Справа № 536/799/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Клименко С.М.

за участю секретарів Ляш О.В., Кірікової
В.С.

позивача ОСОБА_1 та її представника
адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в залі
судових засідань в місті Кременчуці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,
доповненим під час судового розгляду,
до ОСОБА_3 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається, що їй належить на праві
власності на підставі Державного акта
на право власності на земельну ділянку
від 02 травня 2006 року серії ЯГ № 350338
земельна ділянка площею 0,08 га для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель і споруд та на
підставі Державного акта на право
власності на земельну ділянку від 02
травня 2006 року серія ЯГ № 350337 земельна
ділянка площею 0,03 га для ведення
особистого селянського господарства,
які розташовані в АДРЕСА_1.

В травні 2009 року відповідач ОСОБА_3,
який є власником суміжної земельної
ділянки з лівої сторони, заволодів її
земельною ділянкою призначеною для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,03 га, не давав
можливості виорати та засіяти,
зберігав на ній свої будівельні
матеріали. Колишня власниця земельної
ділянки ОСОБА_4 зверталася до комісії з
питань земельного законодавства
Білецьківської сільської ради, де було
зобов'язано його вивезти будівельні
матеріали, що він виконав. Але
обробляти земельну ділянку не давав
можливості. Вона влітку 2012 року
зверталася до нього з проханням не
перешкоджати їй обробити земельну
ділянку та щось посіяти, бо там ростуть
бур'яни, але відповідач відгородив її
стовпами з металевим дротом,
перешкоджаючи їй нею користуватися.

Просила суд зобов'язати ОСОБА_3
звільнити земельну ділянку площею 0,03
га розташовану в АДРЕСА_1 шляхом зняття
дерев'яних стовпів, не чинити
перешкоди працівникам установи
державного підприємства геодезії,
картографії, кадастру та
геоінформатики при проведенні робіт по
встановленню межових знаків та
попередити його про відповідальність
у випадку невиконання покладених на
нього вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та її представник адвокат ОСОБА_2 позов
підтримали та просили позов
задовольнити, про обставини та
підстави якого пояснили так, як це
викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що позивач на протязі багатьох років
намагається незаконно заволодіти
частиною його земельної ділянки, яка
йому виділена в користування та яка є
суміжною з її, на яку, як йому стало
відомо з позовної заяви, вона отримала
Державні акти на право власності, які
суперечать нормам чинного
законодавства, так як під час
виготовлення технічної документації
на них було порушено ряд нормативних
документів. Так, при отриманні
колишньою власницею спірної земельної
ділянки ОСОБА_4, площа якої 0,08 га,
Державного акту, було допущено
помилку, оскільки ОСОБА_5, який є
спадкодавцем ОСОБА_4, була наділена
усадьба згідно рішення Чечелівської
сільської ради від 26 березня 1955 року
площею 0,08 га за № 745, яка знаходиться на
протилежній частині села і ніякого
відношення до спірної земельної
ділянки не має, що підтверджується
архівним витягом № 06-15/Н-245 від 02 серпня
2014 року та архівною випискою № 05-14/Г-564
від 01.10.1998 року. Він пропонував
позивачці вирішити їх земельні
непорозуміння, але це результатів не
принесло, тому він вимушений був за
власний кошт поставити паркан та
відмежувати таким чином свою земельну
ділянку від її. В його користуванні
згідно довідки Білецьківської
сільської ради значиться земельна
ділянка площею 0,15 га і в разі
задоволення судом позову вона
зменшиться на 0,03 га і стане 0,12 га і він
буде позбавлений можливості займатися
огородництвом. Він звертався з метою
врегулювання їх спору до комісії з
питань соціально-економічного
розвитку, земельного законодавства,
охорони природи Білецьківської
сільської ради, рішенням якої від 21
липня 2014 року було встановлено, що він
правомірно володіє земельною ділянкою
площею 0,15 га по АДРЕСА_2 та не було
встановлено фактів самовільного
заняття суміжних земельних ділянок та
були скасовані акти обстеження від 21
червня 2011 року та від 08 липня 2013 року та
зазначив, що висновки судової
земельно-технічної експертизи від 01
вересня 2014 року не є обов'язковими для
суду.

Розглянувши матеріали справи, повно
та всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження,
заслухавши пояснення сторін, та їх
уповноважених представників, судом
встановлено наступне.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах встановлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Судом встановлено, що сторони
являються суміжними
землекористувачами земельних ділянок
розташованих в АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2.
Спірна земельна ділянка не
обробляється, відокремлена
відповідачем ОСОБА_3 стовпами з
металевим дротом.

Відповідно до Договору дарування
земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року
внесеного до Державного реєстру
правочинів 01 жовтня 2008 року, № витягу
6585573, витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 3725580 від
21 травня 2013 року та Державних актів на
право власності на земельну ділянку ЯГ
№ 350337 та ЯГ №350338 ОСОБА_1 належать на
праві власності: земельна ділянка
площею 0,0800 га призначена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та земельна ділянка
площею 0,0300 га призначена для ведення
особистого селянського господарства,
що розташовані в АДРЕСА_1.

Згідно довідки Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області № 18-1224 від 27 серпня
2013 року за ОСОБА_3 числиться земельна
ділянка площею 0,15 га з фонду
комунальної власності Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області в АДРЕСА_2.

Як слідує із висновків судової
будівельно-технічної експертизи № 80-14
від 01 вересня 2014 року розташування межі
між суміжними земельними ділянка, а
саме земельною ділянкою, яка
знаходиться по АДРЕСА_1 та земельною
ділянкою, яка знаходиться в АДРЕСА_2 та
перебуває в користуванні ОСОБА_3 не
відповідає державним актам на право
власності на земельні ділянки виданим
ОСОБА_1

Так, згідно державного акту ЯГ
№350337 на право власності на земельну
ділянку розташовану в АДРЕСА_1 ширина
вказаної земельної ділянки зі сторони
протилежної вул.Чкалова повинна мати
розмір 13,92м, а фактично її розмір
становить 5,40 м, що на 8,52 м менше.

Згідно державного акту ЯГ №350338 на
право власності на земельну ділянку
розташовану в АДРЕСА_1 ширина вказаної
земельної ділянки зі сторони
протилежної вул.Чкалова повинна мати
розмір 13,38 м, а фактично її розмір
становить 2,18 м, що на 11,20 м менше.

Проходження межі між вказаними
земельними ділянками вказано в Додатку
№1 до даного висновку судової
будівельно-технічної експертизи, що
зафарбовано в червоний колір.

Із зазначеного слідує, що
самовільно захоплені частини
земельних ділянок розташованих по
АДРЕСА_1, в результаті чого зменшилась
їх площа на 393 кв.м, мають місце зі
сторони земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_2
Кременчуцького району Полтавської
області та що підтверджується актами
складеними 21 червня 2011 року та 08 липня
2013 року комісією в складі
спеціаліста-землевпорядника та
депутатів Білецьківської сільської
ради Кременчуцького району
Полтавської області.

Доказів, які б спростовували,
ставили під сумнів висновок вказаної
експертизи, свідчили б про її
суперечливість іншим матеріалам
справи відповідач суду не надав.

Суд критично відноситься до
поданих відповідачем, як докази: акту
від 24 червня 2014 року, виписки з
протоколу № 41 засідання постійної
комісії з питань
соціально-економічного розвитку,
земельного законодавства, охорони
природи від 24 червня 2014 року
Білецьківської сільської ради про те,
що акти обстеження від 21.06.2011 року та
08.07.2013 року однобокі, складені без
врахування фактичного використання
земельної ділянки ОСОБА_3 з 1990 року та
рішення Білецьківської сільської ради
60 сесії 6 скликання від 21 липня 2014 року
про їх скасування, оскільки вони
викликають в суду сумніви, складені під
час судового розгляду справи, хоча спір
має місце досить тривалий час і
рішення йому були відомі і не
оскаржувалися ним, тому відхиляє їх,
так як доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 1 протоколу № 11 до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод передбачено, що
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним як зазначено в ст. 41
Конституції України.

Статтею 321 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності є непорушним та ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

У статті 391 ЦК України зазначено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. У відповідності з ч.2 ст. 152
ЗК України власник земельної ділянки
або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Згідно ч. 3. ст. 152 Земельного Кодексу
України захист прав громадян
здійснюється шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав і запобігання вчиненню
дій, що порушують права.

При таких встановлених в судовому
засіданні обставинах, підтверджених
належними доказами, суд приходить до
висновку, що, оскільки позивач є
власником земельних ділянок, які
знаходяться в АДРЕСА_1 та їй з боку
відповідача чиняться перешкоди у
користуванні цими земельними
ділянками, то вона має право вимагати
усунення перешкод у користуванні
належним їй майном.

Таким чином, суд вважає доводи
позивача обґрунтованими, а позов таким,
що підлягає задоволенню.

Отже, позов обґрунтований,
підтверджений в судовому засіданні
належними доказами і тому суд його
задовольняє в частині зобов'язання
ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,03 га
розташовану в АДРЕСА_1 по межі згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 80-14 від 01 вересня 2014 року
відповідно до Додатку № 1, що
зафарбовано на плані в червоний колір
та зняти дерев'яні стовпи.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
ОСОБА_3 не чинити перешкоди
працівникам установи державного
підприємства геодезії, картографії,
кадастру та геоінформатики при
проведенні робіт по встановленню
межових знаків на спірній земельній
ділянці, то суд в їх задоволенні
відмовляє, оскільки вони не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні. Так, позивач суду доказів
про те, що відповідач перешкоджає
вчиняти зазначені дії суду не надала.

Попередження відповідача про
відповідальність не входить до
компетенції суду. Статтею 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів і у випадках
встановлених законом до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи чи
інтереси фізичних осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Оскільки позов задоволено частково,
то в відповідності до ст.88 ЦПК України,
суд стягує з відповідача понесені
позивачем судові витрати, підтверджені
документально пропорційно задоволеній
частині позову в сумі 2 300 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 209, 212-215,218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,03 га розташовану в АДРЕСА_1 по
межі згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 80-14
від 01 вересня 2014 року відповідно до
Додатку № 1 та зняти дерев'яні стовпи.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2300 (дві
тисячі триста) грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської
області через Кременчуцький районний
суд всіма учасниками процесу протягом
десяти днів з дня після його
проголошення або отримання копії
рішення особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час його
проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК
України скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
повного рішення.

Суддя
С. М. Клименко