24.11.2014 Справа № 756/5098/13-ц
Номер справи 2/756/509814
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого - судді
- Яценко Н.О.

при секретарях -
Литвиненко І.М., Головатюк І.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Головне
управління юстиції в м.Києві, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення фактів, що
мають юридичне значення та визнання
права власності на спадкове майно за
законом, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду із позовом до
відповідача ОСОБА_5, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, та про визнання
права власності на спадкове майно за
законом.

Позивачі посилались на те, що вони є
рідними братом та сестрами по матері,
тобто є спадкоємцями другої черги
спадкодавця ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої
відкрилася спадщина, до якої увійшла
однокімнатна квартира АДРЕСА_1, котра
належала на праві спільної сумісної
власності спадкодавцю та її матері
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також
є матір'ю позивачів, та просили визнати
право власності на спадкове майно.
Оскільки спадкодавець ОСОБА_6, була
постійно зареєстрована та проживала у
спірній квартирі разом із матір'ю
ОСОБА_7, після смерті останньої,
позивачі не приймали спадщину,
внаслідок чого їх рідна сестра ОСОБА_6
прийняла спадщину протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини,
фактично вступивши в управління та
володіння спадковим майном, до якого
увійшла 1/2 частина спірної квартири,
яка належала їх матері ОСОБА_7

Через те, що не було визначено розмір
часток у праві спільної сумісної
власності на спірну квартиру між
власниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7, позивачі,
просили визнати такі частки рівними,
тобто по 1/2 частки за кожним із
співвласників, і просили визнати той
факт, що на момент смерті ОСОБА_6, їй
належала вся спірна квартира.

Протягом шестимісячного строку після
смерті своєї рідної сестри ОСОБА_6,
позивачі звернулися до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, однак їм
було відмовлено через невизначеність
часток у праві спільної сумісної
власності на цю квартиру.

Також, через те, що прізвище та ім'я
матері позивачів і спадкодавця ОСОБА_6
в різних документах зазначалися по
різному, обґрунтовуючи тим, що такі
невідповідності відбувалися в період
часу до та одразу після Великої
Вітчизняної війни, коли ще не існувало
РАЦС, а також просили встановити той
юридичний факт, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є
однією і тією особою, яка являється
матір'ю позивачів та спадкодавця
ОСОБА_6

Позивачі зазначили, що після смерті
ОСОБА_6 в спірну квартиру самовільно
вселилася відповідач, яка не являючись
тим спадкоємцем, який має право на
отримання спадщини, не впускає їх у
спірну квартиру та не надає доступу до
їх сімейного архіву, що позбавило
позивачів можливості отримати
правовстановлюючі документи на спірну
квартиру та документи про родинні
зв'язки між позивачами, спадкодавцем
ОСОБА_6 та їх матір'ю ОСОБА_7

Під час розгляду справи позивачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із
заявами про залишення своїх позовних
вимог без розгляду, які були задоволені
Ухвалою суду від 03.10.2013 року. Позивач
ОСОБА_1 збільшив свої позовні вимоги в
частині визнання права власності на
всю спірну квартиру, який в повному
обсязі визнали і просили задовольнити
треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач та його представники у судових
засіданнях первісний позов
підтримали, з обставин викладених в
позові та просили суд позов
задовольнити . Просили суд встановити
факт, що має юридичне значення, а саме,
те , що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 являються
однією і тією ж особою. Встановити факт
, що має юридичне значення , а саме те, що
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_7, являється донькою ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8.
Визнати розмір часток співвласників
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на момент смерті
ОСОБА_7 рівними , а саме по ? частки за
кожним із співвласників. Встановити
факт, що ОСОБА_6 , якій належала 12 частка
квартири АДРЕСА_2 , і яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_9 , набула право власності на
іншу 12 частку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
своєї матері ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_10.

Визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,28
кв.м., в тому числі житловою площею 16,20
кв.м., в порядку спадкування за законом
після смерті його рідної сестри ,
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_11, а також
просили стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник в
судових засіданнях проти позову
заперечували, звернулася до позивачів
із зустрічним позовом про встановлення
факту, що має юридичне значення, та
визнання права власності на майно.

У зустрічному позові та запереченнях
на первісний позов ОСОБА_5 посилалась
на те, що позивачі, які мають родинний
зв'язок із нею та ОСОБА_7, і не мають
родинного зв'язку із спадкодавцем
ОСОБА_6, намагаються заволодіти її
майном. Оскільки спадкоємців першої,
другої або третьої черги за законом,
які б звернулися із заявою про
прийняття спадщини, у ОСОБА_6 не має, то
відповідачка, яка тривалий час
доглядала, піклувалася про ОСОБА_6 та
яка проживала із нею однією сім'єю,
просила визнати її спадкоємцем
четвертої черги за законом після
смерті спадкодавця.

Те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приватизували
разом квартиру не означає, що між ними
існували кровноспоріднені відносини, а
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не є однією і тією ж
особою.

Після смерті ОСОБА_7, позивачі своїм
правом на спадщину не скористалися,
тому ОСОБА_6 прийняла спадщину,
вступивши в управління та володіння
спадковим майном, і стала власником 1/2
частини спірної квартири.

Ухвалою суду від 07.11.2014 року зустрічна
позовна заява ОСОБА_5 залишена без
розгляду.

В судові засідання призначені на 23.09.2014
року на 10 год. та 07.11.2014 року на 11 год.
відповідач ОСОБА_2 та її представник не
з*явилися, про розгляд справи
повідомлялися належним чином, про що
свідчать розписки, суд вважає за
можливе закінчити розгляд справи без
їх участі.

Представник третьої особи Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання не з'явився, надіслав суду
пояснення, в яких просив розглядати
справу у його відсутність та ухвалити
рішення за наявними документами та
доказами, відповідно до вимог чинного
законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд встановив
наступне.

Однокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 33,50 кв.м, в тому числі
житловою площею 16,20 кв.м, була
приватизована і належала на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_6 та
члену її сім'ї ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 23.06.1993 року, зареєстрованого 07.07.1993
року в Київському міському БТІ (а.с. 12
том 1).

Після смерті ОСОБА_7, яка відповідно до
свідоцтва про смерть (а.с. 15 том 1)
померла ІНФОРМАЦІЯ_12, відкрилася
спадщина на належну їй 1/2 частину
однокімнатної квартири.

Згідно відповіді Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори від 22.06.2013 року, спадкова справа
після смерті ОСОБА_7 не заводилася (а.с.
123 том 1).

У відповідності до витребуваної судом
з Органу приватизації державного
житлового фонду - Управління ЖКГ
Оболонської у місті Києві РДА Довідки
про склад сім'ї наймача ізольованої
квартири та займаних ними приміщень на
час приватизації у квартирі була
зареєстрована з 14.08.1984 року ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка в графі «Родинні
відносини» зазначена, як мати наймача
квартири - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка була
зареєстрована в цій квартирі з 22.06.1976
року (а.с. 239 том 1). На підставі цього
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, як донька і мати,
тобто як члени сім'ї приватизували
квартиру та стали її співвласниками.

Як вбачається із відновленого запису
акту № 402 про народження ОСОБА_6 (том 1
а.с. 156 зворот) заявником про поновлення
цього актового запису є її мати ОСОБА_8,
яка підписалася як ОСОБА_10. (а.с. 157 том 1).
Тобто із відновленого запису акту № 402
вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7
являються однією і тією ж особою.

Згідно відновленого свідоцтва про
народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєструвала шлюб із ОСОБА_10, взявши
прізвище ОСОБА_7 (а.с. 10 том 2).

У свідоцтві про смерть зазначено, що
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_14 у віці 88
років, тобто відповідно до її року
народження (а.с. 15 том 1).

У відповідності до повного витягу з
ДРАЦСГ щодо актового запису про шлюб №
3 від 12.02.2013 року, виданого
Відділом РАЦС по Миргородському району
Полтавської області зазначено, що
ОСОБА_10 одружився із ОСОБА_9, датою
народження якої вказано 14.10.1907 року (а.с.
21-22 том 1).

Повним витягом з ДРАЦСГ № 4 від
07.09.2013 року щодо актового запису про
народження зареєстровано, що за свого
життя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, народила
чотирьох дітей, четвертою із яких є
третя особа ОСОБА_7. (а.с. 182-182 зворот том
1).

Оскільки спадкодавець ОСОБА_6, була
народжена в селі Попівка
Миргородського (раніше Комишнянського)
району Полтавської області на початку
1930 року, коли шлюб офіційно не
реєструвався через відсутність
органів РАЦСу, тому на підставі ч. 3 ст. 21
СК України, та із врахуванням п. 11
роз'яснень Пленуму Верховного суду
України, наданими у постанові № 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» від 31.03.1995 року (із змінами),
суд визнає, що ОСОБА_7. уклала шлюб із
ОСОБА_11 за релігійним обрядом, змінивши
за церковним звичаєм своє прізвище з
«ОСОБА_7» на «ОСОБА_7., внаслідок чого в
актовому записі про народження
спадкодавця ОСОБА_6 її матір'ю записана
ОСОБА_8.

Згідно червоноармійської книжки
батька позивача, виданої 26.04.1942 року
(а.с. 25, 97-98 том 1), дружиною ОСОБА_10
записана ОСОБА_7, із чого слідує, що до
офіційної реєстрації шлюбу у 1971 році,
батьки позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_7
перебували у фактичних шлюбних
відносинах.

Повним Витягом із ДРАЦСГ про шлюб
ОСОБА_10 та ОСОБА_7 зареєстровано, що на
час укладення офіційного шлюбу у них
вже було, троє спільних дітей, а саме, 1)
ОСОБА_13- ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є третьою
особою, 2) ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_6, який є
позивачем та 3) ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_7, яка
є третьою особою.

У відповідності до повного витягу з
ДРАЦСГ щодо актового запису № 5
від 12.02.2013 року про народження
спадкодавця ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
виданого Відділом РАЦС по
Миргородському району Полтавської
області (а.с. 19-20 том 1), її матір'ю
записана ОСОБА_8.

Згідно Посвідки № 1585806 про народження
позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, його
матір'ю записана ОСОБА_8 (а.с. 18 том 1).

Тобто, в судовому розгляді знайшов
підтвердження той факт, що позивач
ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_6
являються рідними братом та сестрою по
лінії матері ОСОБА_8

Як встановлено Експертним висновком
Українського бюро лінгвістичних
експертиз № 056/991-а від 05.12.2013 року (а.с. 19
том 2), записи особового імені «ОСОБА_7»
у Свідоцтві про смерть ОСОБА_7 (а.с. 15 том
1), Витязі з ДРАЦСГ про шлюб (а.с. 21-22 том 1)
та «ОСОБА_7» у Свідоцтві про народження
ОСОБА_12 (а.с. 26 том 1) та Військовому
квитку ОСОБА_10 (а.с. 25 том 1) являються
ідентичними іменами.

Відповідач ОСОБА_5 в зустрічному позові
(а.с. 164 том 1) та в запереченні на
первісний позов (а.с. 218 том 1) визнала, що
ОСОБА_7 є матір'ю первісних позивачів,
тобто зокрема і позивача ОСОБА_1

В судовому засіданні представник
ОСОБА_5 зазначив, що позивач ОСОБА_1 та
треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 між собою є
рідними братом і сестрами, і що їх
матір'ю дійсно є ОСОБА_7

Свідки ОСОБА_13, яка є двоюрідною
сестрою позивача, та ОСОБА_14, яка є
племінницею спадкодавця ОСОБА_6 які
проживають за межами м. Києва, у своїх
поясненнях суду зазначили, що
неодноразово приїжджали до Києва і
тривалий час гостювали у ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 як за життя останньої, так і
після її смерті. Обидва свідки
підтвердили, що ОСОБА_7 являється
матір'ю ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_6,
які відповідно є рідними братом і
сестрою по матері.

Судом не можуть бути прийняті до уваги
твердження відповідача та її
представника про те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7
не були донькою і матір'ю, а були лише
сусідами по квартирі, які проживали
разом однією сім'єю, оскільки це не
підтверджено будь-яким доказом,
натомість спростовується вище
зазначеними належними та допустимими
доказами.

Як убачається з всіх наявних в
матеріалах справи документах ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, має один і той же 1907 рік
народження, та до 1941 року проживала в
селі Попівка Миргородського
(Комишнянського) району Полтавської
області, а з 1945 року до 18.09.1983 року
проживала у с. Мокрії Миргородського
(Комишнянського) району Полтавської
області.

Як відображено у паспорті (а.с. 31-31
зворот) та посвідці про народження
позивача ОСОБА_1, та у поновленій
посвідці про народження спадкодавця
ОСОБА_6, вони також народилися в селі
Попівка Миргородського
(Комишнянського) району Полтавської
області.

Проаналізувавши вище зазначені докази
в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_8
та ОСОБА_7, являються однією і тією ж
особою, яка є матір'ю спадкодавця
ОСОБА_6 та позивача ОСОБА_1

Після смерті своєї матері ОСОБА_7
позивач та їх сестра ОСОБА_6 являлись
спадкоємцями першої черги за законом,
однак до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини вони не
звертались.

Як вбачається із Довідки ЖЕК № 503 від
17.03.2012 року (а.с. 14 том 1), до 30.11.1995 року,
тобто по день смерті ОСОБА_7, у квартирі
були постійно зареєстровані та
проживали мати ОСОБА_7Г та її донька
ОСОБА_6

Після смерті матері, ОСОБА_6 за
допомогою позивача та третіх осіб,
продовжувала сплачувати всі
комунальні платежі і квартирну плату
за користування цілою квартирою,
здійснювала необхідний поточний
ремонт квартири та підтримувала в
належному житловому стані, що
вбачається із квитанцій і заяв про
переказ грошових коштів та чеків на
придбання товарів для ремонту квартири
(а.с. 69-83, 85-86 том 1).

Суд також приймає до уваги, що у своєму
запереченні на первісний позов
відповідачка не заперечувала проти
задоволення позовної вимоги про те, що
ОСОБА_6 успадкувала 1/2 частину спірної
квартири після смерті ОСОБА_7, однак з
інших підстав (а.с. 216 том 1).

Згідно ст.549 ЦК УРСР діями, ж, що
свідчать про прийняття спадщини, є
фактичний вступ заявника в управління
чи володіння спадковим майном у межах
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини або подача ним протягом цього
строку до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
заяви про її прийняття.

Суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6,
яка була постійно зареєстрована та
проживала у квартирі та постійно
володіла і користувалася нею, протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном після
смерті своєї матері ОСОБА_7, до якого
увійшла 1/2 частина спірної
однокімнатної квартири. Як убачається
з уточнених позовних вимог позивач
просить суд визначити розмір часток
співвласників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на
момент смерті ОСОБА_7 рівними, а саме по
? частки за кожним із співвласників.
Проте, суд вважає, що в задоволенні
вказаної вимоги слід відмовити,
оскільки відсутні підстави визначати
розмір часток за померлими особам.

Після смерті ОСОБА_6, яка відповідно до
свідоцтва про смерть (а.с. 17 том 1)
померла ІНФОРМАЦІЯ_16, відкрилася
спадщина на належну їй однокімнатну
квартиру.

Стаття 1268 ЦК України визначає, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець , який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

На підставі ст. 1262 ЦК України, як рідні
брат та сестри спадкодавця ОСОБА_6,
позивач та треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відносяться до другої черги
спадкоємців за законом.

Згідно матеріалів спадкової справи,
наданої Одинадцятою Київською
державною нотаріальною конторою,
позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, у встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк після смерті своєї
рідної сестри ОСОБА_6, звернулися із
заявами про прийняття спадщини (а.с. 134
зворот том 1).

Проте, після залишення судом позовів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без розгляду, позивач
є одним спадкоємцем, який просить суд
визнати право власності на спадщину
після смерті своєї рідної сестри
ОСОБА_6 , при цьому треті особи вказаний
позов підтримали.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як випливає зі змісту ч.5 ст.1268 ЦК
України незалежно від часу відкриття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини, яким є день
смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.1296 ЦК України,
спадкоємець який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається кожному з них із
визначенням імені та часток у спадщині
інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Відповідно до ст.392 ЦК України в разі
відсутності документів на право
власності, власник, може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

Враховуючи те, що позивач
відноситься до кола спадкоємців другої
першої черги, заяву про прийняття
спадщини подав в строки визначені
законом, проте позбавлений можливості
оформити спадщину через відсутність
правовстановлюючих документів, суд
приходить до висновку, що його право
підлягає захисту в судовому порядку в
зв*язку з чим суд приходить до висновку,
що слід встановити факт, що ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 являються однією і тією ж
особою. Встановити факт, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16 ,
являється донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_6 , після смерті її
матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_17 та
визнати за ОСОБА_1, право власності на
квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,28
кв.м., в тому числі житловою площею 16,20
кв.м., в порядку спадкування за законом
після смерті його рідної сестри ,
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_16.

Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 судові витрати в
розмірі 3899 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ,
ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963
року), ст. ст.ст. 392, 1216-1218, 1220 -1223, 1225, 1228,
1258, 1262,1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10,11, 15, 57-60,
88, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Головне управління юстиції в
м.Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення та визнання права власності
на спадкове майно за законом
задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 являються однією і тією ж
особою.

Встановити факт, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16,
являється донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_6 , після смерті її
матері ОСОБА_7, померлої 30.11.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1 , право
власності на квартиру АДРЕСА_3 ,
загальною площею 34,28 кв.м., в тому числі
житловою площею 16,20 кв.м., в порядку
спадкування за законом після смерті
його рідної сестри , ОСОБА_6, померлої
28.02.2012 року.

В задоволенні решти вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 3899 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: