Справа № 649/914/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 року Великолепетиський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого
Мамаєва В.А.

секретаря
Шишка Н.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

законного представника відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду смт. Велика
Лепетиха цивільну за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі законного
представника ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача про визнання
заповіту недійсним, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мама ОСОБА_5 На день своєї
смерті вона мала у власності житловий
будинок в АДРЕСА_1, земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства, розташовану на території
Малолепетиської сільської ради та
земельну частку (пай). У вересні 2014 року,
після того, як вона подала до
Великолепетиської державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, їй стало відомо про
те, що 18.08.2003 року її мама склала
заповіт, яким заповідала своє майно
відповідачам. Але даний заповіт було
складено з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, що є підставою
для визнання його недійсним. Статтею 542
ЦК УРСР та Порядком посвідчення
заповітів і доручень, прирівнюваних до
нотаріально посвідчених, у редакції
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 15 червня 1994 р. №
419 (надалі Порядок), яка діяла на час
складання заповіту, визначено
вичерпний перелік посадових осіб, які
мають право посвідчувати громадянам
заповіти. До такого переліку секретар
виконкому сільської ради не включений,
що дає їй підстави вважати, що даний
заповіт не може бути прирівняний до
нотаріально посвідчених. Відповідно до
п. 14 Порядку заповіти, посвідчені з
порушенням зазначених Правил, є
недійсними. Відповідно до п. 22 Порядку
посвідчувальний напис підписується
посадовою особою і скріплюється
печаткою установи. Але в порушення
цього порядку оспорюваний заповіт не
підписаний відповідною посадовою
особою. Позивач просить суд визнати
недійсним заповіт, складений 18 серпня
2003 року ОСОБА_5 померлою ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований в реєстрі за № 274.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов підтримала та просить розглядати
справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав та просить розглядати
справу у його відсутність.

Законний представник ОСОБА_4 у судовому
засіданні позов визнав та просить
розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що 18.038.2003 року
ОСОБА_5 був складений заповіт, який був
посвідчений секретарем виконкому
Малолепетиської сільської ради
Шляховою О.А. Згідно заповіту ОСОБА_5 на
випадок своєї смерті свій житловий
будинок, погосподарські будівлі, що
знаходяться в АДРЕСА_1 та земельні
ділянки для ведення особистого
селянського господарства в розмірі 2
га. згідно Державних актів на право
приватної власності на землю серії І-ХС
№ 030401 та серії І-ХС № 030450 заповіла
ОСОБА_2, а все інше належне їй майно
(крім того, що вона вже заповіла) де б
воно не знаходилось і взагалі все, що їй
буде належати і на що вона за законом
матиме право заповіла ОСОБА_3

Відповідно до п. 4 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, який
набрав чинності 01.01.2004 року, даний ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

З матеріалів справи вбачається,
що правовідносини щодо складання
заповіту виникли 18.08.2003 року, тобто до
набрання чинності ЦК України, який
набрав чинності 01.01.2004 року, а тому до
них потрібно застосовувати норми
матеріального права, які діяли на
момент виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема ЦК України від
18.07.1963 року, Закону України «Про
нотаріат» N 3425-XII від 02.09.1993 року та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1.

Позивач є дочкою померлої ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про її
народження серія НОМЕР_2 від 24.10.1958 року.

Позивач зазначає, що вказаний заповіт
не може бути прирівняний до
нотаріально посвідчених і має бути
визнаний недійсним, оскільки секретар
виконкому сільської ради в порушення
норм ст. 542 ЦК України від 18.07.1963 року та
Порядку не мала права посвідчувати
заповіт, але з таким твердженням суд не
може погодитись, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 39 Закону України
«Про нотаріат» від 02.09.1993 року N 3425-XII
(Надалі Закон N 3425-XII), в редакції чинній
на час складання заповіту, порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
та посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів встановлюється
цим Законом та іншими актами
законодавства України. Крім того,
відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону N 3425-XII, у
населених пунктах, де немає нотаріусів,
посадові особи виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських Рад
народних депутатів мають право вчиняти
таку нотаріальну дію, як посвідчування
заповітів. У с. Мала Лепетиха
Великолепетиського району Херсонської
області відсутній нотаріус, а тому
відповідно до ст.ст. 37, 39 Закону N 3425-XII
секретар виконкому Малолепетиської
сільської ради мала право посвідчувати
заповіт. Позивач помилково ототожнює
посадову особу виконавчого комітету
сільської Ради народних депутатів, з
іншими посадовими особами, які
посвідчують заповіти, а саме з
заповітами, які прирівнюються до
нотаріально посвідчуваних, які
регулюються ст. 40 Закону N 3425-XII, ст. 542 ЦК
України від 18.07.1963 року та порядку, який
розроблений виключно до ст. 40 Закону N
3425-XII і жодним чином не стосується
повноважень посадових осіб
виконавчого комітету сільських Рад
народних депутатів.

Заповіт є односторонньою угодою і
відповідно ст. 541 ЦК України від 18.07.1963
року (в редакції чинній на час
складання заповіту) заповіт повинен
бути укладений у письмовій формі із
зазначенням місця і часу його
укладення, підписаний особисто
заповідачем і нотаріально посвідчений.

При складанні заповіту від 18.08.2003 року
були дотримані всі вимоги щодо змісту
та форми заповіту, передбачені ст. 541 ЦК
України від 18.07.1963 року, а саме заповіт
складений у письмовій формі із
зазначенням місця і часу його
укладання, заповіт підписаний особисто
заповідачем і нотаріально посвідчений.

Вказаний заповіт є чинний і внесений до
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори), що підтверджується довідкою
з реєстру № 38478761 від 26.09.2014 року.

Не підписання заповіту секретарем
Виконавчого комітету Малолепетиської
сільської ради не може бути підставою
для скасування заповіту, оскільки
форма і зміст заповіту відповідають
вимогам ст. 541 ЦК України від 18.07.1963 року
та нотаріально посвідчений
уповноваженою особою відповідно до ст.
37 та 39 Закону N 3425-XII, а тому відсутні
підстави для визнання заповіту
недійсним, а у задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним
необхідно відмовити.

На підставі ст. 541 ЦК України від
18.07.1963 року, ст. 37, 39 Закону України «Про
нотаріат» від 02.09.1993 року N 3425-XII,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в особі законного
представника ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Херсонської області через
Великолепетиський районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
підпис

КОПІЯ ВІРНА:

Суддя
В.А. Мамаєв

Секретар судових засідань
Н.М. Шишка