АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2835/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Суходольський
О. М. Доповідач в апеляційній
інстанції Карпенко О. В. РІШЕННЯ
11 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоКарпенко О. В.суддівЄльцова
В. О. , Нерушак Л. В. при секретарі
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 9 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши ОСОБА_7, яка просила
апеляційну скаргу відхилити, колегія
суддів,-
в с т а н о в и л а :
В вересні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до
Черкаського районного суду Черкаської
області із позовом до ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,
посилаючись в обґрунтування
заявленого позову на те, що згідно
свідоцтва про право приватної
власності №566 від 27 грудня 1990 року вона
є власником домоволодіння по АДРЕСА_1.
Крім неї, у будинку зареєстровані та
проживають донька ОСОБА_8, онук ОСОБА_9
та її колишній співмешканець - ОСОБА_6
ОСОБА_7 вказує, що відповідач, який
зареєстрований за вказаною адресою з
травня 1990 року, але з січня 2013 року і по
даний час в належному позивачці на
праві власності домоволодінні не
проживає, його особистих речей в
будинку немає, що підтверджується
актом обстеження житлово-побутових
умов від 11 лютого 2014 року та заявами
Так як відповідач фактично не проживає
в будинку, однак продовжує бути
зареєстрованим в ньому, вказує ОСОБА_7,
вона зазнає порушень своїх законних
прав, оскільки позбавлена можливості
вільно користуватись та
розпоряджатись своїм домоволодінням,
не може отримати субсидію на сплату
Оскільки даний спір в добровільному
порядку вирішити не можливо, зазначає
позивачка, вона змушена звертатись за
захистом своїх порушених прав до суду
та посилаючись на ст. ст. 71, 72 Житлового
кодексу України просила Черкаський
районний суд Черкаської області
постановити судове рішення, яким
визнати ОСОБА_6 особою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням - будинком за АДРЕСА_1.
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 09 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_7 - задоволено.

Визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право
на користування житловим будинком, що
розташований по АДРЕСА_1, Черкаської
області, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_7 та знято
ОСОБА_6 з реєстраційного обліку у
вказаному житловому приміщенні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
неповне з»ясування обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення виниклого між сторонами
спору по суті, просить рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 09 жовтня 2014 року скасувати,
ухваливши при цьому нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_7 в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
поданої апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до
задоволення, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
постановленого судом першої інстанції
рішення є невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення справи, постановлення
рішення із порушенням вимог
матеріального або процесуального
права.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог ОСОБА_7 та визнання
ОСОБА_6 таким, що втратив право на
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_7, із зняттям
відповідача з реєстраційного обліку у
вказаному житловому приміщенні,
посилаючись на те, що відповідач
фактично не є членом сім'ї ОСОБА_7 та з 20
січня 2013 року в даному будинку не
проживає, особисті речі відповідача в
даному житловому приміщенні відсутні,
тому у ОСОБА_6 відсутні правові
підстави щодо користування даним
будинком.

Проте, із таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
власника без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлене
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, відповідно до свідоцтва про
право приватної власності на житловий
будинок від 27 грудня 1990 року за №566
ОСОБА_7 є власником будинку АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 929 від 16 вересня 2014
року, наданої Хацьківською сільською
радою, ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_1
з 21 травня 1990 року по теперішній час.

ОСОБА_6 є членом сім'ї ОСОБА_7, що
підтверджується довідкою № 930 від 16
вересня 2014 року, наданої Хацьківською
сільською радою.

Згідно акта обстеження
житлово-побутових умов від 11 лютого 2014
року ОСОБА_6 з 20 січня 2013 року в будинку
не проживає, про те дана обставина
встановлена комісією сільської ради зі
слів власника будинку - самої позивачки
ОСОБА_7, а тому не може слугувати
належним доказом того, що ОСОБА_6 дійсно
без поважних причин не мешкає понад
один рік у будинку, який належить на
праві власності позивачці ОСОБА_7

Будь-яких інших об»єктивних,
переконливих доказів непроживання
відповідача в належному позивачці
будинку без поважних причин понад один
рік, із сторони ОСОБА_7 на адресу суду
надано не було.

Суд вищезазначеним обставинам
належної оцінки не дав та безпідставно
визнав відповідача таким, що втратив
право на користування будинком.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7,
суд послався на ст.ст. 71, 72 ЖК України, що
є неаргументованим, оскільки дані
статті закону регулюють відносини щодо
користування жилим приміщенням в
будинках державного і громадського
житлового фонду і не можуть слугувати
матеріальною підставою для
правовідносин, які регулюють право
членів сім»ї власника будинку на
користування цим помешканням.

Крім того, суд першої інстанції
допустив і порушення норм
процесуального права.

Ухваливши рішення щодо зняття ОСОБА_6 з
реєстраційного обліку у житловому
приміщенні - будинку АДРЕСА_1, суд
фактично вирішив питання про права та
обов»язки реєстраційної служби, яка до
участі в справі в якості сторони
залучена не була.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні заявлених ОСОБА_7
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 09 жовтня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :