Справа № 139/945/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді
Тучинської Н.В.,

секретаря судового засідання
Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2013
року і мають спільну малолітню дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважаючи, що шлюб
зберігати є недоцільним, позивач з
позовом про розірвання шлюбу
звернулася до суду.

У судовому засіданні позивач
підтримала заявлені позовні вимоги та
суду пояснила, що 26 квітня 2013 року вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 і вони
мають спільну малолітню дочку.
Подружнє життя у них не склалось через
те, що відповідач брехнями зруйнував її
почуття, він їздив на заробітки і не
привозив грошей. З кінця серпня цього
року відповідач поїхав на заробітки,
повернувся не додому, а до своєї сестри.
З тих пір вони припинили подружні
стосунки і ніхто з них не намагається
їх відновити. Вважає, що подальше
зберігання шлюбу є недоцільним,
просить розірвати шлюб без надання
строку на примирення.

Відповідач позовні вимоги не визнав і
пояснив, що йому дійсно приходилося
обманювати дружину щодо заробітків і
грошей, але це все для того, аби скласти
гроші та купити окремий будинок. В
даний час він придбав будинок у
Тростянецькому районі, а з батьками
дружини жити не бажає. Не знає, чи зможе
примиритися з дружиною, оскільки вона
дуже категорична в своєму рішенні. В
судових дебатах не заперечив проти
розірвання шлюбу.

Розглянувши справу в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення
шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони з
26 квітня 2013 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом
про народження (а.с.7), - що мають спільну
малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 16 Загальної
декларації прав людини від 10 грудня 1948
року чоловіки і жінки користуються
однаковими правами щодо одруження під
час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач обґрунтувала свою вимогу
про розірвання шлюбу, а відповідач
фактично визнав її та не заперечив
проти розірвання шлюбу. Підтримання та
визнання позову сторонами, на думку
суду, свідчить про байдужість подружжя
до існування їх шлюбу. З огляду на це,
суд не вбачає підстав для надання
сторонам строку на примирення,
оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав
своє значення для сторін, він не
відповідає принципам, встановленим
законом і суспільством для такого
союзу, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб
(а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу
своє прізвище ОСОБА_1 змінила на
прізвище чоловіка ОСОБА_1. У позовній
заяві та судовому засіданні позивач
просила після розірвання шлюбу
відновити їй дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.
16 Загальної декларації прав людини від
10 грудня 1948 року, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб,
укладений 26 квітня 2013 року у
виконавчому комітеті Морозівської
сільської ради Мурованокуриловецького
району Вінницької області за актовим
записом № 01 між ОСОБА_2, 1989 року
народження та ОСОБА_1, 1985 року
народження.

Після реєстрації розірвання
шлюбу позивачу відновити прізвище
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Вінницької області
через Мурованокуриловецький районний
суд шляхом подання в 10-денний строк з
дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________