Провадження №2-з/761/389/2014
У Х В А Л А

іменем України

18 листопада 2014 року суддя
Шевченківського районного суду м Києва
Волокітіна Н.Б., розглянувши заяву
Публічного акціонерного товариства
«ВіЕс Банк» про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ПАТ «ВіЕс Банк»
подав до суду заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на все
майно та грошові кошти, які належить
відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
обмежити їх право виїзду за межі
України шляхом тимчасової відмови у
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, тимчасового
затримання або вилучення паспорта,
якщо він був виданий раніше.

Згідно ст. 151 ч. 2 ЦПК України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: вид забезпечення позову,
причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов, вид забезпечення
позову, інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про
забезпечення позову, позивач не надав
доказів належності відповідачам на
праві власності будь-якого рухомого чи
нерухомого майна.

З урахуванням зазначеного, суд вважає,
що вимога представника позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все рухоме і нерухоме майно,
яке належить відповідачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на даний час є необґрунтованою
та відповідно не підлягає задоволенню.

Крім того, у заяві про забезпечення
позову представник позивача ПАТ «ВіЕс
Банк» просив обмежити право виїзду
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за межі України шляхом
тимчасової відмови у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, тимчасового затримання або
вилучення паспорта, якщо він був
виданий раніше.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Стаття 152 ЦПК України визначає вид
забезпечення позову. Проте, зазначений
позивачем вид забезпечення позову у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України не є
забезпеченням позову, а є новою
вимогою, з якою може звернутися лише
державний виконавець під час виконання
рішення суду, яке набрало законної
сили.

З урахуванням зазначеного, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення заяви ПАТ «ВіЕс Банк» про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все майно та грошові кошти,
які належать відповідачам та обмежити
право виїзду відповідачів за межі
України шляхом тимчасової відмови у
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, тимчасового
затримання або вилучення паспорта,
якщо він був виданий раніше.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу Публічному
акціонерному товариству «ВіЕс Банк» в
задоволенні заяви про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ВіЕс Банк» про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
м. Києва протягом 5 днів з дня отримання
її копії.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя