АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6836/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 640/678/14-ц
Категорія: договірна
Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Харків.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів Бурлака І.В., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПрАТ «Страхова
компанія УНІКА» на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 31 липня 2014
року по цивільній справі за позовом
ПрАТ «Страхова компанія УНІКА» до
ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання недійсним
договору страхування, -

ВСТАНОВИЛА:

17 січня 2014 року ПрАТ «Страхова компанія
«УНІКА» звернулося до суду з позовом, в
якому просило з підстав, передбачених
ст.ст. 203, 215, 229, 230 ЦК України, визнати
недійсним укладений між сторонами
договір від 01.12.2011 року добровільного
страхування позичальника кредиту від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 31 липня 2014 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ПрАТ «СК «УНІКА» в апеляційній скарзі
просить його скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
права, неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи. На
обґрунтування скарги послалося на те,
що в матеріалах справи наявні докази
про те, що відповідач був хворий на день
укладення спірного договору і про що
він з порушенням п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про страхування» та умов ч. 2 п.
6.1 аналогічного договору № 021029/0136/0000018
від 01.12.2010р., який діяв між сторонами до
30.11.2011 року, не повідомив позивача. А
також - на те, що замість відповідача
спірний договір було підписаний іншою
особою, що свідчить про приховування
важливої для укладення спірного
договору інформації про страхові
ризики, тобто про обман з боку
відповідача та порушення ним правил
ст.ст. 203, 215 ЦК України про вільний
характер договірних відносин.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, відповідно до
ст. 303 ЦПК України перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2007
року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» було укладено кредитний договір
№ 014/1647/74/95507, за яким той отримав 140000,00
доларів США зі строком повернення
29.11.2012 року. За умовами цього договору
позичальник на час дії договору
кредиту зобов'язався на користь Банку
застрахувати свої життя і здоров'я на
суму, не меншу, ніж сума кредиту.
Починаючи з 2007 року такі договори
ОСОБА_2 щорічно укладав з ПАТ «СК
«УНІКА».

01 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ПрАТ
«Страхова компанія «УНИКА» було в
черговий раз укладено договір
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту
№ 021029/0136/0000039 строком дії з 02.12.2011 року
по 01.12.2012 року, який оспорюється по цій
справі. 24.07.2012 року позивачу було
встановлено ІІ групу інвалідності за
загальним захворюванням: вегетативна
полінейропатія з вираженим нижнім
парапарезом, порушенням акту ходьби,
поліартрична вегетативна дисфункція у
вигляді вегето-судинної дистонії з
нахилом до синкопальних станів,
мігренеподібних цефалгій. У зв'язку з
цим він звернувся до позивача із заявою
про настання страхового випадку та
вимогою про здійснення страхової
виплати, в чому йому було відмовлено,
після чого ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про стягнення страхової суми
та штрафних санкцій, судовий розгляд
якого триває по іншій справі.

Як вбачається з висновку судової
медичної експертизи № 244-КЕ/2013 від
12.09.2013 року на день підписання спірного
договору відповідач проходив
лікування з приводу реактивного
артриту, з ураженням лівого
гомілкостопного, правого колінного,
лучезапястних суглобів і суглобів стоп
кистей. У відповідності до тож висновку
судових експертів, ІІ групу
інвалідності відповідачу було
встановлено за іншим захворюванням,
яке виникло вже після підписання
спірного договору. При цьому в
матеріалах справи відсутні докази про
те, що ця хвороба має прямий причинний
зв?язок з тією хворобою, з приводу якої
він звернувся за медичною допомогою на
день підписання спірного договору
страхування.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про
страхування» страховий ризик - певна
подія, на випадок якої проводиться
страхування і яка має ознаки
ймовірності та випадковості настання.
Страховий випадок - подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Таким чином, за вказаною нормою закону
до страхового ризику належать
захворювання, які за своїм розвитком
можуть спричинити саме такі розлади
здоров'я, на підставі яких особа
втрачає працездатність, що за умовами
договору страхування належить до
страхового випадку.

Оскільки у даному випадку позивач не
довів, що на день укладення договору
відповідач страждав саме таким
захворюванням, то колегія суддів
погоджується з висновками районного
суду про те, що не повідомлення ОСОБА_2
позивачу при укладенні спірного
договору про наявність у нього хвороби,
яка згодом була діагностована як
реактивний артрит, з певними
ураженнями, - у світлі правових підстав
заявленого позову, ст.ст. 229, 230, 203, 215 ЦК
України, не має правового значення.
Безспірних доказів про те, що ОСОБА_2
при укладенні спірного договору
страхування діяв шляхом обману,
позивачем не надані, в матеріалах
справи вони відсутні, всі доводи
позивача з цього приводу ґрунтуються
лише на припущеннях, які належним чином
не підтверджені і тому відповідно до
ст. 60 ЦПК України колегія суддів їх не
бере до уваги.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, при укладанні договору
страхування у світлі положень ст. 18
Закону України «Про страхування»
страховик має право запросити у
страхувальника баланс або довідку про
фінансовий стан, підтверджені
аудитором (аудиторською фірмою), та
інші документи, необхідні для оцінки
страховиком страхового ризику. Відтак,
страховик сам оцінює страхові ризики
та має право запросити необхідні
документи для їх визначення цих
ризиків, в тому числі медичну
документацію щодо стану здоров'я
страхувальника. ПрАТ «Страхова
компанія «УНІКА» таким правом не
скористалося не з вини відповідача.

Крім того, підтвердженням
добросовісності дій ОСОБА_2 при
черговому укладенні договору
страхування є той факт, що він не
приховував наявність в нього інших
хвороб. З висновку судової медичної
експертизи № 244-КЕ/2013 від 12 вересня 2013
року вбачається, що медичну
документацію ПрАТ «Страхова компанія
«УНІКА» про стан свого здоров?я, у тому
числі про наявність хвороби
реактивного артриту на день укладення
спірного договору страхування, надав
особисто ОСОБА_2

Доводи скарги про те, що спірний
договір був підписаний не
відповідачем, а іншою особою, також не
доведені і спростовуються наявними у
справі екземплярами договорів, в яких
від імені ОСОБА_2 містяться підписи, які
допустимими у розумінні ст. 143 ЦПК
України і обов'язковими у таких
випадках доказами позивачем не
спростовані. Оскільки належним чином
представлений при розгляді справи
позивач за наявності для цього
процесуальної можливості відповідних
клопотань не заявляв, то судова колегія
відхиляє такі доводи скарги, за їх
недоведеністю.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи скарги
цього висновку не спростовують, то з
передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 319-325 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова
компанія УНІКА» відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів після
набрання законної сили може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: