АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 441/2-652/11 22-ц/774/2317/К/14
Справа № 2-652/11
Головуючий в суді
Провадження № /22-ц774/2317/К/14
інстанції - Тарасенко О. В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Соколан Н.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

при секретарі - Трофименко О. О.

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» -
Юфєрєвої Олени Миколаївни,

представника відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДСД» -
Захаренка Володимира Васильовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 10
жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДСД» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- ПАТ «ПівнГЗК») та ТОВ « ДСД», і просив
стягнути з ПАТ «ПівнГЗК» 173 800 грн.
моральної шкоди, спричиненої втратою
професійної працездатності у зв'язку
із професійними захворюваннями.

Рішенням Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково,
стягнуто на його користь з ПАТ
«ПівнГЗК» 20 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди. Стягнуто з
відповідача на користь держави судовий
збір в сумі 8,50 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 15 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«ПівнГЗК», ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає рішення незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з порушення
норм матеріального і процесуального
права; суд не взяв до уваги, що шкідливі
умови праці законодавчо дозволені, і
позивач погодився працювати на роботу
у таких умовах; не встановлена вина
відповідача у виникненні професійного
захворювання; розмір моральної шкоди
не відповідає обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
тривалий час працював у шкідливих
умовах праці на ПАТ «ПівнГЗК».

Висновком МСЕК від 14 грудня 2009 року (а.с.
22) ОСОБА_2 первинно встановлено 25%
втрати професійної працездатності на
безстроковий термін.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що Актом розслідування
хронічного професійного захворювання
№ 1 від 01.12.2009 року встановлено, що
причиною виникнення хронічного
професійного захворювання позивача є
тривалий час роботи ОСОБА_2 в умовах
підвищеної запиленості повітря. Згідно
п. 19 зазначеного Акту, винними особами
визнано, зокрема, керівництво ПАТ
«ПівнГЗК» та ТОВ «ДСД». Зазначений акт
є дійсним, його не скасовано у
встановленому законом порядку, він є
чинним. Тому доводи відповідача про
незаконність стягнення моральної
шкоди на користь позивача та
відсутність доказів вини відповідача є
безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Стаття 13 Закону України «Про охорону
праці» передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_2 у зв'язку з її професійним
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні та підтверджений
наданими позивачем доказами.

Внаслідок отриманих професійних
захворювань позивачу спричинена
моральна шкода, яка полягає у душевних
та психічних стражданнях, яких він
зазнає у зв'язку із ушкодженням
здоров'я, що призводить до порушення
його звичайного способу життя та
вимагає від нього додаткових зусиль
для його організації.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при укладенні трудового договору
позивачу були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом без
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого. розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, істотність вимушених змін
у його життєвих стосунках, конкретних
обставин по справі і наслідків, що
наступили. Суд не врахував ступінь
фізичних і моральних страждань
позивача, їх тривалість і тяжкість,
істотність вимушених змін у її
життєвих і виробничих стосунках, а
також конкретних обставин по справі, і
наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів,
беручи до уваги конкретні обставини по
справі, характер отриманого позивачем
професійного захворювання, і пов'язані
з ним фізичні і моральні страждання
позивача, інтенсивність і
довготривалість фізичних і психічних
страждань позивача, істотність
вимушених змін у життєвих стосунках, і
наслідків, що наступили, вважає
необхідним змінити рішення суду,
зменшити розмір стягнутої моральної
шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь позивача з 20 000 грн. до 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» -
задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 10 жовтня 2014 року
змінити в частині розміру стягнутої
моральної шкоди, зменшивши розмір
моральної шкоди з 20000 до 15000 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: