Справа № 456/170/14
Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/6243/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Куцика І.Б.,

з участю ОСОБА_2,
ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 21 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права на проживання та
усунення перешкод у користуванні
житлом,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 21 липня 2014
року первинний позов задоволено.

Суд зобов'язав ОСОБА_2 усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_3
житловим будинком розташованим в
АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_2 з
цього будинку.

Суд відмовив у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права на проживання та усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на
зазначене рішення.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд не взяв до
уваги те, що вона вселилась за згодою
власника житлового будинку,
безперервно проживала тривалий час
(понад 6 років) у спірному житловому
будинку і до неї не було жодних
претензій як зі сторони користувачів
житловим будинком, так і зі сторони
сусідів та жителів села Довге, а тому
вважає, що підстави для виселення її із
житлового будинку АДРЕСА_2 відсутні.

Апелянт також стверджує, що оскільки
вона на законних підставах вселилась
та проживала безперервно понад 7 років,
то вона має право і на далі
користуватись житлом у спірному
житловому будинку.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким її позов задовольнити, а у позові
ОСОБА_3 до неї про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком
відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що
ОСОБА_5 був власником будинку АДРЕСА_2 і
це підтверджується свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно від
20.01.2004 року (а.с. 31).

Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від
25.01.2013 року підтверджується, що ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 8).

Згідно з свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 17.09.2013 року,
спадкоємцем майна ОСОБА_5 є його
дружина ОСОБА_3, а також в свідоцтві
зазначено, що спадщина складається із
житлового будинку разом із належними
до нього господарськими спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 9522701 від 17.09.2013 року
стверджується, що ОСОБА_3 зареєстрована
як власник житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2, який складається з
однієї кухні та трьох житлових кімнат,
загальною площею 70,2 кв. м., житловою
площею 55,6 кв.м. (а.с. 7).

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Станківської сільської
ради від 27.12.2013 року № 1352, в житловому
будинку за адресою:АДРЕСА_2, який
належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право власності за законом ВТМ №
485859 від 17.09.2013 року ніхто не
зареєстрований, а ОСОБА_2 у зазначеному
будинку з 2009 року проживає без
реєстрації (а.с. 12).

Суд першої інстанції із показань
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
встановив, що ОСОБА_2 більше шести років
проживає в АДРЕСА_2, оскільки за життя
її брат, ОСОБА_5, який був власником
зазначеного будинку, не заперечував
щодо її проживання у цьому будинку,
однак, після його смерті власником
будинку стала його дружина, ОСОБА_3, яка
заперечує щодо проживання у цьому
будинку ОСОБА_2 і між ними постійно
виникають конфлікти.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383
ЦК України, власник житлового будинку
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення таких дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно з положенням статті 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що вона має право на проживання у
спірному будинку, оскільки цей будинок
- це будинок її батьків в якому вона
проводила ремонт будь-якими доказами
не підтверджені та спростовуються
матеріалами справи й вищенаведеним та
на висновки суду не впливають.

Інші доводи апелянта ОСОБА_2 також
висновків суду не спростовують.

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що апелянт ОСОБА_2
зареєстрована у м. Києві за адресою:
АДРЕСА_1 і зазначена квартира, як
пояснила апелянт, належить їй та її
дочці і сину на праві власності.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком шляхом виселення ОСОБА_2 з
цього будинку та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання права на
проживання та усунення перешкод у
користуванні житлом, правильно
встановивши та оцінивши фактичні
обставини справи, ухвалив обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам закону,
тому суд апеляційної інстанції підстав
для скасування оскарженого рішення не
знаходить.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 21 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.