справа № 2-1684/02
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року

Залізничний районний суд міста Львова

у складі: головуючого-судді
Іванюк І.Д.

при секретарі сз
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
скаргу Львівського комунального
підприємства
“Залізничнетеплоенерго” на дії
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_2 про визнання дій
неправомірними,-

в с т а н о в и в :

ЛКП “ЗТЕ” звернулося до суду із
скаргою про визнання неправомірними
дій державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції щодо
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№ 44267124 від 06.08.2014 р. та зобов’язати
прийняти до виконання дублікат
виконавчого листа № 2-1684/02 виданого
24.07.2014 року на підставі рішення
Залізничного районного суду м. Львова
про стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛМКП
“Залізничнетеплоенерго” 4008,60 грн.
заборгованості по оплаті за теплову
енергію. Свої вимоги мотивує тим, що
22.04.2002 року Залізничним районним судом
м. Львова у справі № 2-1684/02 ухвалено
рішення про солідарне стягнення з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛМКП
“Залізничнетеплоенерго” 4008,60 грн.
заборгованості по оплаті за теплову
енергію. У вказаній справі 24.07.2014 року
Залізничним районним судом м. Львова
видано дублікат виконавчого листа,
який 04.08.2014 року було пред’явлено у
Шевченківський ВДВС ЛМУЮ до
примусового виконання. 06.08.2014 року
державним виконавцем Рослюк Т.С.
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції винесено
постанову про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого листа № 2-1684/02
виданого Залізничним районним судом м.
Львова від 24.07.2014 року на підставі п. 3 ч.1
ст. 18 ЗУ „Про виконавче провадження".
Вважає дії державного виконавця
неправомірними, покликаючись на те, що
вимоги ст. 18 ЗУ “Про виконавче
провадження” щодо обов’язкової
наявності індивідуального
ідентифікаційного номера боржника, які
набрали чинності з 08.08.2012 року та не
діяли на час вступу в законну силу
рішення суду по справі № 2-1684/02, а саме
23.05.2002 р. Із врахуванням наведеного
просять позов задоволити.

Представник заявника в судове
засідання не з”явилася, подала суду
заяву про розгляд скарги у її
відсутності.

Державний виконавець в судове
засідання не з’явився із невідомих
причин, про розгляд справи був належним
чином повідомлений, заяви про розгляд
справи у його відсутності не надходило,
тому суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦПК
України учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України
визначено, що замість втраченого
оригіналу виконавчого листа або
судового наказу суд. який видав
виконавчий лист або судовий наказ, має
право за заявою стягувача або поданням
державного виконавця видати його
дублікат.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, які набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Закон України „Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону у
редакції, чинній на час винесення
рішення суду, вимоги до виконавчого
документа у виконавчому документі
повинні бути зазначені: 1) назва
документа, дата видачі та найменування
органу, посадової особи, що видали
документ; 2) дата і номер рішення, за
яким видано виконавчий документ; 3)
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за його
наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника за його
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші
відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, такі як дата і
місце народження боржника та його
місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;
4) резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання чинності рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Виконавчий документ має
бути підписаний уповноваженою
посадовою особою і скріплений
печаткою. Законом можуть бути
встановлені також інші додаткові
вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», чинної на час
розгляду скарги, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 10) звертатися до
суду з поданням про розшук боржника -
фізичної особи або дитини чи про
постановлення вмотивованого рішення
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
або іншої особи, в якої перебуває майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
стосовно якої складено виконавчий
документ про її відібрання; 13)
накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом;

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ “Про
виконавче провадження” державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що 22.04.2002 року
Залізничним районним судом м. Львова по
справі № 2-1684/02 було ухвалено рішення
про стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛМКП
“Залізничнетеплоенерго” 4008,60 грн.
заборгованості по оплаті за теплову
енергію. Рішення набрало законної сили
23.05.2002 р.

20.06.2014 року Залізничним районним судом
м. Львова по справі № 2-1684/02
постановлено ухвалу про видачу
дубліката виконавчого листа.

Стягувачем 04.08.2014 року до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції було
подано заяву про примусове виконання
виконавчого листа № 2-1684/02 виданого
24.07.2014 року Залізничним районним судом
м. Львова.

Постановою державного виконавця
Рослюк Т.С. Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 06.08.2014 року на підставі п.6 ч.
1 ст. 26 ЗУ “Про виконавче провадження”
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
листа, у зв'язку з невідповідністю
виконавчого документа вимогам ст. 18 ЗУ
“Про виконавче провадження”, а саме,
через відсутність індивідуального
ідентифікаційного номера боржника.

Однак, із наведених вище положень
вбачається, що обов’язкове зазначення
у виконавчому документі
ідентифікаційного коду стосується
лише виконавчих документів, які видані
після 08.08.2012 року, тобто після набрання
змінами до Закону України “Про
виконавче провадження” сили. Окрім
того, із положень ст. 370 ЦПК України
вбачається, що дублікат виконавчого
листа повинен відповідати оригіналу і
не може містити інших додаткових
відомостей.

За таких обставин, оскільки рішення
Залізничного районного суду м. Львова
по справі № 2-1365/02 набрало законної сили
25.02.2002 року, а вимоги ст. 18 ЗУ “Про
виконавче провадження” щодо
обов’язковості наявності
індивідуального ідентифікаційного
номера боржника на той час не діяли,
відтак постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№ 44267124 від 06.08.2014 р. слід визнати
незаконною, зобов"язати виконавця
прийняти до виконавчого провадження
виконавчий документ - дублікат
виконавчого листа № 2-168/02 від 24.07.2014 р.
про стягнення із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
користь ЛКП "Залізничнетеплоенерго"
заборгованості у сумі 4008,60 грн.

Керуючись ст.ст. 14, 208-210, 383, 387 ЦПК
України, ст.ст. 18, 25, 26 Закону України
“Про виконавче провадження”, суд –

у х в а л и в:

Скаргу задоволити.

Визнати дії державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції - ОСОБА_2
щодо винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№ 44267124 від 06.08.2014 р. незаконними.

Зобов”язати державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції прийняти
до виконавчого провадження виконавчий
документ - дублікат виконавчого листа
№ 2-168/02 від 24.07.2014 р. про стягнення із
ОСОБА_4 на користь ЛКП
"Залізничнетеплоенерго"
заборгованості у сумі 4008,60 грн.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

Ів
анюк І.Д.