Справа № 504/1491/13-ц
04.11.2014смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
при секретарі - Мельниковій В.М., -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, в заочному порядку,
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та стягнення судового збору,
Представник Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» - Ковбасюк І.О. звернувся
до суду з позовом до відповідача про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № ODXRRW04611758 від 06.10.2008 року у
розмірі 123 126,68 грн. Також представник
позивача просив стягнути з відповідача
судовий збір у розмірі 1 231,27 грн.
У судове засідання представник
позивача - Бибик Д.П., який діє на
підставі довіреності № 3366-О від
05.09.2013 року, не з'явився, однак подав до
суду заяву, якою підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на підстави викладені у
позовній заяві. Одночасно, проти
винесення заочного рішення не
Відповідач - повторно не з'явився у
судове засідання, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, у зв'язку із чим
суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності відповідача.
На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд
не має відомостей про причину
повторної неявки відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних та доказів (постановляє
Відповідно до статті 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 04.11.2014 року
ухвалено розгляд справи у заочному
Розглянувши доводи та пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази на
предмет їх належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову
виходячи з наступного:
06.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
громадянкою ОСОБА_1 було укладено
договір № ODXRRW04611758, відповідно до якого
банк надає позичальнику строковий
кредит у сумі 1 769,90 грн. на строк 20
місяців (з 06.10.2008 року по 06.06.2010 року
включно), для придбання товару, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом, щомісячну винагороду за
надання фінансового інструменту у
розмірі 1 381,08 грн., а відповідач в свою
чергу зобов'язався погашати кредит,
сплачувати відсотки, комісію та
можливі штрафні санкції.
Відповідно до умов укладеного договору
№ ODXRRW04611758 від 06.10.2008 року, договір
складається із заяви позичальника,
умов та правил надання банківських
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки та банківську діяльність»
банківський кредит - це будь - яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь - яка гарантія, будь - яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь - яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. При цьому,
до відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави «Позика», якщо інше на
встановлено цим параграфом і не
виходить із суті кредитного договору.
Свої зобов'язання позивач виконав у
повному обсязі, відповідачу був
відкритий позичковий рахунок НОМЕР_2 на
підставі заяви від 06.10.2008 року та надано
суму кредиту в розмірі 16 011,40 грн., що
підтверджується рахунком-фактурою №
263753 від 06.10.2008 року.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. В свою чергу,
згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було
доповнено ЦК України згідно із Законом
України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склались на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів. Встановлений договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком, іншою фінансовою
установою в односторонньому порядку.
Умова договору щодо права банку, іншої
фінансової установи змінювати розмір
процентів в односторонньому порядку є
Відповідно до заяви позичальника від
06.10.2008 року, погашення заборгованості
по кредитному ліміту здійснюється
шляхом внесення коштів на картку
клієнта чи списанням банківською
установою коштів з дебетної карти №
Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав
встановлених ст. 11 ЦК України, в тому
числі і з договорів.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами. В
свою чергу зобов'язання, згідно вимог
ст. ст. 525, 526 ЦК України має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
В порушення умов кредитного договору
щодо порядку та строків погашення
кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525,
526 ЦК України відповідач ОСОБА_1 не
виконує умови договору, не погашає
кредит та не сплачує відсотки.
Станом на 08.04.2013 року загальна
заборгованість по наданому
відповідачу кредиту складає 123 126,68 грн.,
сума заборгованості по кредиту - 15 143,89
сума заборгованості за відсотками - 16,08
сума пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 101 627,34 грн.;
сума штрафу - 500 грн. (фіксована частина)
та 5 839,37 грн. (процентна ставка).
Отже, ОСОБА_1 неналежним чином
виконував прийняті ним зобов'язання
щодо погашення кредиту та процентів,
передбачених умовами кредитного
договору, внаслідок чого за
відповідачем утворилась прострочена
заборгованість за кредитом та
прострочена заборгованість за
Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Таким чином, приймаючи до уваги
неналежне виконання позичальником
договірних зобов'язань з повернення
кредиту за кредитним договором №
ODXRRW04611758 від 06.10.2008 року, та сплати
процентів за користування кредитними
коштами, скориставшись наданим
договором позивачу правом, представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовними вимогами про стягнення з
відповідача загальної заборгованості
у розмірі 15 159,97 грн.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1. ст. 549, п. 3. ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки - грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у разі
порушення ним зобов'язання.
Так, згідно з ч 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.
Відтак, суд вважає обгрунтованими
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача пені за прострочення
виконання грошового зобов'язання,
оскільки такі вимоги ґрунтуються на
Законі та договірних відносинах між
сторонами, які прописані в п. 2.4.5.1 умов
та правил надання банківських послуг,
які є невід'ємною частиною кредитного
договору № ODXRRX08990290 від 25.07.2007 року.
