Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/2209/14-ц
Провадження № 2/279/937/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
Коростенський
міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді
Лешко С.М.

з секретарем
Подвисоцькою Т.В.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства «Будівельна пересувна
механізована колона №2» в особі
ліквідатора підприємства Білика
Володимира Павловича про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
моральної шкоди

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом
і мотивував його тим, що він з 01.02.2005
року по 31.05.2012 року перебував у трудових
стосунках з відповідачем. При
звільненні з роботи за ст.36 п.1 КЗпП
України, згідно наказу № 55-к,
відповідачем не було проведено з ним
остаточного розрахунку.
Заборгованість в сумі 6608,64 грн.
утворилась з 2009 року, не була виплачена
на час звільнення і існує на час
звернення до суду, через що просив
стягнути з відповідача вказану суму
заборгованості по заробітній платі, а
також моральну шкоду в сумі 5000 гривень,
за перенесені пригнічення, дискомфорт,
моральні страждання.

В судове засідання позивач не з'явився,
направив письмову заяву і просив
розглянути справу в його відсутності, а
позов задовольнити. Просив долучити
письмові докази.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, просив справу
розглядати у його відсутності.
Направив до суду заперечення проти
позову, яке мотивував тим, що позивачем
не надано доказів існування
заборгованості по заробітній платі.

У відповідності до ст.197 ЦПК України суд
проводить розгляд справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами, у відсутності
сторін.

Вивчивши письмові матеріали справи у
їх сукупності і давши їм оцінку, суд
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

За приписами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебував у трудових стосунках з
відповідачем, працюючи з 01.02.2005 року по
31.05.2012 року на посаді машиніста (а.с.3).

Та обставина, що відповідачем
порушувались строки виплати
заробітної плати, передбачені ст. 115
КЗпП України, знайшла своє
підтвердження.

З представленого суду рахунку по
заробітній платі ОСОБА_1 слідує, що за
червень 2011 року йому до оплати належало
6608,64 грн., при тому, що невиплачена
зарплата існувала і за попередній час в
сумі 7241,18 грн.

Представлена суду постанова про
закриття кримінальної справи від 22.10.2012
року старшого слідчого прокуратури
м.Коростеня Макєєва М.М. містить
відомості про те, що в період з 01.08.2010
року по 11.02.2011 року безпідставно не була
виплачена заробітна плата 42 звільненим
працівникам та 18 працюючим працівникам
ВАТ «БПМК №2», в тому числі й ОСОБА_1 в
сумі 5834,00 гривні.

Довідка № 299 від 30.09.2011 року свідчить
про те, що в серпні 2011 року заробітна
плата в ВАТ «БПМК №2» не нараховувалась
і не виплачувалась, оскільки з цього
часу на підприємстві відсутні
бухгалтери. Будь-яких відомостей, що
заробітна плата нараховувалась або
виплачувалась ОСОБА_1 з липня 2011 року до
часу його звільнення, або в подальшому,
суду не представлено.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про існування
заборгованості по виплаті заробітної
плати позивачу саме в сумі 6608,64 гривні.

На неодноразову вимогу суду про
надання відповідної інформації про
проведення розрахунків з ОСОБА_1 на час
його звільнення, відповідач таких
відомостей суду не надав. Також
відповідач не довів належними доказами
ті обставини, на які він посилався, як
на підставу заперечень проти позову.
Посилання відповідача на те, що
ліквідатор не отримав від власника
підприємства, відповідальних осіб
жодних фінансових документів, які
доводять нарахування та невиплату
заробітної плати позивачу, не є
підставою для відмови в задоволенні
позову, оскільки даних фінансових
документів про зворотне відповідач
суду не надав.

Щодо вимог про відшкодування моральної
шкоди, то у відповідності до ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Суд визнає, що порушення права позивача
на отримання у встановлені
законодавством строки заробітної
плати, утворення заборгованості за
період 2009-2011 роки, невиплата належних
сум під час звільнення дійсно призвели
позивача до моральних страждань,
оскільки він протягом майже шести
років не отримував тих коштів, які
заробив і на які має право, як на
заробітну плату. Разом з тим, суд визнає
за необхідне зменшити заявлену у
позову суму з 5000 гривень до 3000 гривень.

Керуючись ст.ст.197, 213-218 ЦПК України,
ст.ст. 115, 116, 237-1КЗпП України, суд -

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Будівельна пересувна
механізована колона №2» на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в сумі 6608 (шість тисяч шістсот
вісім) гривень 64 копійки та 3000 (три
тисячі) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Будівельна пересувна
механізована колона №2» на користь
держави судовий збір у розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Житомирської області
через Коростенський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
постановлення, або в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду
С.М.Лешко