печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2397/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І.,

при секретарі - Тищенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Київської міської ради, за участі
третьої особи ОСОБА_7 про виділення
майна в натурі та зобов"язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
вимогами до відповідачів в просит
виділити йому 1/6 частину будинку, який
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, а
саме:- тамбур площею 8,8 кв. м., -
передпокою площею 10,4 кв. м.-
житлової кімнати площею 14,4 кв. м.,
виділити ОСОБА_1 частину земельної
ділянки, площею 405 кв. м., яка належить
йому, згідно нотаріально посвідченого
договору користування земельної
ділянки від 01 жовтня 1948 року, а саме
земельну ділянку DEFG , яка позначена на
схематичному плані земельної ділянки
садибного (індивідуального) житлового
будинку № 4, зобов'язати Київську
міську рада надати дозвіл ОСОБА_1 на
приватизацію та на розробку проекту
землеустрою щодо відведення частини
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою : АДРЕСА_1 площею 405 кв. м. та
належить на праві користування згідно
договору від 01 жовтня 1948 року без згоди
інших співкористувачів земельної
ділянки. Позовні вимоги обгрунтовані
наступними обставинами. 25 липня 1948 року
рішенням Житлового управління
Печерського району м. Києва, посвідчено
в нотаріальній конторі 13 серпня 1948 року
за№ 43886 і зареєстровано в конторі
Техобліку 3 вересня 1948 за № 6775 ОСОБА_8
спільно з ОСОБА_9 було надано право
забудови земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (була
перейменована на АДРЕСА_1) . Площа даної
земельної ділянки становить 1210 кв. м.

За договором купівлі-продажу,
посвідченим в Нотаріальній конторі від
01.10.1948 р. ОСОБА_8, з належного йому права
на половину в праві забудови продав
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 2/3 права забудови.
Згідно даного договору купівлі продажу
1/6 права належить ОСОБА_8, 1/6 права
забудови належить ОСОБА_10 та 1/6 права
забудови належить ОСОБА_11, що в сумі
становить 1/2 права забудови всієї
земельної ділянки площею 1210 кв. м..

На даній земельній ділянці було
побудовано цегляний, півтора
поверховий , критий будинок на 8 кімнат.

Згідно Договору від 01 жовтня 1948 року
між співвласниками було встановлено
конкретний порядок користування
будинком та земельною ділянкою, на якій
даний будинок було розміщено.

Позивач вказує на те, що згідно даного
порядку користування:

ОСОБА_9 користується лівою половиною
будинку,а саме - трьома кімнатами на
другому поверсі, однією кухнею,
коридором з південної сторони, а на
першому поверсі - кімнатою, кухнею і
коридором і половиною присадибної
землі, мірою 605 кв. м., яка припадає до
цієї половини будинку;

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 користуються в
правій половині будинку на другому
поверсі трьома кімнатами, однією
кухнею і коридором і частиною
присадибної землі, мірою 200 кв. м. , що
прилягає до цієї половини будинку з
фасаду;

ОСОБА_8 користується останньою однією
кімнатою, кухнею на першому поверсі та
рештою присадибної землі, яка
знаходиться з тилу садиби та становить
405 кв.м.

ОСОБА_1 являється правонаступником
ОСОБА_8, при цьому встановлений порядок
користування є обов'язковим для всіх
користувачів.

Юридичне значення виділу полягає в
тому, що учасник отримує у натурі певне
майно, яке відповідає його частці, а у
разі неможливості - компенсацію за
нього, у власність. При цьому право
спільної власності щодо суб'єкта, який
виділив свою частку у натурі,
припиняється. Якщо з учасників
спільної часткової власності після
здійснення виділу залишився тільки
один суб'єкт, природно, що право
спільної власності припиняється
взагалі. Проте якщо після виділу
суб'єктів-співвласників залишилося
хоча б двоє, право спільної часткової
власності продовжує існувати - з
перерозподіленими частками та, як
правило, з видозміненим складом майна,
яке перебуває у спільній частковій
власності.

Верховний Суд України у абзаці першому
пункту 6 постанови Пленуму "Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
власності громадян на жилий будинок"
від 4 жовтня 1991 р. N 7 підкреслює, що судам
при вирішенні справ про виділ у натурі
часток жилого будинку, що є спільною
частковою власністю, слід мати на
увазі, що це можливо, якщо кожній із
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

Дане виділення є технічно можливим,
адже виділення проходить на підставі
договору про встановлення порядку
користування, який був посвідчений
нотаріусом та зареєстрований конторі
Тех. обліку 3 вересня 1948 за № 6775. Всі
квартири даного житлового будинку є
ізольованими та мають окремий вхід та
вихід.

Позивач ніяким чином не порушує права
інших співвласників та просить
виділити лише належну йому 1/6 частину
будинку, яка згідно експлікації
приміщень до плану житлового будинку
садибного типу складає 33,6 кв. м. та
складається з тамбуру площею 8,8 кв. м.,
передпокою площею 10,4 кв. м. та житлової
кімнати площею 14,4 кв. м., а також
земельну ділянку в розмірі 405 кв. м., яка
знаходиться під 1/6 частиною будинку .

Виділення 1/6 будинку та земельної
ділянки, площею 405 кв. м. є необхідним
для подальшого звернення Позивача до
Київської міської ради з заявою про
приватизацію земельної ділянки.

Питання передачі (надання) земельних
ділянок у власність у м. Києві
врегульовані, затвердженим у Законом
порядку «Тимчасовим порядком передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або власність у м. Києві».

Відповідно до ч. 5 ст. 17 розділу 8
«Тимчасовим порядком передачі
(надання) земельних ділянок у
користування або власність у м. Києві»
у разі, якщо на земельній ділянці
розташовані будівлі і споруди, що
перебувають у спільній власності
кількох громадян України, заяви про
приватизацію земельної ділянки
подають всі співвласники будівель і
споруд.

Інші співвласники будинку (Відповідачі
по справі) не виявляють бажання на
приватизацію земельної ділянки, а
також не надають письмової згоди на
приватизацію позивачем, належної йому
частини земельної ділянки.

Звертаючись до Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (київської міської
державної адміністрація) з запитанням
про можливість приватизації земельної
ділянки без згоди інших співвласників,
Позивач отримав наступну відповідь про
те, що для приватизації даної земельної
ділянки необхідна письмова згода усіх
співвласників будинку та земельної
ділянки, площею 1210 кв. м.

Під час судового розгляду представник
позивача ОСОБА_12 підтримав вимоги,
просив їх задовольнити,з підстав
наведених у позоній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 ОСОБА_13 заперечував проти
задоволення вимог позивача ОСОБА_1,
вказуючи на те, що вони є
необгрунтованими, оскільки позивачем
не надано доказів щодо можливості з
технічної точки зору провести поділ
домоволодіння з виділенням кожному із
співласників окремого домоволодіння.
Крім того зазначав про те, що згідно
даних земельного кадастру право
користування (встановлені зовнішні
межі землекористування) щодо земельної
ділянки, розташованої в АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2 - 645,62 кв. м., та
ОСОБА_5 -846,26кв. м . При цьому ОСОБА_3
сплачує податок за 248 кв.м.

Відповідач ОСОБА_5 та третя особа
ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали,
заперечували проти їх задоволення з
аналогічних підстав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, про час і місце судового
розгляду повідомлялась за місцем свого
проживання зареєстрованого
увстановленому порядку, письмових
заперечень по суті спору не подавала.

Відповідач Київська міська рада в
особі представника Кохан А.І. подали до
суду свої заперечення, згідно яких
вважали вимоги позивача такими , що
задоволенню не підлягають , оскільки
Київська міська рада не приймала
рішення про передачу земельної ділянки
по АДРЕСА_1 у власність чи користування,
тому вимоги про виділення її частини є
безпідставними.

Суд вислухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_12, представника
відповідачів ОСОБА_13, відповідача
ОСОБА_5, третю особу ОСОБА_7, допитавши
свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, дослідивши
надані сторонами письмові докази, суд
прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Згідно ст. 364 ЦК України Співвласник має
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою. Право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня її
отримання. У разі виділу співвласником
у натурі частки із спільного майна для
співвласника, який здійснив такий
виділ, право спільної часткової
власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право власності на
виділене майно, і у випадку,
встановленому законом, таке право
підлягає державній реєстрації.
Договір про виділ у натурі частки з
нерухомого спільного майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду
кількома особами право на земельну
ділянку визначається пропорційно до
часток осіб у праві власності жилого
будинку, будівлі або споруди.

Під час судового розгляду встановлено,
що житловий будинок по АДРЕСА_1 на
праві власності зареєстрований за :

- 1/36 ч. - ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого 1 Київською держнотконторою
10.12.1987р.

- 1/36 ч. - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право на спадщину, виданого 1
Київською держнотконторою 10.12.1987р.

- 1/6 ч. - ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі- продажу, посвідченого 27.06.1996р.

- 1/6 ч. - ОСОБА_1 на підставі договору
посвідченого 18.12.2002р.

- 1/2 ч. - ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого 6 Київською держнотконторою
25.06.2008р.

4/36 ч. - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого 6 Київською
держнотконторою 26.08.2008р.

Згідно рішення Виконкому Київської
міської ради Депутатів трудящих за №957
від 20.06.1956р. за адресою : АДРЕСА_1
(колишня АДРЕСА_1) зареєстрована
земельна загальною площею 1210 кв. м.,
крім того надлишки 259 кв. м. надані в
тимчасове користування.

Згідно даних міського земельного
кадастру суміжні земельні ділянки на
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 площами 846,26 кв. м. і
645,62кв. м. відповідно, обліковуються за
фізичними особами на підставі
технічних звітів по встановленню
зовнішніх меж землекористувань.

Згідно вказаних технічних звітів 846,26
кв. м. зареєстровано за ОСОБА_5, 645,62грн. -
ОСОБА_2

Згідно інформації наданої ДПІ у
Печерському районі м. Києва ОСОБА_3
сплачує податок на землю за 248кв.м.

Із акту прийняття в експлуатацію
індивідуального домоволодіння по
АДРЕСА_1 видно, що останній був
прийнятий в експлуатацію 31 січня 1952
року. і складався з двохквартирного
будинку в один поверх з цокольним
поверхом.

Наданий позивачем договір від 01 жовтня
1948 року про встановлення конкретного
порядку користування будинком та
земельною ділянкою, на якій даний
будинок було розміщено та схематичний
план земельної ділянки садибного
(індивідуального ) житлового будинку
АДРЕСА_1, як докази того, що виділення
частки у спільній частковій власності
є технічно можливим, судом оцінюється
критично, оскільки вказані документи
не є такими, що визначають технічну
можливість в розумінні ст. 364 ЦК
України.

При цьому відповідачі заперечують таку
можливість, вказуючи крім того на те, що
позивач самовільно без їх згоди
здійснив добудову, яка порушує їх
права та завдає шкоди.

При цьому відповідачі категорично
заперечили, а позивач не надав
відповідних доказів, щодо відмови
відповідачів у реалізації ними права
на приватизацію земельної ділянки.

З огляду на встановлені під час
судового розгляду обставини суд
знаходить вимоги позивача
безпідставними, не доведеними
належними та допустимими доказами, а
тому такими, що задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.358, 364 ЦК України, ст. 118 Земельного
кодексу України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Київської
міської ради, за участі третьої особи
ОСОБА_7 про виділення майна в натурі та
зобов"язання вчинити дії, залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, що брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення ,- в той же строк з
дня отримання копії рішення.

Суддя
Цокол Л.І.