Справа № 740/4711/14
Провадження № 2/740/1623/14
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 листопада 2014 року

м.
Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області Діденко
О.П., ознайомившись з позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на
стороні відповідача орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Ніжинської міської ради, про надання
дозволу на виїзд за кордон
неповнолітніх дітей без згоди батька,

в с
т а н о в и л а :

Ухвалою від 20 листопада 2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 залишено без руху, як таку,
що не відповідає вимогам ст.119 ЦПК
України та іншим вимогам, встановленим
законом, оскільки у відповідності до
п.п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 8 грудня 1995 р. N 991 "Про
затвердження Положення про порядок
направлення громадян на лікування за
кордон" питання направлення громадян
на лікування за кордон порушують
обласні, центральні районні (міські)
лікарні, які надсилають до МОЗ
Автономної Республіки Крим, управлінь
(відділів) охорони здоров'я обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій детальний
витяг з історії хвороби, надрукований у
двох примірниках, обгрунтування
доцільності лікування за кордоном, а
також довідки про склад сім'ї хворого.
Рішення про доцільність лікування за
кордоном приймається Комісією з питань
направлення на лікування за кордон на
підставі висновку головного
спеціаліста відповідного профілю МОЗ.
Позивачем же не зазначено про
наявність чи відсутність такого
висновку з посиланням на належні
докази, що було запропоновано
зазначити та надати докази цьому.

Крім того, оскільки виїзд
дитини за кордон без дозволу одного з
батьків безпосередньо стосується прав,
свобод та інтересів дитини то
відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного
Кодексу України у позові повинно бути
зазначено про наявність письмового
висновку органу опіки та піклування
щодо доцільності надання дозволу на
виїзд дитини за кордон без згоди та
супроводу одного із батьків, позивач же
у позові зазначала, що вона звернулася
до органу опіки та піклування за
допомогою з приводу урегулювання спору
з відповідачем, і зобов»язувалася
надати у судове засідання відповідь,
проте мова йде саме про висновок
органу, з якого б убачалася доцільність
чи недоцільність виїзду дітей, а не про
будь-яке сприяння органу у вирішенні
спору, що склався між позивачем та
відповідачем, тобто позивачу
пропонувалося зазначити про наявність
чи відсутність письмового висновку
органу опіки та піклування з приводу
доцільності чи недоцільності надання
дозволу на виїзд дитини за кордон без
згоди та супроводу одного із батьків (у
даному випадку батька) та додати його.

Копію ухвали позивач отримала 22
листопада 2014 року, відповідно до
повідомлення пошти, і у визначений
строк недоліки позовної заяви не
усунула.

З огляду на встановлене приходжу до
висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід
вважати неподаною та повернути
позивачу.

Керуючись ст.121 ЦПК України,
суддя

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа на стороні відповідача орган
опіки і піклування виконавчого
комітету Ніжинської міської ради, про
надання дозволу на виїзд за кордон
неповнолітніх дітей без згоди батька
вважати неподаною та повернути
позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Чернігівської області через
Ніжинський міськрайонний суд протягом
п”яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя
Діденко О.П.