АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/496/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б. Провадження
№ 22-ц/789/950/14 Доповідач - Ткач
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Бахметова В. Х.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю представників сторін

при
секретарі - Майці Р.Ю.

з участю
представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
"Укрсиббанк" на рішення Бучацького
районного суду від 19.06.2014 року у
цивільній справі за позовом ПАТ
"УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
про визнання договору про надання
споживчого кредиту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ПАТ "УкрСиббанк"
звернувся з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 19.02.2008 року між ним
та ОСОБА_2 укладено споживчий
кредитний договір №0 на загальну
суму 60 000 доларів США, що еквівалентно
303 000 грн. із відсотковою ставкою 9,5%
річних. Вказаний кредитний договір
забезпечений договорами поруки з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Оскільки, ОСОБА_2
взятих на себе зобов'язань не виконав,
ПАТ "УкрСиббанк" просить достроково
стягнути із відповідачів солідарну
суму боргу з повернення кредитних
коштів та процентів за користування
кредитом в сумі 398 467, 44 грн. та пеню в
розмірі 7 885,02 грн.

Рішенням Бучацького районного
суду від 19 червня 2014 року позов ПАТ "
УкрСиббанк" задоволено частково:

- стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ
"УкрСиббанк" заборгованість за
кредитним договором в розмірі 398667,44
грн.;

- в решті позовних вимог ПАТ
"УкрСиббанку" відмовлено;

- у позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ПАТ "УкрСиббанк" про визнання договору
про надання споживчого кредиту
недійсним - відмовлено;

- стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ
"Укрсиббанк" 3654 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ
"Укрссибанк" просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що
судом першої інстанції неправомірно
відмовлено у позовних вимогах до
поручителів, оскільки договорами
поруки передбачено їх дострокову
відповідальність у разі неналежного
виконання договору кредиту. Окрім
цього, посилається на неправомірне
зменшення суми пені, вказавши, що
відповідачами таке клопотання в
судовому засіданні не заявлялось у
зв'язку із чим суд першої інстанції
вийшов за межі позовних вимог.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та межах
позовних вимог, заслухавши пояснення
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково.

Задовольняючи позовні вимоги
Банку частково, суд першої інстанції
виходив із того, що укладений між ПАТ
"Укрсиббанк" та ОСОБА_2 кредитний
договір є дійсним і забезпечений
порукою. Враховуючи те, що має місце
заборгованість з повернення кредиту із
ОСОБА_2 слід стягнути 398467,44 грн. -
заборгованості за кредитним договором
та 200 грн. пені зменшивши її розмір у
зв'язку з важким матеріальним
становищем боржника.

Відмовляючи у позовних вимогах
про солідарне стягнення боргу із
поручителів, суд першої інстанції
виходив із того, що кінцевий термін
погашення кредиту є 18.02.2015 року, а тому
такі вимоги до поручителів є
передчасними.

З таким висновком суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
погоджується лише частково, оскільки
при вирішенні справи було допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, виходячи із
наступного.

Частина 1 статті 1054 ЦК України
визначає, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредити) позичальникові
у розмірі та умовах, встановленні
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Із статей 610, 611, 612 ЦК України
вбачається, що порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушення умов, визначених змістом
зобов'язання. У разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема зміна умов зобов'язання та
сплата неустойки. Боржник вважається
таким, що прострочив виконання, якщо
він не виконав його у строк,
передбачений умовами договору або
встановлений законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено
право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
належних процентів у випадку
прострочення повернення чергової
частини позики.

У відповідності до п. 5.2
кредитного договору у разі
недотримання позичальником умов цього
договору, банк має право вимагати в
односторонньому порядку дострокового
повернення кредитів, сплати
нарахованих за ним процентів за
користування кредитом, відшкодування
збитків заподіяних банку внаслідок
невиконання або неналежне виконання
позичальником умов цього договору.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК-"У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки."

19 лютого 2008 року між АІКБ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено
споживчий кредитний договір № 0
на суму 60 000 доларів США, що
еквівалентно 303 000 грн., з кінцевим
терміном повернення 18.02.2015 року та
оплатою 9,5% річних за користування
кредитом (а.с. 8-14).

19 лютого 2008 року між АІКБ
"УкрСиббанк" ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено
договори поруки для забезпечення
кредитного договору № 0 від 19
лютого 2008 року на суму 1 66,67 доларів
США, що еквівалентно 8 416,68 грн. (а.с. 17-20).

Вказана сума в договорі поруки
не відповідає сумі вказаній в
оригіналі основного кредитного
договору.

Із долучених в суді апеляційної
інстанції додаткових угод № 2 до
кредитного договору № 0 від 20
липня 2009 року, вбачається, що АКІБ
"УкрСиббанк" збільшувалась процентна
ставка за користування кредитними
коштами із 9,5 % річних до 13,4%.

Вказана зміна у договорі
відбулась без згоди поручителів.

У відповідності до п. 2.1.
Договорів поруки, кредитор не вправі
без згоди Поручителя змінювати умови
Основного договору з Боржником,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності Поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, слід
змінити мотиви відмови в позові до
поручителів, зазначивши, що оскільки
Банк самовільно без згоди поручителів
збільшив обсяг відповідальності,
шляхом збільшення відсоткової ставки
за користування кредитом, а також
різний розмір сум кредиту, який вказано
в кредитному договорі та договорах
поруки, тому є вірним кінцевий
висновок суду про безпідставність
вимог Банку про солідарне стягнення з
боржника та поручителів
заборгованості за кредитним договором
№ 00 від 18.02.2008 року та пені.

При вирішенні позову, судом
першої інстанції невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права в частині зменшення розміру
пені та стягнення судових витрат.

У відповідності до до ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки (пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків ,
та за наявності інших обставин
справи.

Із вимог зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
вбачається що предметом позову є лише
вимоги про визнання договору про
надання споживчого кредиту недійсним .

Із журналів судового засідання
та технічних звукозаписів вбачається,
що жодних клопотань про зменшення
розміру пені відповідачі не заявляли,
ні в письмовій, ні в усній формах.

У відповідності до ч.1 с.т 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, ухвалюючи рішення,
суд першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог зменшивши розмір пені,
відповідно в цій частині рішення слід
скасувати та ухвалити нове, яким
стягнути із ОСОБА_2: пеню в розмірі
7885,02 та заборгованість за кредитним
договором в сумі 398447,44 грн.

Окрім цього, судом при частковому
задоволенні позовних вимог, щодо
стягнення судових витрат не враховано
те, що відповідач ОСОБА_2, є інвалідом
першої групи (а.с. 110) у зв'язку із чим
згідно ст. 5 Закону України "Про судовий
збір" є звільненим від його сплати.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в цій частині також підлягає
до скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції ,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ПАТ
"Укрсиббанк" - задовольнити частково.

Скасувати рішення Бучацького
районного суду від 19.06.2014 року в
частині задоволених позовних вимог
ОСОБА_2 та розподілу судових витрат і в
цій частині ухвалити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ
"Укрсиббанк" 398447,44 грн. заборгованості
за кредитним договором та 7 885,02 грн.
пені.

В решті рішення - залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку, протягом двадцяти
днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач