"18" листопада 2014 р.
Справа №642/9348/14ц
Провадження №2-642/2075/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді
-                              Шрамк
о Л.Л.,

з участю секретаря -
Бондаренко О.О.,

представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и
в:

Позивач звернувся в суд з позовом до
суду, просить стягнути з відповідачки
на його користь 1 000 грн. - суму франшизи
у відшкодування матеріальної шкоди,
завданої пошкодженням з вини
відповідачки належного йому
автомобіля «Volkswagen Golf», реєстр. номер
380-49ХК, яка не відшкодована страховиком
- ПрАТ «СК «Велта», а також у
відшкодування моральної шкоди - 2 500
грн., та суму сплаченого судового
збору. Зазначив, що у зв’язку з
пошкодженням автомобіля йому завдана
моральна шкода, яка полягає у
приниженні престижу та ділової
репутації, він був вимушений
пересуватися на пошкодженому
автомобілі, який не відповідав йому
іміджу та репутації, викликав
неоднозначні думки й розмови з боку
оточуючих, та з цього приводу у нього
постійно був принижений настрій,
погане самопочуття, часткова втрата
сну. Порушились його нормальні життєві
зв’язки через неможливість
нормального продовження активного
громадського життя.

У судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_1 позов
підтримав, також зазначив, що позивач
зазнав нервового стресу внаслідок
пошкодження автомобіля, відповідачка
поводила себе неадекватно після ДТП.

Відповідачка позов визнала частково, у
сумі 1 000 грн. - розмірі франшизи. Вимоги
про відшкодування моральної шкоди
вважає необґрунтованими. Крім того,
вона не згодна з постановою суду про
визнання її винною у ДТП.

Суд, заслухавши
представника позивача ОСОБА_1,
відповідачку, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні факти та
відповідні правовідносини.

Як вбачається з постанови Ленінського
районного суду м. Харкова від 16 червня
2014 року, ОСОБА_3 15 грудня 2013 року
приблизно о 12 год. 45 хвил., керуючи
автомобілем ВАЗ-21099, реєстр. номер
429-79ХВ, в районі будинку №14 по пров.
Токарівському у м.Харкові рухалась
заднім ходом перед початком руху не
переконалась, що це буде безпечно для
інших учасників дорожнього руху та
допустила зіткнення з автомобілем
Volkswagen Golf», реєстр. номер 380-49ХК, під
керуванням водія ОСОБА_2, який рухався
по пров. Токарівському, в результаті
чого транспортні засоби отримали
механічні пошкодження. Таким чином,
ОСОБА_3 порушила п.10.2, 10.4, 10.9 Правил
дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та провадження у справі закрито
на підставі п.7 ст. 247, ст. 38 КУпАП у
зв’язку зі спливом строку притягнення
до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність
відповідачки ОСОБА_3 застрахована
відповідно до страхового полісу ПрАТ
«СК «Велта» № АС/2850782 від 30.05.2013 року
обов’язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до 5 вказаного страхового
полісу розмір франшизи становить 1 000
грн.

Відповідно до листа №177 від 26.09.2014 року
ПрАТ «СК «Велта» виплатило позивачу
страхове відшкодування у розмірі 4 651
грн. 12 коп., за вирахуванням ПДВ та
франшизи у розмірі 1 000 грн. Факт виплати
страхового відшкодування сторони не
оспорюють.

3 жовтня 2014 року позивач направив на
адресу відповідачки рекомендованим
листом претензію від 2 жовтня 2014 року
про виплату франшизи у розмірі 1000 грн.
та моральної шкоди у розмірі 2 500 грн.

Відповідачка залишила вимогу позивача
без задоволення.

Суд, оцінивши надані
сторонами докази у їх сукупності,
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню на
підставі наступного.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов’язкова для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду,
з питань чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, наявність вини
відповідачки у пошкодженні автомобіля
позивачки встановлена постановою суду,
та не підлягає доказуванню при
розгляді даної справи, а тому суд не
приймає до уваги заперечення
відповідачки в цій частині. Належних
доказів наявності вини позивача у
вказаному ДТП суду не надано.

Відповідно до ст.
1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах.

Згідно зі ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними діями особистим
немайновим правам або майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1194 ЦК України
визначено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов’язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 988 ЦК
України страхова виплата за договором
майнового страхування здійснюється
страховиком у межах страхової суми.

Відповідно до ч.2 ст. 999 ЦК України до
відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів на території
України регулюється Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року зі
змінами (надалі - Закон).

Як зазначено у статті 22.1 цього Закону у
разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди майну
третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що франшиза -
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком.

Згідно з ст.12
Закону страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона зобов’язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За таких обставин відповідачка
повинна нести відповідальність за
заподіяну позивачу шкоду у
невідшкодованій страховою компанією
частині, тому позовні вимоги позивачки
про стягнення з неї матеріальної шкоди
- суми франшизи у розмірі 1 000 грн., яке не
відшкодовується страховою компанією,
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.
23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв’язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров’я, у душевних страждання, яких
фізична особа зазнала у зв’язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана особі,
зокрема, неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню. Суд вважає доведеним, що
внаслідок протиправних дій
відповідачки позивач зазнав душевних
страждань у зв’язку з пошкодженням
його автомобіля, що є підставою для
відшкодування моральної шкоди. Суд
приходить до висновку, що позивачу
заподіяна моральна шкода в сумі 500 грн.
Доказів заподіяння моральної шкоди на
більшу суму суду не надано.

Таким чином, з відповідачки
необхідно стягнути у відшкодування
матеріальної шкоди суму франшизи 1 000
грн., моральної шкоди - 500 грн., та
відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати
по оплаті судового збору у сумі 243 грн.
60 коп., а всього стягнути 1 743 грн. 60 коп.

В інший частині позовних
вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23,
979, 990, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного
кодексу України, Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року зі
змінами, ст.ст. 10,11, 59 -61, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 1 000
грн., моральної шкоди 500 грн., а також у
відшкодування понесених витрат на
оплату судового збору - 243 грн. 60 коп., а
всього стягнути 1 743 грн. 60 коп.

В інший частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, через
Ленінський районний суд м. Харкова.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя -

Л.Л.Шрамко