печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Фаркош Ю.А.,

при секретарі - Дружук Д. І.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної казначейської
служби України, третя особа
Московський ВДВС Харківського МУЮ про
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом
про відшкодування моральної шкоди
посилаючись на те, що ухвалою
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 28.01.2013 дії державного
виконавця визнано неправомірними,
оскільки він тривалий час не виконує
судове рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу
в розмірі 30 837 грн. 46 коп. та виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження. У зв'язку з тривалим
невиконанням судового рішення,
позивачці було завдано моральну шкоду
в розмірі 5 000 грн., яку просить стягнути
з Державної казначейської служби
України.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, направила на адресу суду
заяву з проханням розглянути позов у її
відсутність.

Представники відповідачів в судове
засідання повторно не з'явилися, про
розгляд справи повідомлені належним
чином.

Представник третьої особи в судове
засідання не з"явились, направили заяву
про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи.

Суд, дослідивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, приходить до
наступного.

Постановами державного виконавця
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Живага О.В.
від 18.05.2012 відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчих листів №№ 2-106, виданих
03.04.2012 Комінтернівським районним судом
м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 загальної суми боргу в
сумі 30 837 грн. 46 коп.

10.09.2012 виконавче провадження з
виконання даних виконавчих листів
закінчено.

На скаргу позивача Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області листом від 20.11.2012 повідомило
про порушення державним виконавцем
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції вимоги ч.3
п.3.16 Інструкції з організації
примусового виконання рішень.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 28.01.2013 визнано
неправомірними дії державного
виконавця Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Живага О.В. по закінченню
виконавчого провадження з виконання
виконавчих листів №№ 2-106, виданих
03.04.2012 Комінтернівським районним судом
м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 загальної суми боргу в
сумі 30 837 грн. 46 коп.

Цією ж ухвалою зобов»язано
Московський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції провести
виконання даних виконавчих листів.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини
встановлені рішенням у
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, Комінтернівським районним
судом м. Харкова було встановлено, що
державним виконавцем не були вчинені
належні дії по виконанню рішення суду
та в зв'язку з цим судове рішення не
виконується вже понад два роки.

Статтею 56 Конституції України
закріплено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
державну виконавчу службу" передбачає,
що шкода, заподіяна державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час виконання рішення,
підлягає відшкодуванню у порядку,
передбаченому законом, за рахунок
держави.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає:

1)у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

2)у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до абзацу 9 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31.03.95 р. "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до Указу Президента України
№ 460 від 13.04.2011р. "Про положення про
Державну казначейську службу України",
Державна казначейська служба України є
правонаступником прав та обов'язків
Державного казначейства України.

Відповідно до вимог п. 9 ст. 25 розділу IV
Прикінцевих та перехідних положень БК
України пп. 2 п. 41,42 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою КМ
України від 03.08.2011р. № 845, казначейство
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету для відшкодування
шкоди, заподіяної фізичним чи
юридичним особам внаслідок незаконно
прийнятих рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, їх посадових
чи службових осіб під час здійснення
ними своїх повноважень.

Для забезпечення безспірного списання
коштів державного бюджету згідно з п. 41
цього Порядку в Казначействі
відкривається в установленому порядку
відповідний рахунок.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди підлягають
задоволенню частково в узагальненому
вигляді моральних страждань в розмірі
1000 грн., оскільки позивачці тривалим
невиконанням судового рішення було
завдано моральну шкоду.

Керуючись ст. ст. 23, 1174 ЦК України ,
ст.ст.10. 11, 61, 209, 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України, третя
особа Московський ВДВС Харківського
МУЮ про відшкодування моральної
шкоди,- задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_1 1 000 грн.
грошової компенсації спричиненої
моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: Ю.А.Фаркош