Справа № 739/1100/14-ц
Номер провадження 2/739/268/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

25 липня 2014 року
м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого судді
- Іващенка А.І.

при секретарі
- Шевкун О.Є.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу в залі суду
м.Новгород-Сіверський Чернігівської
області за позовною заявою ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат»,
про стягнення заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та компенсації моральної
шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до ТОВ
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат»,
про стягнення заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та компенсації моральної
шкоди.
В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що він
працював з 10.06.2013 року вантажником ТОВ
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат».
Наказом №250 від 18.09.2013 року він був
звільнений за власним бажанням, у день
звільнення відповідачем не було
проведено з ним остаточного розрахунку
по заробітній платі у сумі 1913,14 грн. На
його неодноразові звернення
відповідач заборгованість по
заробітній платі не виплачує,
посилаючись на відсутність коштів. У
зв'язку з цим просить стягнути з
відповідача зазначену заборгованість
в розмірі 1913,14 грн., а також
середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 11874,33 грн.
та 500 гривень компенсації за завдану
моральну шкоду. В судовому
засіданні позивач підтримав позовні
вимоги та наполягав на їх задоволенні
з підстав, вказаних в позовній заяві та
у зв'язку з не явкою представника
відповідача постановити заочне
рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
судового розгляду справи, не
повідомивши Суд про причини неявки,
тому Суд на підставі ст. 224 ЦПК України,
вважає за можливе винести заочне
рішення по справі, оскільки в
матеріалах справи є достатньо доказів,
що підтверджують позов.

Суд заслухавши позивача та
дослідивши зібрані по справі докази
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню зі слідуючих підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.06.2013
року працював вантажником ТОВ
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат», а
Наказом №250 від 18.09.2013 року був
звільнений з посади згідно ст.. 38 КЗпП
України.

Згідно ст. 43 Конституції
України, кожна людина має право на
заробітну плату, не нижчу ніж
встановлену законом, право на
своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України
передбачено, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до розрахунків позивача,
борг відповідача перед ним на день
розгляду справи становить: 1913,14 грн.,-
заборгованість з виплати заробітної
плати, 11874,33 грн. - середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні, а всього 13787,47- грн.

Представником відповідача такі
розрахунки позивача жодним чином не
спростовані, що є підставою для
стягнення зазначених вище сум.

Вирішуючи питання про стягнення
компенсації моральної шкоди у розмірі
500 грн., завданої порушенням законних
прав позивача, суд виходить з того, що
порядок її відшкодування у сфері
трудових відносин регулюється статтею
237-1 КЗпП України, яка передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (з відповідними
змінами) роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України (набрав
чинності з 13 січня 2000 року) за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконне
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Як встановлено судом у зв'язку з
невиплатою заборгованої заробітної
плати у день звільнення, тобто 18.09.2013
року, позивачу було спричинено душевні
страждання, оскільки, він був
позбавлений можливості повноцінно
підтримувати нормальні життєві зв'язки
та змушений був застосовувати
додаткові зусилля для покращення свого
матеріального добробуту.

За таких обставин позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача в якості компенсації
моральної шкоди 500 грн. суд вважає
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої
та частини другої статті 367 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) необхідно допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення всієї суми
заборгованості із заробітної плати у
розмірі 3244 грн. 73 коп.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI позивачі
звільняються від сплати судового збору
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових відносин.

Згідно з положенням частини третьої
статті 88 ЦПК України якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

У зв'язку з тим, що позов підлягає
задоволенню, з відповідача на користь
держави має бути стягнутий судовий
збір відповідно до підпункту 1 пункту 1
частини другої статті 4 Закону України
«Про судовий збір», у розмірі 243 грн. 60
коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 21 Закону України «Про оплату
праці», ст..ст.116, 117, 237-1 КЗпП України,
статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367
ЦПК України, суд

В И Р I
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат»
про стягнення заборгованості із
заробітної плати, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільнення та компенсації
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат», ідентифікаційний код
юридичної особи 37292284, на користь ОСОБА_1
, ідентифікаційний номер (НОМЕР_1),
заборгованість із заробітної плати у
розмірі 1913 (тисячу дев'ятсот
тринадцять) гривень 14 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, в розмірі
11874 (одинадцять тисяч вісімсот
сімдесят чотири ) гривень 33 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1 в
якості компенсації моральної шкоди 500
(п'ятсот) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат» на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення усієї суми
заборгованості із заробітної плати у
розмірі 1913 (тисячу дев'ятсот
тринадцять) гривень 14 копійок.

Позивачем рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий:
А.І.Іващенко