22-ц/775/1666/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Соловьйов О.Л.
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Баркової Л.Л.,Сороки
Г.П.

при секретарі - Одінцові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до житлово-комунального
підприємства «Житло «Центр» про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
03 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до ЖКП «Житло «Центр» з
позовом про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. В обґрунтування
позову зазначила, що 13.07.2009 року була
прийнята на роботу до ЖКП «Житло
«Центр» на посаду прибиральниці
сміттєвих камер. На початку липня
керівництво підприємства, почало
прискіпливо ставитись до її роботи, та
безпідставно звинуватили у
знаходження в стані сп'яніння на
робочому місці. Майстер домового
господарства відсторонила її від
роботи, а начальниця ЖКП повідомила
про звільнення та забрала ключі від
сміттєвих камер. Вважаючи себе
звільненою, наступного дня не вийшла на
роботу. Звернувшись до адміністрації
за трудовою книжною, від неї зажадали
пояснень з приводу відсутності на
робочому місці. Позивачка наполягає, що
наказ відповідача №54 від 11.07.2014 року
про її звільнення за ст.40 п.4 КЗпП
України за прогули, є незаконним,
оскільки була переконана у власному
звільненні часом раніш, просила
поновити її на посаді прибиральниці
сміттєвих камер, стягнувши середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 4671грн. 78коп.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 03 жовтня 2014 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1,посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове про задоволення її
позовних вимог. Вважає, що відповідач
не надав доказів суду, що позивачка
здійснила прогули без поважних причин;
акти, складені роботодавцем про її
відсутність на робочому місці з 05
години ранку викликають у неї сумніви,
оскільки робочих день членів комісії
починається пізніше; акт, складений у
суботу 05.07.2014 року не міг бути
підписаний членами комісії, оскільки у
них суботні дні є вихідними; суд
порушив норми процесуального права,
оскільки допитав у якості свідка
начальника ЖКП « Житло-Центр», який є
відповідачем та не може бути свідком у
справі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_1 яка просила
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким повністю задовольнити її
позовні вимоги, заперечення
представника відповідача Ярошенко І.С,
яка просила судове рішення залишити
без змін, дослідивши матеріали справи
в межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позову, суд виходив з того,
що позивачка не спростувала докази
відповідача надані суду на
підтвердження законності та
обґрунтованості її звільнення за
прогули, за п.4 статті 40 КЗот України.
Позивачка, у свою чергу, не надала
доказів того, що її відсутність на
робочому місці протягом чотирьох днів
була обумовлена поважними причинами.

Судова колегія погоджується з такими
висновками.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 13 липня
2009 року перебувала у трудових
відносинах з ЖКП « Житло «Центр»,
протягом часу з 02.04.2012 року по 11.07.2014
року працювала прибиральницею
сміттєвих камер, що підтверджується
записами у трудовій книжці. /а.с.3/

Згідно до наказу №54 від 11.07.2014 року
ОСОБА_1 звільнена на підставі п.4 ст. 40
КЗпП України, за прогули(відсутність на
робочому місці більше трьох годин) без
поважних причин. /а.с.47/.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в
п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" при розгляді позовів про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні
виходити з того, що передбаченим цією
нормою закону прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин.

У наказі від 11.07.2014 року № 54 про
звільнення позивачки з роботи
зазначено, що ОСОБА_1 звільнено за
прогули (відсутність на робочому місці
більше трьох годин) без поважних причин
03.07.2014 року, 04.07.2014 року, 05.07.2014 року,
07.07.2014 року.

Підставою звільнення позивачки
слугували доповідні записки майстрів;
акти про встановлення факту
відсутності ОСОБА_1 на робочому місці
03.07.2014р., 04.07.2014р., 05.07.2014р., 07.07.2014р.; згоду
профспілкового комітету на звільнення
за протоколом №15 від 11.07.2014 року.

Згідно акту, складеного комісією
роботодавця від 02.07.2014 року ОСОБА_1 о 10-30
годині була на робочому місці в стані
алкогольного сп'яніння,від медичного
огляду відмовилась. Враховуючи
виробничу необхідність своєчасно
забезпечити відвантаження сміття,
позивачка була відсторонена від роботи
з вилученням ключів від сміттєвих
камер. Згідно актів, складених 03.07.2014
року, 04.07.2014 року, 05.07.2014 року, 07.07.2014 року
ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці,
внаслідок чого був зірваний графік
відвантаження сміттєвих баків.

Дані обставини підтверджуються
поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
табелем обліку робочого часу та
частково підтверджує позивачка.

Відповідно до статті 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Згідно із протоколом профкому №15
від 11.07.2014 року профспілковий комітет
надав дозвіл на звільнення ОСОБА_1 за
прогули на підставі актів про
відсутність на роботі 03.07.2014 року, 04.07.2014
року, 05.07.2014 року, 07.07.2014 року. На
засіданні була присутня позивачка та
пояснила комісії, що у зв'язку із
відстороненням її від роботи 03.07.2014
року, - 04.07.2014 року, 05.07.2014 року, 07.07.2014
року вона була дома та на роботу не
виходила. ( а.с.65)

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від
09.07.2014 року, наданих нею на виконання
статті 149 КЗпП України, остання
пояснювала, що 04.07.2014 року та 05.07.2014 року
на роботу не виходила.( а.с. 62)

Судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги щодо
вимушеності прогулу у зв'язку із
відсутністю у позивачки ключів від
смітника, оскільки остання повинна
була дотримуватись правил
внутрішнього трудового розпорядку та
виходити на роботу для виконання своїх
трудових обов'язків.

При цьому ,судова колегія зауважує, що
згідно табелів обліку робочого часу ,
позивачка виходила на роботу 08.07.2014
року, 09.07.2014 року, 10.07.2014 року, 11.07.2014 року
та відпрацьовувала у ці дні повний
робочий день( по сім годин) ( а.с.66-67)

Доводи апеляції щодо актів, складених
роботодавцем про відсутність
позивачки на робочому місці з 05 години
ранку, та які з цього приводу
викликають сумнів у їх достовірності ,
не спростовують висновків суду,
оскільки самі акти складені о 8-30 годині
( від 03.07.2014), о 8-20 годині ( від 04.07.2014), о
8-15годині ( від 05.07.2014) ( а.с. 32, 35,38)

Доводи апеляції щодо неможливості
складення актів членами комісії у
суботу 05.07.2014 року із посиланням на їх
вихідний день , також не заслуговують
на увагу, оскільки згідно наказу № 21
від 12.01.2014 року директора ЖКП « Житло
«Центр» затверджений графік прийому
громадян , згідно якого керівництво
підприємства та інспектори працюють 1
та 3 суботи місяців( акт складено у
першу суботу місяця), а відповідно до
Правил внутрішнього трудового
розпорядку двірники та прибиральники
смітників також працюють у суботи з 05-00
годині до 12-00 годині.( акт підписаний
ведучим інженером, інспектором,
прибиральником смітників,
двірником,головою профспілки,
майстром)( а.с. 56,111-112)

За заслуговують на увагу доводи
апеляції щодо неможливості допиту у
якості свідка начальника ЖКП «
Житло-Центр» ОСОБА_3, яка на думку
позивача є відповідачем та не може
бути свідком у справі.

Відповідачем у справі є ЖКП « Житло
«Центр» , представник якого Ярошенко
І.С. на підставі довіреності приймала
участь у справі.( а.с.68) У свою чергу ,
відповідно до ч.1 статті 50 ЦПК України
свідком може бути кожна особа, якій
відомі будь-які обставини , що
стосуються справи.

За таких обставин, переглядаючи
справу в межах доводів апеляційної
скарги , судова колегія погоджується з
висновками суду щодо відмови у
задоволенні позову, а доводи
апеляційної скарги про порушення норм
матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л
А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
03 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді