АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-1812/10
інст. - Бондаренко В.В.
Провадження:22ц/790/4581/14
Категорія: договірні
Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Гуцал Л.В.,

суддів
-Коростійової В.І., Кірсанової Л.І.,

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 09 листопада 2010 року по
справі за позовом відкритого
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановила:

01 березня 2010 року Відкрите акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ВАТ «КБ «Надра») звернулося до
суду з вказаним позовом.

Просило стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 926 665, 81 гривень.

Посилалося на те, що 23 червня 2008 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
було укладено Кредитний договір №
6/4/2008/840/-К/466. Відповідно до умов
договору Банком було надано ОСОБА_2
кредит у розмірі 93 144, 61 доларів США
строком до 10 червня 2026 року зі сплатою
за користування кредитом відсотків з
розрахунку 15, 39 % річних.

Також 23 червня 2008 року між ВАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_1 було укладено
Договір поруки № 6/4/2008/840-К/466,
відповідно до якого Поручитель
зобов'язався відповідати за виконання
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Кредитним
договором № 6/4/2008/840-К/466 у повному
обсязі як солідарний боржник.

Свої зобов'язання Банк виконав у
повному обсязі, надавши ОСОБА_2
кредитні кошти шляхом видачі готівки 23
червня 2008 року.

Проте Позичальник свої зобов'язання по
сплаті суми кредиту та нарахованих
відсотків за договором виконує не
добросовісно, в результаті чого станом
на 15 лютого 2010 року виникла
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 926 665, 81 гривень.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду міста Харкова від 21
червня 2010 року позов було задоволено
(а.с.54,55).

За заявою відповідача ОСОБА_2 заочне
рішення від 21 червня 2010 року скасовано
(а.с.79).

09 листопада 2010 року Ленінський
районний суд міста Харкова, повторно
розглянув справу в порядку ст.224 ЦПК
України та ухвалив рішення, яким позов
ВАТ «КБ «Надра» задовольнив у повному
обсязі (а.с.85-87).

У червні 2014 року рішення суду першої
інстанції оскаржив ОСОБА_1 В
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції змінити, у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 -
відмовити, а в іншій частині рішення
залишити без змін. Посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального і процесуального
права.

ОСОБА_1, який належним чином
повідомлявся про розгляд справи 03
липня, 14 липня, 26 серпня, 25 вересня, 16
жовтня, 04 листопада та 18 листопада 2014
року до суду не з'явивися, про причини
неявки не повідомив.

Представник позивача та відповідач
ОСОБА_2, належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки не повідомили.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 рішення
суду не оскаржувала, то в частині що
стосується стягнення заборгованості
за кредитним договором з Позичальника
ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції
апеляційним судом не переглядалось.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України, в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
23 червня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір
№ 6/4/2008/840/-К/466. За цим договором Банк
надає у тимчасове користування ОСОБА_2
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності кредит у сумі
93 144,61 доларів США строком до 10 червня 2026
року зі сплатою за користування
кредитом відсотків з розрахунку 15, 39 %
річних. ОСОБА_2 взяла на себе
зобов'язання належно виконувати всі
умови договору та здійснювати
погашення грошових зобов'язань.

Того ж дня, 23 червня 2008 року між ВАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_1 було укладено
Договір поруки № 6/4/2008/840-К/466,
відповідно до умов якого Поручитель
зобов'язався відповідати за виконання
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Кредитним
договором № 6/4/2008/840-К/466 у повному
обсязі як солідарний боржник.

Банк умови Кредитного договору
виконав, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти,
натомість остання своїх зобов'язань
щодо своєчасного погашення кредиту не
виконувала, внаслідок чого станом на 15
лютого 2010 року утворилась
заборгованість у розмірі 926665,81
гривень, яка складається із:

- заборгованісті за кредитом в розмірі
92 054,79 доларів США (що по курсу НБУ
складало 736 668,46 гривень);

- нарахованих відсотків за
користування кредитом у розмірі 20 808,07
доларів США (що по курсу НБУ складало 166
516,68 гривень);

- суми штрафних санкцій за несвоєчасне
виконання зобов'язань за Кредитним
договором у розмірі 2934,18 доларів США (
що по курсу НБУ складало 23480,78 гривень).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов`язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов`язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частинами 1,2 ст. 554 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному
обсязі як від усіх боржників, так і від
будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК
України).

Пунктом 4.2.4 Кредитного договору
сторони передбачили право Банку
вимагати від Позичальника
дострокового виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту, сплати
нарахованих відсотків та інших
платежів, передбачених цим договором,
можливих штрафних санкцій, якщо
Позичальник не вніс чергові мінімально
необхідні платежі у термін, визначений
п.3.3.3 цього договору.

Відповідно до п.3.3.3.Кредитного договору
Позичальник вносить мінімально
необхідний платіж по кредиту,
визначений у п.3.3.1. щомісячно до 10 числа
поточного місяця, а Банк здійснює
списання з поточного рахунку на
рахунок погашення заборгованості до 12
числа поточного місяця. У випадку, коли
Позичальник до 10 числа поточного
місяця не вніс (повністю або частково)
суми мінімально необхідних платежів,
внаслідок чого станом на 12 число
поточного місяця не була погашена
поточна заборгованість Позичальника,
Банк, починаючи з 13 числа поточного
місяця, застосовує до Позичальника
штрафні санкції, передбачені цим
Договором.

Згідно п.3.3.1 Договору щомісячна сума
мінімально необхідного платежу
складає 1285,05 доларів США.

Зазначені обставини Поручитель ОСОБА_1
не спростовує, як і розмір
заборгованості.

Установивши, що ОСОБА_2 не виконала
своїх зобов`язань за Кредитним
договором, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог Банку про
стягнення заборгованості за цим
Договором з Позичальника та ОСОБА_1, як
Поручителя, у солідарному порядку.

Висновки суду ґрунтуються на зібраних
у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги стосовно
порушення позивачем п.2.1,п.2.4 Договору
поруки висновку суду в частині
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, не
спростовують.

Так п.2.1,п.2.4 Договору поруки, укладеного
23 червня 2008 року між позивачем та
ОСОБА_1 передбачено, що Кредитор
набуває право вимагати від Поручителя
виконання зобов'язання, що витікає із
Кредитного договору, при умові, якщо в
установлений Кредитним договором
строк виконання Позичальником
зобов'язання в цілому чи в будь-якій
його частині не будуть виконані, а
також при умові обов'язкового
направлення Поручителю вимоги
виконати зобов'язання в цілому (або в
тій чи іншій його частині).
Повідомлення, що направляється
Поручителю, повинно бути здійснено у
письмовій формі та буде вважатись
поданим належним чином, якщо надіслано
рекомендованим чи цінним листом, або
вручено особисто Поручителю.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу так і пред'явлення до
нього позову.

Отже, посилання ОСОБА_1 на те, що
позивачем не доведено своє право
вимагати від Поручителя виконання
зобов'язання в судовому порядку,
оскільки Банком не виконані умови
п.2.1,2.4 Договору поруки, є помилковим.
Жодних доказів того, що ОСОБА_1 за час
розгляду справи судом здійснив дії
направлені на погашення
заборгованості, останній суду не надав.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не був
обізнаний про розгляд справи судом
першої інстанціїї, не є підставою для
задоволення скарги, оскільки останній
мав можливість реалізувати своє право
на участь у судовому засідання в суді
апеляційної інстанції, надати
пояснення, докази та заявити
клопотання, але таким своїм
процесуальним правом не скористався,
жодного разу за викликом суду не
з'явився.

Не впливає на правильність ухваленого
судом першої інстанції рішення в
частині стягнення заборгованості з
ОСОБА_1 та не є підставою для скасування
чи зміни рішення відповідно ст.309 ЦПК
України, і посилання в апеляційній
скарзі на те, що суд не звернув уваги, що
сторонами у Кредитному договорі у
відповідності до ст.112 ЦПК України,
була визначена підсудність справ за
місцем знаходження Банку у м.Київі.

Інших підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення заборгованості з
ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить.

За змістом ст.88 ЦПК України та
роз'яснень, що містяться у п.12 постанови
ПленумуВерховного Суду України №2 від
12 червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстаанції» при повному
або частковому задоволенні позову
майнового характеру до кількох
відповідачів судові витрати, понесені
позивачем, відшкодовуються ними
пропорційно розміру задоволених судом
позовних вимог до кожного окремо.

В оскаржуваному рішенні суд стягнув
судові витрати з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
солідарному порядку, що не можнати
визнати правильним.

Тому в частині вирішення питання про
стягнення судових витрат рішення суду
необхідно змінити зазначивши про
стягнення судових витрат в рівних
частинах з кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 09 листопада 2010 року в
частині солідарного стягнення з
ОСОБА_1 на користь відкритого
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» заборгованості у розмірі
926 665 гривень 81 копійки залишити без
змін.

Це ж рішення в частині розподілу
судових витрат змінити, зазначивши про
стягнення судових витрат в рівних
частках по 910 гривень з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1.

Рішення в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_2 не оскаржувалось та
судом апеляційної інстанції не
переглядалось.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді