Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/606/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С.,
Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання:
Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про зобов'язання вчинити
певні дії щодо надання грошових коштів
за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 01 жовтня
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 13 липня 2007 року між нею та
відповідачем було укладено кредитний
договір № ZRRWАЕ00000180, відповідно до умов
якого банк зобов'язався надати
позивачці кредит на купівлю автомобіля
в розмірі 22193,84 доларів США. В якості
забезпечення своєчасного та повного
виконання кредитного договору було
укладено похідний від кредитного
договору - договір застави рухомого
майна відповідно до якого, позивач
надала в заставу придбаний нею
автомобіль марки СHRYSLER, 2002 року випуску,
№ кузова (шассі) НОМЕР_2. Крім того,
позивачка зазначила, що в порушення
умов укладеного кредитного договору
відповідач - ПАТ КБ « Приватбанк»
грошові кошти в сумі 22193,84 доларів США у
строк з 13 липня 2007 року по 12 липня 2012
року включно не надав, чим порушив її
права, тому просила суд зобов'язати
відповідача надати їй грошові кошти в
сумі 22193,84 доларів США, на виконання
умов Кредитного договору № ZRRWАЕ00000180.

Рішенням Радомишльського районного
суду Житомирської області від 01
жовтня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, вказуючи на незаконність та
необґрунтованість рішення через
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
та її представником не надано належних
доказів на підтвердження тих обставин,
на які вони посилаються в своєму
позові, як на підстави для його
задоволення.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, звичайно ставляться.

Положенням ч.5 ст.203 ЦК України
встановлено, що правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що між позивачем
ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 липня
2007 року було укладено кредитний
договір № ZRRWАЕ00000180, відповідно до умов
якого банк зобов'язався надати
позичальникові кредитні кошти шляхом
видачі готівки через касу на строк з 13
липня по 12 липня 2012 року включно у
вигляді непоновлювальної кредитної
лінії у розмірі 29078,84 доларів США.

На забезпечення своєчасного та повного
виконання зазначеного кредитного
договору сторонами 13.07.2007 р. було
укладено договір застави по поверненню
кредиту, наданого у вигляді
непоновлюваної кредитної лінії в сумі
29078,84 доларів США у строк з 13.07.2007 р. по
12.05.2012 р. із наданням в заставу
наступного майна: СHRYSLER 903,6 2002 року
випуску, № кузова (шассі) НОМЕР_2, д.н.
НОМЕР_1.

Крім того, 13.07.2007 р. між позивачкою та
ЗАТ «Інгосстрах» був укладений договір
страхування вищевказаного наземного
транспортного засобу.

Вказаний договір страхування
укладений на виконання договору
застави, укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № ZRRWАЕ00000180 від
13.07.2007 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
Службою безпеки ПАТ КБ «Приватбанк»
15.08.2014 р. було проведено службове
слідство по факту підписання ОСОБА_2
двох кредитних договорів в один і той
же день під одним номером, але на різну
суму. Відтак, проведеною перевіркою
встановлено, що 13.07.2007р. між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № ZRRWАЕ00000180 (згідно
умов якого банк зобов'язався надати
позичальникові кредитні кошти шляхом
видачі готівки через касу на строк з 13
липня по 12 липня 2012 року включно у
вигляді непоновлювальної кредитної
лінії у розмірі 29078,84 доларів США).
Однак, цього ж дня було виявлено
помилку в п.7.1 договору, де сума кредиту
зазначена - 22193,84 дол. США, замість 29078,84
грн. 13.07.2007 р. даний договір був
відкоректований та перепідписаний
обома сторонами на суму 29078,84 дол. США,
але екземпляр договору складений з
помилкою в п. 7.1 залишився у
позичальника і до банку повернутий не
був.

Таким чином, посилання позивача на
невиконання банком умов кредитного
договору щодо надання грошових коштів
в сумі 22493,84 дол. США не підтверджені
належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 01 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
Судді :