Разом з тим, в рішенні Конституційного
Суду України від 11.07.2013 року по справі №
7-рп/2013 піддано конституційно-правовому
аналізу правовідносин зі сплати пені
що виникають між фізичними особами -
споживачами та банками і іншими
фінансовими установами у
правовідносинах споживчого
кредитування в якому зокрема робиться
висновок про те, що вимога про
нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності учасників
цивільно-правових відносин та свободи
договору, зокрема у договорах про
надання споживчого кредиту щодо сплати
споживачем пені за прострочення у
Цей висновок узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від
09.04.1985 року N 39/248, в якій наголошено:
визнаючи, що споживачі нерідко
перебувають у нерівному становищі з
точки зору економічних умов, рівня
освіти та купівельної спроможності,
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від
10.11.2011 року N 15-рп/2011 року у справі про
захист прав споживачів кредитних
У наведених Керівних принципах для
захисту інтересів споживачів
визначено, що споживачі мають бути
захищені від таких зловживань, як
односторонні типові контракти,
виключення основних прав у контрактах
та незаконні умови кредитування
Таким чином, з врахуванням
вищевказаних обставин, до визначеного
банком розміру неустойки в частині
пені підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК
України, оскільки нарахований банком
розмір пені в розмірі 101 627,34 грн., значно
перевищує заборгованість за кредитом у
розмірі 15 143,89 грн., тому розмір пені
підлягає зменшенню до 15 150 грн. Такий
розмір неустойки відповідає вимогам
закону і засадам розумності та
справедливості.
У відповідності до ч. 2. ст. 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до п. 2.4.5.5 умов надання
споживчого кредиту фізичним особам при
порушенні позичальником строків
сплати будь-якого грошового
зобов'язання, яке передбачене даним
договором більш ніж на 90 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
Таким чином, з огляду на вищенаведені
положення діючого законодавства, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу
підлягають задоволенню.
Таким чином, стягненню заборгованості
за кредитним договором № ODXRRW04611758 від
06.10.2008 року підлягає сума у розмірі 15
143,89 грн. + 16,08 грн. + 15 150 грн. + 500 грн. + 5 839,37
грн. = 36 649,34 грн.
Окрім того, ухвалою Комінтернівського
районного суду Одеської області від
17.02.2014 року у справі за клопотанням
відповідача було призначено
судово-почеркознавчу експертизу.
Експертом у клопотанні від 21.03.2014 року
(експертиза № 1355/02) було поставлено
питання про надання додаткових
матеріалів, оскільки за їх відсутності
надання об'єктивного висновку було
Про необхідність подання експерту
додаткових матеріалів, без яких
проведення експертизи неможливо,
сторони були повідомлені належним
чином, про що свідчить наявний в
матеріалах справи лист.
10.06.2014 року на адресу суду було
повернуто матеріали цивільної справи з
повідомленням про неможливість
надання висновку № 1355/02.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 146
ЦПК України та ухиленням ОСОБА_1 від
надання додаткових матеріалів,
необхідних для проведення
судово-почеркознавчої експертизи, яка
призначена по справі за клопотанням
ОСОБА_1, вважає необхідним визнати факт,
що кредитний договір ODXRRW04611758 від 06.10.2008
року від імені ОСОБА_1 написана нею
особисто, оскільки інших доказів
відповідачем, які б спростували даний
факт не було надано до суду.
Оцінивши зібрані по справі докази на
предмет їх належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обгрунтованими, заснованими на законі,
однак підлягають частковому
Вирішуючи питання розподілу витрат,
пов'язаних з розглядом справи суд
виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.
Згідно з платіжним дорученням
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 1 231,27 грн.
Проте, відповідно до пункту 39 постанови
пленуму ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року
«Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» у разі якщо суд на
підставі частини третьої статті 551 ЦК
зменшує розмір неустойки, витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню судовий з бір у розмірі 1 231,27
На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 15, 16, ч. 2. ст. 509, 525, 526, 533, 551, 549, 610, 611, 628,
629, 632, 1048, 1050, 1052, 1054, 1056 1 ЦК України, ст.
ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», постановою
пленуму ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року
«Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах», ст. ст. 2, 4, 5, 6, 8, 10, 15,
57, 60, 62, 88, 146, 209, 218, 223, 224-233, 292, 294 ЦПК
України, суд, -
Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № ODXRRW04611758 від
06.10.2008 року у розмірі 36 649 (тридцять
шість тисяч шістсот сорок дев'ять)
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» 1 231 (одну тисячу
двісті тридцять одну) гривню 27 копійок
судового збору.
В задоволенні решти позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення може бути оскаржено в
десятиденний строк з моменту його
отримання в апеляційному порядку,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В. К.
Барвенко