Справа №242/2896/14-ц
Провадження №2/242/874/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого судді Пирогової Л. В., при
секретарі Гандзюк К. С., за участю
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань № 3
приміщення Селидівського міського
суду Донецької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

03.09.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що в
період з червня 2011 року по травень 2013
року відповідач працювала у неї
реалізатором. При проведенні перевірки
наявності грошових коштів отриманих
від реалізації товару в липні 2011 року
була встановлена недостача на суму 3794
грн. 35 коп. Розпискою від 12.07.2011 року
відповідач зобов»язалася повернути їй
грошові кошти на вказану суму. При
проведенні в травні 2013 року наступної
перевірки наявності грошових коштів
від реалізації товару встановлена
недостача на суму 25319 грн. Свої боргові
зобов»язання на вказану суму
відповідач підтвердила розпискою від
25.05.2013 року. Просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
спричинену їй матеріальну шкоду в
розмірі 25319 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позов та пояснила, що в
період часу з червня 2011 року по травень
2013 року між нею та відповідачем
існувала усна домовленість щодо
реалізації належного їй товару.
Трудовий договір з відповідачем вона
не оформлювала. Під час проведення
ревізій, було виявлено недостачу
грошей на суму 25319 грн. Вказані кошти
добровільно відповідач їй
відшкодовувати не бажає, тому просить
суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її
користь спричинену їй матеріальну
шкоду в розмірі 25319 грн. та судові
витрати.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов не визнала та просила суд
відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3
пояснила, що їй знайомі позивач і
відповідач. Вона допомогала робити
ревізію товару ОСОБА_1, під час якої
було виявлено недостачу. Їй невідомо -
чи оформлювала трудовий договір ОСОБА_2
з ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
відповідача, свідка ОСОБА_3, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню.

Даний висновок суду ґрунтується на
наступному.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

На підставі п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

На підставі ст. ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
позивачем у справі не надано належних
та допустимих доказів, які б надали
суду підстави зробити висновок про те,
що ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду у
розмірі 25319 грн., та саме винними діями
ОСОБА_2 їй завдано матеріальну шкоду у
зазначеному розмірі.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1, є необґрунтованими та такими,
що задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, судові витрати
не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 57-60, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя