Справа № 466/9308/13
Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/4726/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Азенко
М.В.,

з участю: представників
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою представника за довіреністю
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 28 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа -
ОСОБА_7 про визнання договорів позики
та іпотеки недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського
районного суду м. Львова від 28 травня 2014
року провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_7
про визнання договорів позики та
іпотеки недійсними в частині вимог
щодо визнання договору позики
недійсним закрито.

Ухвалу суду оскаржив представник за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що викладене в ухвалі формулювання
позовної вимоги до відповідача про
визнання договору позики та іпотеки
недійсним не відповідає дійсній
пред'явленій позовній вимозі, оскільки
ОСОБА_2 просила суд визнати безгрошовим
договір позики від 25 січня 2012 року, а
договір іпотеки - недійсним.

Висновок суду про те, що вже існує
рішення між тими самими сторонами, про
той самий предмет є невірним та
суперечить фактичним обставинам
справи.

Просить ухвалу Шевченківського
районного суду м. Львова від 28 травня 2014
року скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на підтримання апеляційної
скарги, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на
її заперечення, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення у межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представника за довіреністю ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 - підлягає до задоволення,
ухвала Шевченківського районного суду
м. Львова скасуванню з направленням
справи для продовження розгляду з
наступних підстав.

Відповідно до п.п3,4 ч.1 ст.311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є:

невідповідність висновків суду
обставинам справи;

порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Як зазначено у п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той же
предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа -
ОСОБА_7 про визнання договорів позики
та іпотеки недійсними в частині вимог
ОСОБА_2 щодо визнання договору позики
від 25.01.2012 року недійсним, суд першої
інстанції дійшов висновку, що такі
вимоги заявлялися останньою у справі №
2/464/211/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, третя особа -ОСОБА_7 про
визнання договору позики від 25.01.2012
року неукладеним.

З таким висновком суду погодитись не
можна із заступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи №
2/464/211/14, у серпні 2013 року ОСОБА_5
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики від 25.01.2012 року (а.с.2-3).

04.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася із
зустрічним позовом до ОСОБА_5, третя
особа - ОСОБА_7, у якому із врахуванням
уточнених вимог від 16.01.2014 року просила:

визнати договір позики на загальну
суму 240 000 гривень від 25.01.2012 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 таким, що укладений
під впливом тяжких обставин;

визнати неукладеним між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 договір позики від 25.01.2012 року на
суму 240 000 гривень (а.с.34-38,101.).

Згідно рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 07 лютого 2014 року
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 15 травня 2014 року, та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 серпня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5
заборгованість за договором позики від
25.01.2012 року в розмірі 240 000 гривень.

У задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_5 третя особа - ОСОБА_7 про
визнання договору позики неукладеним -
відмовлено.

У квітні 2013 року представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5,
третя особа - ОСОБА_7 у якому з
урахуванням уточнених вимог від
березня 2014 року просив:

визнати договір позики від 25.01.2012 року
на загальну суму 240 000 гривень
укладеного між нею та ОСОБА_5-
безгрошовим;

враховуючи безгрошовість оспорюваного
договору позики від 25.01.2012 року визнати
недійсним похідний від нього договір
іпотеки підписаний між нею - ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, посвідчений 25.01.2012 року
приватним нотаріусом Львівського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований в реєстрі за №112;

зобов'язати ОСОБА_5 повернути її
правовстановлюючі та технічні
документи (свідоцтво про право
власності, технічний паспорт) на
квартиру розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.3-7,57-58).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про
визнання договору позики від 25.01.2012
року - неукладеним (у справі № 2/464/211/14)
та її позовні вимоги у даній справі про
визнання вказаного договору
безгрошовим, є різними за предметом.

Крім того, закриваючи провадження по
справі в частині вимог ОСОБА_2 щодо
визнання договору позики недійсним від
25.01.2012 року, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що такі вимоги
позивачем не заявлялися і не були
предметом розгляду.

Зазначені вище порушення
процесуального законодавства призвели
до неправильного вирішення спору, що в
силу ч.3,4 ст.311 ЦПК України є підставою
для скасування ухвали Шевченківського
районного суду м. Львова від 28 травня
2014 року і направлення справи в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_7 щодо
визнання договору позики від 25.01.2012
року безгрошовим для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п. 3,4 ч. 1 ст.
312, п. 2 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 28 травня 2014 року -
скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_7 про
визнання договору позики від 25.01.2012
року безгрошовим, визнання недійсним
договору іпотеки між ОСОБА_2 та ОСОБА_5,
посвідчений 25.01.2012 року приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 в реєстрі
№112, зобов'язання ОСОБА_5 повернути
ОСОБА_2 правовстановлюючі та технічні
документи на квартиру розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, в частині визнання
договору позики від 25.01.2012 року
безгрошовим направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.