АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7772/14
Головуючий 1 інст. - Губська Я.В.
Категорія : захист прав споживача
Доповідач - Черкасов
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду
м.Харкова від 09 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія», треті особи: Управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління МВС України в
Харківській області, Автогосподарства
Головного управління МВС України в
Харківській області, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Сеул
Авто», Харківське обласне товариство
захисту прав споживачів про захист
прав споживачів та відшкодування
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», треті
особи: Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління МВС України в Харківській
області, Автогосподарства Головного
управління МВС України в Харківській
області, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сеул Авто»,
Харківське обласне товариство захисту
прав споживачів про захист прав
споживачів та відшкодування шкоди.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказував, що 22 жовтня 2013 року між ним та
Приватним акціонерним товариством
«Українська пожежно-страхова
компанія» був укладений поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Під час дії договору 04 січня 2014
року в місті Харкові по вул.
Чернишевська, 90 стався страховий
випадок, а саме: дорожньо-транспортна
пригода, в якій він є винним, внаслідок
якої пошкоджено автомобіль ВАЗ 211010,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1;
автомобіль ВАЗ 211440, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 та
автомобіль ВАЗ 211010, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3. Зазначає,
що після ДТП ним були виконані вимоги
чинного законодавства щодо
повідомлення страховика про страховий
випадок та надання всіх документів для
виплати страхового відшкодування. За
результатами страхового випадку був
проведений огляд пошкоджених
автомобілів і погоджено виплату
страхового відшкодування. Станом на 04
лютого 2014 року автомобілі потерпілих
були відремонтовані, однак страхова
компанія ухиляється від виплати
страхового відшкодування, чим порушує
його права та завдало йому також і
моральних страждань.

Тому, ОСОБА_1 просив суд стягнути з
відповідача на його користь суму
страхового відшкодування за полісом
№АС 1766740 у розмірі 98 145 грн., а також
стягнути вартість юридичних послуг у
сумі 3 180 грн., неустойку у розмірі 4 721
грн. за період з 10 квітня 2014 року по 15
липня 2014 року, та відшкодування
моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 09 жовтня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає що за здійснений ремонт
автомобілів третіх осіб ТОВ «Сеул
Авто», ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» повинна
виплати йому страхове відшкодування у
вигляді компенсації.

Сторони про день, час та місце розгляду
справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином, поважних
причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін, належно повідомлених
про час та місце розгляду справи
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
правомірності відмови відповідача у
виплаті страхового відшкодування, та з
відсутності доказів наявності
моральних страждань та вини
відповідача.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1996
року № 5 «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів», яким визначено, що
дія Закону поширюється, зокрема, на
відносини страхування.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1, як власника наземних
транспортних засобів, застрахована на
підставі договору страхування від 22
жовтня 2013 року, укладеного між
позивачем та Приватним акціонерним
товариством «Українська
пожежно-страхова компанія» (а.с.12).

04 січня 2014 року з вини ОСОБА_1 в місті
Харкові по вул.. Чернишевська, 90 стався
страховий випадок, а саме:
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджено автомобіль
ВАЗ 211010, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1; автомобіль ВАЗ 211440, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 та
автомобіль ВАЗ 211010, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.13).

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяння шкоди третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільна-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено
порядок та підстави відшкодування
страховиком оціненої шкоди, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Так, згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового

випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, подає страховику заяву
про страхове відшкодування.

Сторонами не заперечується факт
надання позивачем вимог чинного
законодавства щодо повідомлення
страховика про страховий випадок та
надання всіх документів для виплати
страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Частиною 37.1. статті 37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати) є:
37.1.1. навмисні дії особи,
відповідальність якої застрахована
(страхувальника), водія транспортного
засобу або потерпілого, спрямовані на
настання страхового випадку. Зазначена
норма не поширюється на осіб, дії яких
пов'язані з виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, вчинені у стані необхідної
оборони (без перевищення її меж) або під
час захисту майна, життя, здоров'я.
Кваліфікація дій таких осіб
встановлюється відповідно до закону;
37.1.2. вчинення особою, відповідальність
якої застрахована (страхувальником),
водієм транспортного засобу умисного
злочину, що призвів до страхового
випадку (події, передбаченої статтею 41
цього Закону); 37.1.3. невиконання
потерпілим або іншою особою, яка має
право на отримання відшкодування,
своїх обов'язків, визначених цим
Законом, якщо це призвело до
неможливості страховика (МТСБУ)
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди;
37.1.4. неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди; 37.1.5.
одержання страхувальником повного
відшкодування шкоди за договором
майнового страхування від особи, яка її
завдала.

Матеріали справи свідчать, що вина у
ДТП, яка сталася 04 січня 2014 року,
встановлена за ОСОБА_1 (а.с.62-64).

Згідно з вимогами ч.4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог,
оскільки відмова Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» у виплаті
страхового відшкодування є
правомірною та обґрунтованою.

Підстав для відшкодування шкоди
позивачу немає, оскільки не
встановлено винних дій Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» у відмові у
виплаті страхового відшкодування.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства,
оскільки підстав для відшкодування
суми страхового відшкодування на
користь саме позивача у відповідності
до діючого законодавства не має.

Крім того, потерпілі особи: треті особи,
які приймали участь у розгляді справи
до відповідача у ході розгляду справи з
вимогами про відшкодування страхового
відшкодування не зверталися.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 09 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: