Справа № 347/2342/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

секретаря Лаюк Г.Д.

розглянувши у відкритому, заочному
судовому засіданні в залі суду в м.
Косів цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"ВіЕс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ :

Публічним акціонерним товариством
"ВіЕс Банк" подано на розгляд суду
позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором кредиту.

Представник позивача, ОСОБА_2., в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
просить позов задовольнити.

Із змісту позовних вимог, ПАТ "ВіЕс
Банк" вбачається, що 28 серпня 2008 року
між Публічним акціонерним товариством
«Фольксбанк» (правонаступник ВАТ
«Електрон Банк») та гр. ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 71/73 з
додатками, згідно з яким позивачем було
надано відповідачу кредит в розмірі
28000,00 доларів США, з кінцевим строком
погашення не пізніше 27.08.2014 року (пункт
1.1., 1.2., 1.3. кредитного договору), під 13,5 %
річних. Позивачем умови кредитного
договору виконано та надано кредит в
сумі визначеній кредитним договором,
що підтверджується заявою на видачу
готівки № 1558_46 від 04.09.2008 р. Окрім цього,
відповідно до умов кредитного договору
№ 71/73 від 28.08.2008 року, а саме п. 5.2.9.
«Позичальник» зобов'язаний повністю
повернути кредит та сплатити
нараховані проценти, а також можливі
пеню та штрафні санкції, незалежно від
строку зобов'язання у наступних
випадках: затримання сплати частини
кредиту та/або відсотків щонайменше на
один календарний місяць; перевищення
сумою заборгованості суми кредиту
більш як на десять відсотків; утворення
в позичальника простроченої
заборгованості за кредитом та/або
процентами. Також згідно з п. 5.3.1.
кредитного договору, банк має право у
разі невиконання або неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором списати з рахунку
позичальника суми боргу на підставі
наказу на примусову сплату боргового
зобов'язання, звернутися до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, вимагати
виконання зобов'язань за кредитним
договором від поручителя (гаранта).
Позивач керуючись ч. 2 ст. 1050, ст. 1048 ЦК
України та кредитним договором,
надіслав 29.04.2014 р. відповідачу
повідомлення-вимогу вих. № 09-3/9042.

Відповідач своїх договірних
зобов'язань не виконав, а саме
заборгував банку кошти в загальній
сумі 16693,51 доларів США, що дорівнює 224110,77
гривень (по курсу НБУ станом на 19.09.2014 р.,
1 долар США дорівнює 13,425024 грн.), з яких:
15634,86 дол. США, що дорівнює 209898,37 гривень
- заборгованість по кредиту; 998,54 долю
США, що дорівнює 13405,42 гривень -
заборгованість по відсотках. Згідно з
п. 6.2 та 6.3 кредитного договору за
несвоєчасне (неналежне) повернення
кредиту або його частини, процентів за
користування кредитом позичальник
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, обрахованої від суми
боргу за кожен день прострочення
виконання. Пеня станом на 19.09.2014 р.
становить 60,11 дол. США, що дорівнює 806,98
гривень.

Просить стягнути на користь позивача з
відповідача заборгованість по
кредитному договору в сумі 16693,51
доларів США, що дорівнює 224110,77 гривень,
а також судовий збір в розмірі 2362,91
гривень (з яких 2241,11 гривень за подання
позовної заяви та 121,90 гривень за
подання заяви про забезпечення позову).

Відповідач в справі, ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, хоч про час та
місце розгляду справи був повідомлений
своєчасно. Заяв про розгляд справи за
його відсутності не подавав.

У справі є достатньо доказів для її
вирішення, що у сукупності із вказаними
вище обставинами дає судові підстави
для застосування положень ч. 4 ст. 169,
ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Таким чином, судом прийнято рішення про
розгляд справи за відсутності сторін
на підставі наявних доказів у справі,
без фіксування процесу технічними
засобами, що не суперечить та
відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК
України.

Суд вивчивши матеріали справи вважає,
що позов підставний і підлягає до
задоволення за наступних підстав.

Суд встановив, що 28 серпня 2008 року між
Публічним акціонерним товариством
«Фольксбанк» (правонаступник ВАТ
«Електрон Банк») (а.с. 26-28), та гр. ОСОБА_1
було укладено кредитний договір № 71/73 з
додатками, згідно з яким позивачем було
надано відповідачу кредит в розмірі
28000,00 доларів США, з кінцевим строком
погашення не пізніше 27.08.2014 року (пункт
1.1., 1.2., 1.3. кредитного договору), під 13,5 %
річних (а.с. 5-19).

Позивачем умови кредитного договору
виконано та надано кредит в сумі
визначеній кредитним договором, що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 1558_46 від 04.09.2008 р. (а.с. 21).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Окрім цього, згідно
з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення щодо договору позики, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору, а
відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, при цьому розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, при цьому розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором.

Відповідно до ст. 612 ЦК України - боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором.

Окрім цього, відповідно до умов
кредитного договору № 71/73 від 28.08.2008
року, а саме п. 5.2.9. «Позичальник»
зобов'язаний повністю повернути кредит
та сплатити нараховані проценти, а
також можливі пеню та штрафні санкції,
незалежно від строку зобов'язання у
наступних випадках: затримання сплати
частини кредиту та/або відсотків
щонайменше на один календарний місяць;
перевищення сумою заборгованості суми
кредиту більш як на десять відсотків;
утворення в позичальника простроченої
заборгованості за кредитом та/або
процентами.

Також згідно з п. 5.3.1. кредитного
договору, банк має право у разі
невиконання або неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором списати з рахунку
позичальника суми боргу на підставі
наказу на примусову сплату боргового
зобов'язання, звернутися до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, вимагати
виконання зобов'язань за кредитним
договором від поручителя (гаранта).

Позивач керуючись ч. 2 ст. 1050, ст. 1048 ЦК
України та кредитним договором,
надіслав 29.04.2014 р. відповідачу
повідомлення-вимогу вих. № 09-3/9042 (а.с. 22).

Відповідач своїх договірних
зобов'язань не виконав, а саме
заборгував банку кошти в загальній
сумі 16693,51 доларів США, що дорівнює 224110,77
гривень (по курсу НБУ станом на 19.09.2014 р.,
1 долар США дорівнює 13,425024 грн.), з яких:
15634,86 дол. США, що дорівнює 209898,37 гривень
- заборгованість по кредиту; 998,54 долю
США, що дорівнює 13405,42 гривень -
заборгованість по відсотках. Згідно з
п. 6.2 та 6.3 кредитного договору за
несвоєчасне (неналежне) повернення
кредиту або його частини, процентів за
користування кредитом позичальник
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, обрахованої від суми
боргу за кожен день прострочення
виконання. Пеня станом на 19.09.2014 р.
становить 60,11 дол. США, що дорівнює 806,98
гривень. (а.с. 4).

За вищенаведених підстав суд вважає
вимоги позову в частині стягнення
заборгованості підставними,
доведеними в судовому засіданні і
такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до абзацу 1 п. 35 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про застосування
судами законодавства про судові
витрати у цивільних справах» № 10 від 17
жовтня 2014 року вирішуючи питання про
розподіл судових витрат, суд має
враховувати положення статті 88 ЦПК та
керуватися тим, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Отже, сплачений позивачем судовий збір
у розмірі 2362,91 грн., з яких 2241,11 грн. за
подання позовної заяви (а.с. 1) та 121,80
грн. за подання заяви про забезпечення
позову (а.с. 2), підлягає стягненню з
відповідача у розмірі сплаченого
судового збору за подання позовної
заяви, а вимога в частині стягнення з
відповідача судового збору за подання
заяви про забезпечення позову
задоволенню не підлягає, оскільки
ухвалою від 10.10.2014 року (а.с. 34-35)
позивачу було відмовлено у задоволенні
заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 530,
553, 554, 1050, 1054 ЦК України, та керуючись
ст.ст. 88 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
с. Уторопи Косівського району
Івано-Франківської області, і.н. НОМЕР_1,
на користь ПАТ «ВіЕс Банк»
заборгованість по кредитному договору
№ 71/73 від 28.08.2008 року в сумі 16693,51 доларів
США (шістнадцять тисяч шістсот
дев'яносто три дол. США 51 цент), що
дорівнює 224110,77 гривень (двісті двадцять
чотири тисячі сто десять гривень 77
копійок), (по курсу НБУ станом на 19.09.2014
р. становить: 1 дол. США дорівнює 13,425024
грн.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
с. Уторопи Косівського району
Івано-Франківської області, і.н. НОМЕР_1,
на користь ПАТ «ВіЕс Банк», судовий
збір за подання позовної заяви у
розмірі 2241,11 (дві тисячі двісті сорок
одна гривня 11 копійок) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Косівський районний суд
Івано-Франківської області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
М.В. Бельмега