АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/1353/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2390/К/14
суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 27 ( І )
Суддя-доповідач - Зубакова
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі відповідно
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИАВАТБАНК» на заочне рішення
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 17 жовтня 2014 року по
цивільній справі позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИАВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4, про виселення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4,
про виселення. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що 18.01.2008 року
між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, відповідно
умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у
вигляді кредитної лінії у розмірі 31 426,95
дол.США строком до 17.01.2018 року, а
позичальник зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_3
18.01.2008 року уклади договір іпотеки,
відповідно до якого відповідач передав
в іпотеку нерухоме майно, а саме:
будинок АДРЕСА_1 у м.Кривому Розі, яке
належить відповідачеві на праві
власності. Позивач зазначає, що свої
зобов'язання по кредитному договору
виконав в повному обсязі, а позичальник
не надав своєчасно банку кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 19
квітня 2012 року звернуто стягнення на
предмет іпотеки, на будинок АДРЕСА_1 у
м.Кривому Розі, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на переданий в іпотеку
житловий будинок всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги. Якщо
мешканці не звільняють добровільно
житловий будинок у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення. Банк
письмову вимогу про добровільне
виселення направляв, проте будинок
відповідач не звільнив.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» просив суд: виселити
ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані
та/або проживають у будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1;
судові витрати покласти на
відповідача.

Заочним рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 17
жовтня 2014 року в задоволенні позову
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційні скарзі представник
позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Так, судом безпідставно не було
розглянуто клопотання позивача про
забезпечення доказів, а отримання
інформації щодо осіб, які
зареєстровані та проживають у будинку,
позивач самостійно не може.

Крім того, судом взагалі не було
розглянуто позовні вимоги про
виселення відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та проживають у
квартирі (предметі іпотеки) із зняттям
їх з реєстраційного обліку.

Представник позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», будучи завчасно (07.11.2014
року) належним чином повідомленим про
час і місце розгляду справи за його
апеляційною скаргою (про що свідчить
розписка про вручення повідомлення про
призначення судового засідання на
19.11.2014 року - а.с. 71), в судове засідання
не з'явився і про причини своєї неявки
суд не повідомив, що (у відповідності до
ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
не спростовано у суді апеляційної
інстанції, що 18.01.2008 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № КRН1GА00150011 на суму 28
000,00 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 17.01.2018 року (а.с. 4-7).

З метою забезпечення зобов'язань по
кредитному договору, між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, 18.01.2008 року був
укладений договір іпотеки нерухомого
майна № КRН1GА00150011, згідно умов якого,
банку в іпотеку було передано нерухоме
майно, а саме: житловий будинок
загальною площею 75,30 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
8-10).

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 19
квітня 2012 року позов ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволено частково та в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № КRН1GА00150011 від 18.01.2008 року, в
розмірі 28 159,58 доларів США, що станом на
18.01.2008 року за курсом НБУ становить 223
587,06 гривень, звернуто стягнення на
житловий будинок з господарчими та
побутовими будівлями загальною площею
75,3 кв.м., який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки ( на підставі договору
іпотеки від 18.01.2008 року ) ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу (а.с. 11-13).

Станом на 24 лютого 2014 року в будинку
АДРЕСА_1 у місті Кривому Розі
зареєстрований ОСОБА_3 ( а.с. 28).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про
виселення відповідача ОСОБА_3 та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у будинку, який є предметом
іпотеки, суд першої інстанції виходив з
то, що виселення відповідача у судовому
порядку є можливим виключно у разі якщо
мешканці добровільно не звільнили
будинок, на який звернуто стягнення як
на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк, а позивачем не надано
жодних доказів щодо проживання у
будинку осіб, які підлягають виселенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У ч.ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» законодавець установлює
певний порядок дії банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку».

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові від 30 березня 2012 року
№ 5 «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9 , ст. 109
ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України
«Про іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна особа
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Рішення суду
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних
доказів вручення відповідачеві ОСОБА_3
письмової вимоги від 27.12.2013 року (а. с. 14)
щодо добровільного виселення зі
спірного домоволодіння протягом 30 днів
з дня отримання такої вимоги. Наданий
позивачем Реєстр поштових відправлень
рекомендованих листів з повідомленням
не є належним доказом цьому (а. с. 15-16).

Отримання такої вимоги третьою особою
ОСОБА_4 теж не є належним її врученням
відповідачу ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_4
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та
саме за цією адресою було направлено
вимогу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про
виселення із будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
17).

Ця обставина є підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_3, а тому колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог через їх недоведеність.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не було розглянуто клопотання
позивача про витребування доказів та
не вирішено позовні вимоги про
виселення відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та проживають у
квартирі (предметі іпотеки) із зняттям
їх з реєстраційного обліку колегією
суддів відхиляються, як безпідставні
та надумані, оскільки ухвалою суду від
13 травня 2014 року було задоволено
клопотання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про
забезпечення доказів (а.с. 3, 37), а
позовні вимоги щодо зняття з
реєстраційного обліку відповідача
взагалі не заявлялись (а.с. 1-2).

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 17
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: