АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8032/14
Справа № 641/7083/14-ц
Головуючий І-ої інстанції:
Доповідач: Коростійова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 7 жовтня 2014 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», в особі філії товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус» у Комінтернівському районі
міста Харкова, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

3 лютого 2014 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк»
звернулося до суду із вказаним позовом.

Просило стягнути: з боржника за
кредитним договором від 4 жовтня 2006
року ОСОБА_3 заборгованість станом на 31
жовтня 2013 року у сумі 33460,89 грн.; з
боржника ОСОБА_3 і поручителя
товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус» (далі - ТОВ
«УФА «Верус»), в особі філії ТОВ «УФА
«Верус» у Комінтернівського району
міста Харкова 200 грн.- солідарно.

В обґрунтування позову
посилалось на те, що боржник ОСОБА_3
зобов'язання за кредитним договором не
виконує. Ліміт відповідальності
поручителя обмежений 200 грн.

Відповідач ОСОБА_3, в особі свого
представника, проти позову
заперечував. Подав заяву про
застосування строку позовної давності.

Рішенням Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 7
жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» у
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просе рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким його позов задовольнити. При цьому
посилається на: неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у
справі, рішення суду не оскаржили.

ОСОБА_3, в особі свого
представника, подав письмові
заперечення на апеляційну скаргу,
вважав її безпідставною, а рішення суду
- законним і обґрунтованим.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджено наявними у
справі доказами, що 4 жовтня 2006 року
ОСОБА_3 отримав у закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за його користування 30% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим строком
повернення, що відповідає строку дії
картки - 2 роки. При цьому ОСОБА_3 дав
згоду на те, що кредитний ліміт в
будь-який момент може бути зменшений
або збільшений за рішенням банку.

За умовами кредитного договору
він складається з заяви позичальника і
Умов та Правил надання банківських
послуг.

22 березня 2011 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" уклало з ТОВ "УФА "Верус", в
особі філії ТОВ «УФА «Верус» у
Комінтернівському районі міста
Харкова договір поруки, згідно якого
останнє поручилось перед ПАТ КБ
"ПриватБанк" за виконання кредитних
зобов'язань ОСОБА_3 При цьому визначено
розмір відповідальності поручителя у
сумі 200 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом першої інстанції
встановлено, що банк виконав свої
зобов'язання та надав ОСОБА_3 кредит.

ОСОБА_3 зобов'язаний був повернути
кредит та сплатити відсотки за його
користування у строк до 4 жовтня 2008
року, проте зобов'язання не виконав.

Станом на 31 жовтня 2013 року
допустив заборгованість за кредитним
договором у сумі 33660,89 грн., з яких:

- 10624,19 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 12563,13 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 8394,48 грн. - заборгованість по
комісії;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1579,09 - штраф (процентна складова).

З огляду на це, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що право ПАТ КБ
«ПриватБанк» порушено.

Обгрунтованим є і висновок суду
першої інстанції про те, що порушене
право не підлягає захисту у зв'язку з
пропуском ПАТ КБ «ПриватБанк» строку
позовної давності.

Відповідно до ст.256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За приписами ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі сплином строку
виконання.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі
спливом позовної давності до
основної вимоги важається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо).

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджено наявними у
справі доказами, що кінцевий строк
повернення кредиту відповідає строку
дії картки.

Строк дії кредитної картки -
жовтень 2008 року.

Строк позовної давності сплив 31
жовтня 2008 року.

Останній платіж за кредитом
ОСОБА_3 здійснив у січні 2009 року.

До суду ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося 3 лютого 2014 року (а.с.1).

Таким чином, позивач пропустив
строк позовної давності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

ОСОБА_3 до винесення судом
рішення, зробив заяву про застосування
строку позовної давності (а.с.76-78).

Натомість ПАТ КБ «ПриватБанк»
заяву про поновлення строку позовної
давності та доказів поважності причин
пропуску строку позовної давності не
надало.

За таких обставин, суд першої
інстанції підставно відмовив ПАТ КБ
«ПриватБанк» у позові у зв'язку з
пропуском ним строку позовної
давності.

Рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги
висновків рішення не спростовують.

Відповідно до п.3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на самій картці і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця. Строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, строк погашення
кредиту визначено останнім днем
місяця, вказаного на картці (поле MONTH)
(а.с.13).

Строк дії картки - жовтень 2008 року.

А отже строк дії картки сплинув 31
жовтня 2008 року.

Саме з цієї дати необхідно
визначати початок перебігу строку
позовної давності.

Така ж правова позиція викладена
у Постановах Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року і 22 жовтня 2014 року,
які прийняті за результатами розгляду
заяв про перегляд рішень з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, по
справах №6-14цс14 і 6-127цс14, які відповідно
до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими
для судів при вирішенні спорів у
подібних правовідносинах.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що кредитна картка була
перевипущена, строк дії нової
платіжної картки встановлено до січня
2013 року, а тому перебіг строку
починається саме з цієї дати, є
безпідставним.

Верховний Суд України у своїй
постанові, прийнятій за результатами
розгляду заяв про перегляд рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК
України по справі №6-127цс14 зазначив:
«Автоматичне неодноразове продовження
дії картки не змінює кінцевого терміну
виконання кредитного зобов'язання,
отже продовження дії картки для
настання кінцевого терміну повернення
заборгованості значення не має.
Подальше продовження дії картки є
способом виконання зобов'язання щодо
повернення простроченого кредиту,
процентів, неустойки.»

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування чи зміни не
має.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1
ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 7 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: