АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/3596/14
Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.
Доповідач Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 29 вересня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
як законного представника малолітньої
ОСОБА_3, за участю третіх осіб:
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції, Органу
опіки та піклування в особі
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради про
припинення права на частку у спільному
майні та визначення права власності на
1/4 частку квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 29 вересня 2014 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 як законного
представника малолітньої ОСОБА_3, за
участю третіх осіб: Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції, Органу опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради про припинення права на
частку у спільному майні та визнання
права власності на 1/4 частку квартири -
задоволено.

Припинено право приватної
спільної часткової власності ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частку квартири
АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію
права приватної спільної часткової
власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на ?
частку квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на ? частку квартири
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано ГУ ДКСУ в Полтавській
області перерахувати ОСОБА_1 як
законному представнику малолітньої
ОСОБА_3, кошти в сумі 49278,00 гривень,
внесені ОСОБА_2 в якості компенсації
вартості ? частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 420, 00 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилася
ОСОБА_1, яка в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухваливши
нове, яким відмовити в задоволенні
позову.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що остання підлягає
частковому задоволенню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, згідно свідоцтва
про право на спадщину за заповітом та
законом від 12 жовтня 2011 року, після
смерті ОСОБА_4 його дочка ОСОБА_2
успадкувала ? частки, а дочка ОСОБА_3 - ?
частку квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 29,9 кв.м., житловою 17.2 кв.м.

Право власності на вказані частки було
зареєстровано як за ОСОБА_2, так і
ОСОБА_3

З технічного паспорту на спірну
квартиру вбачається, що остання є
квартирою посімейного заселення та
складається з житлової кімнати площею
17.2 кв.м., кухні площею 4.9 кв.м., санвузла
площею 2.4 кв.м., шафи площею 0.7 кв.м.,
коридору площею 3.7 кв.м. Загальна площа
становить 29.9 кв.м.

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи №24 від 4 березня 2014 року,
виділити в натурі 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 не представляється можливим.
Встановити порядок користування
однокімнатною квартирою з технічної
точки зору також не представляється
можливим.

Ринкова вартість ? частини квартири,
встановлена експертизою, становить 49278
грн. без ПДВ.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
суд виходив з норм ст. 365 ЦК України, які
регулюють припинення права особи на
частку у спільному майні за рішенням
суду. При цьому вважав, що оскільки
квартира є неподільною та порядок
користування не може бути визначений є
підстави для припинення права
співвласника на частку у майні.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком місцевого
суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Зі змісту зазначеної норми закону
випливає, що припинення права особи на
частку в спільному майні допускається
за наявності будь-якого з передбачених
пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК випадку, але
лише в тому разі, коли таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Питання про істотність шкоди, яка може
бути завдана співвласнику, вирішується
в кожному конкретному випадку з
урахуванням обставин справи та
особливостей об'єкта, який є спільним
майном.

Згідно із положеннями статті 176, ч.2 ст.177
СК України батьки зобов'язані передати
у користування дитини майно, яке має
забезпечити її виховання та розвиток.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» держава охороняє
і захищає права та інтереси дітей під
час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустимо
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень. Для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке, або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Відповідно до ст. 16 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, жодна
дитина не може бути об'єктом
свавільного або незаконного втручання
в здійснення її права на особисте і
сімейне життя, недоторканність житла,
таємницю кореспонденції або
незаконного посягання на її честь і
гідність. Дитина має право на захист
закону від такого втручання або
посягання.

Як вбачається із відповіді виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради як органу опіки та
піклування від 05.06.2014 року, згідно
чинного законодавства не може надати
висновок щодо припинення права
власності на ? частину квартири,
належної малолітній ОСОБА_3

Судом встановлено, що малолітній
ОСОБА_3 на праві власності не належить
будь-яке інше житло, крім 1/4 частини
спірної квартири.

При цьому, місцевий суд, встановивши що
малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі
своєю матір'ю в квартирі АДРЕСА_2, право
власності на яку зареєстровано за
матір'ю ОСОБА_1, що підтверджується
довідкою ПП ПБТІ «Інвентаризатор» №7813
від 11 вересня 2014 року, прийшов до
висновку, що у разі припинення права
власності малолітньої дитини на ?
частку квартири житлові права дитини
не будуть порушені.

Проте, місцевий суд не звернув уваги, що
право власності на квартиру АДРЕСА_2
зареєстровано виключно за ОСОБА_1 та, що
припинення права власності на частку
малолітньої дитини буде суперечити ЗУ
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»
і призведе до втрати нею єдиного житла
(частки), що перебуває у її власності, а
отже завдасть істотної шкоди її
інтересам, а також, що сама по собі
неможливість виділення частки в натурі
не може бути підставою для припинення
права власності.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що припинення
права власності малолітньої ОСОБА_3 є
неможливим.

Враховуючи викладене рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 29 вересня 2014 року
скасувати, ухваливши нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
як законного представника малолітньої
ОСОБА_3, за участю третіх осіб:
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції, Органу
опіки та піклування в особі
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради про
припинення права на частку у спільному
майні та визначення права власності на
1/4 частку квартири відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів в
касаційному порядку.

Головуючий суддя : /підпис/
Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б.
/підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
______________ Панченко О.О.