийняла спадщину та проживає у цьому
будинку.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив, з
підстав, викладених у ньому,
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував просив відмовити у його
задоволенні, посилаючись на те, що
позивач, пред'являючи у грудні 2013 року
позовну заяву про визначення їй
додаткового строку для прийняття
спадщини, пропустила строк позовної
давності більше 4-х років, оскільки як
вже пояснювала відповідач у
попередньому судовому засіданні, а
також, підтвердили свідки, в день
смерті ОСОБА_5, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3
відповідач телефонувала позивачеві до
населеного пункту Каліфорнія США, з
метою сповіщення останньої про смерть
її батька, про що свідчить розшифровка
міжміських розмов за 03.09., видана
фахівцем з обслуговування ПАТ
«Укртелеком» ОСОБА_6 від 23.10.2014 (а.с.157).
Крім цього зауважував, що в матеріалах
справи, відсутні дані про те, що позивач
зверталася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
померлого її батька, так само, як немає
постанови нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії. Також,
вказував, що позивачем не надано
доказів існування об'єктивних
обставин, які перешкоджали їй
направити до нотаріальної контори
м.Києва, поштою, письмової заяви про
прийняття спадщини, або ж звернутися до
нотаріуса у США, посвідчити заяву при
прийняття спадщини та через
представника передати у відповідну
нотаріальну контору в м.Києві, якою
було відкрито спадщину.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, покази свідків,
дослідивши наявні матеріали справи,
повно і всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
свідчить копія закордонного паспорту
позивача (а.с.4).

З копії витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища від 03.09.2009року, встановлено, що
відділом реєстрації актів цивільного
стану Шевченківського районного
управління юстиції у м.Києві до
Державного реєстру актів цивільного
стану внесено реєстраційний запис,
параметрами якого є реєстрація
актового запису про шлюб, між ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, номер актового запису №1098, дата
складання 26.12.1975 року. Прізвище після
реєстрації шлюбу: чоловіка - «ОСОБА_7»,
дружина - «ОСОБА_3» (а.с.7).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу,
виданого 03.09.2009 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві, серії НОМЕР_1, шлюб
між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було розірвано,
про що в Книзі реєстрації розірвань
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за №5 від 06.01.1981 року. Після
реєстрації розірвання шлюбу присвоєні
прізвища: «ОСОБА_7» та «ОСОБА_3». (а.с.8).

Між тим, відповідно до свідоцтва про
шлюб, серії НОМЕР_2, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві, 08.07.1998року між ОСОБА_10
та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.
Прізвище після реєстрації шлюбу:
чоловіка - «ОСОБА_10», дружина - «ОСОБА_3»
(а.с.9).

Крім цього, зі свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3 від 03.07.1954 встановлено, що
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивач у
справі) є ОСОБА_5 (а.с.6).

Таким чином, судом встановлено та не
заперечується сторонами, що померлий
ОСОБА_5 є батьком позивача.

Також, з матеріалів справи судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_5 (спадкодавець) помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 від 05.11.2012 року (а.с.10).

Після смерті спадкодавця залишилось
спадкове майно, а саме: квартира
АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцеві на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Третьою Київською
держнотконторою від 31.03.1994р. за №1с-465 та
зареєстрованого в реєстрі за № 2240
(а.с.144).

За заявою дружини спадкодавця - ОСОБА_4
(відповідач у справі) від 23.04.2009, Третьою
Київською державною нотаріальною
конторою 23.04.2009 було відкрито спадкову
справу №366/09 щодо майна померлого,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, який мешкав у
квартири АДРЕСА_1 (а.с.137 - 148).

Як пояснив у судому засіданні
представник позивача, позивач,
постійно проживаючи з 2000 року у
Сполучених штатах Америки, дізнавалася
про можливу смерть батька, від знайомих
в Україні в ході телефонної розмови,
близько жовтня 2011 року. Отже, вказував,
що з цього періоду і рахується позовна
давність - до моменту подання позову до
суду, тобто, за період з жовтня 2011 року
по 12 (14) грудня 2013 року. Тож, стверджував,
що посилання представника відповідача
на наявність у суду підстав для
застосування положень ч.3 ст.267 ЦПК
України, щодо попуску позовної
давності, є хибними. Також, представник
позивача пояснював, що факт смерті
батька зумовив позивача звернутися
07.10.2011 року до Консульства України в США
із заявою про встановлення точної дати
смерті її батька, а також, надання їй
допомоги у прийнятті спадщини в
Україні після смерті його смерті, який
проживав у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.12).
Однак, 10.04.2012 року від генерального
консулу Консульства України в
Сан-Франциско на її адресу, у
Сполучених штатах Америки, надійшов
лист-відповідь за №61412/19-571-388, в якому
останній рекомендував їй звернутись до
суду з позовом про поновлення строку на
звернення з заявою про прийняття
спадщини (а.с.13-14). Також, представник
позивача зазначав, що позивач отримала
повторне свідоцтво про смерть її
батька у вересні 2013 року в Генеральному
консульстві України в Сан-Франциско
США, згідно якого дізналась про точну
дату смерті свого батька.

Так, згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України визначено,
що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини нотаріусу за
місцем відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Крім цього, відповідно до п.24 роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від 30 травня 2008р.
особа, яка не прийняла спадщину в
установлений законом строк, може
звернутися до суду з позовною заявою
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відповідно до
частини третьої ст.1272 ЦК України. При
цьому, слід враховувати наявність або
відсутність спадкової справи стосовно
спадкодавця у державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини,
наявність у матеріалах справи
обґрунтованої постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщину. За наявності у
спадковій справі заяви спадкоємця про
відмову від права на спадщину його
вимоги про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
задоволенню не підлягають.

З наявних матеріалів справи не
вбачається та не надано представником
позивача у судовому засіданні доказів,
про те, що позивач зверталася до
нотаріальної контори, якою було
відкрито спадкову справу №366/09 від
23.04.2009, із заявою про прийняття спадщини
після померлого її батька - ОСОБА_5, а
також, відсутня відмова нотаріуса у
прийнятті заяви позивача про прийняття
спадщини після померлого батька.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що право на звернення позивача із
заявою про прийняття спадщини, в
порядку, встановленому Цивільним
кодексом України, не порушено, а отже,
звернення позивача до суду є
передчасним та необґрунтованим, тому, у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, 88, 179, 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Перша Київська
державна нотаріальна контора про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини - відмовити в
повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя