Справа № 404/4795/14-ц
Номер провадження 2/404/2129/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді -
Бершадської О.В.

при
секретарі -
Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом,
посилаючись на те, що 27.05.2013 року
відповідач ОСОБА_2

звернулась до нього з проханням дати
їй в борг 10 000 грн., та в зв»язку з їх
відсутністю у нього, запропонувала
взяти кредит в банку, який вона буде
виплачувати самостійно. Надавши свою
згоду , він 27.05.2013 року в АТ»Дельта
банк» оформив кредитну картку , з якої
зняв 10 000 грн. та передав
відповідачці. При цьому, остання,
надала йому розписку , в якій
зобов»язалась до жовтня 2013 року
повернути вказану суму, з нарахуванням
всіх можливих платежів.

Крім того, 02.10.2013 року відповідач
знову з проханням дати їй в борг 18 000
грн. , яких зрозуміло в нього не було,
запропонувала взяти кредит в банку ,
який вона також буде самостійно
сплачувати. 02.10.201 року , він, позивач,
бере в ПАТ»ОТП Банк» споживчий кредит
на суму 18 000 грн., який передає
відповідачці, а остання надає йому
розписку , про тре, що бере в нього борг
кошти в сумі 18 000 грн. , які
зобов»язується повернути до 01.01.2014
року . Відповідач деякий період
сплачувала кредит, який він отримав в
банківських установах , однак в кінці
2013 року кредити не погашала , заявила,
на відсутність коштів. На що, він
змушений був сплачувати сам кредити,
щоб уникнути штрафних санкцій. На
даний період борг по кредиту АТ»ОТП
Банк» складає - 16 241, 14 грн., по
кредитній картці АТ»Дельта банк « -
8699 грн.

Борг за коштами взятими для
відповідача становить -33210, 39 грн. На
його звернення, відповідач
добровільно кошти не повертає, що і
змусило його звернутись до суду. Разом
з тим, вважає, що недобросовісними
діями відповідача порушено його права,
він зазнав душевних страждань, йому
необхідно було докладати додаткових
зусиль для організації своєї
життєдіяльності , тому просить також
стягнути із відповідача на його
користь моральну шкоду в розмірі -2000
грн.

В судовому засіданні позивач
вимоги підтримав, просив задовольнити,
на їх обґрунтування послався на
обставини які викладені у позовній
заяві.

Відповідач в суді позов визнала
в частині стягнення з неї боргу , а
щодо вимог про відшкодування
моральної шкоди заявила на їх
безпідставність.

Заслухавши пояснення позивача ,
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку щодо часткового задоволення
вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви,
позивач свої позовні вимоги
обґрунтовує положеннями ст. ст. 23, 509, 526,
536, 610, 611, 625,627, 628, 1046, 1049, 1050 ЦК України.

В суді з»ясовано, що згідно заяви
№002-10201-270513 від 27 травня 2013 року,
ОСОБА_1 отримав від ПАТ»Дельта Банк»
на картку грошові кошти в сумі 10 000
грн. ( а.с. 16). Згідно довідки банку
заборгованість позичальника станом на
30.05.2014 року становить 8699 грн. ( а.с. 22).

Крім того, 02 жовтня 2013 року , між
ПАТ»ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено
договір про надання споживчого
кредиту за № , згідно умов якого
банк надає позичальнику на споживчі
цілі та придбання послуг продавців
кошти в розмірі - 19 443 грн. 16 коп. ,
строк дії кредиту - по 02.10.2016 року , з
розміром процентної ставки -0,01% річних
(а. с.19).

Згідно довідки ОТП Банк ,
заборгованість ОСОБА_1 за наданим
споживчим кредитом станом на 30.05.2014
року становить - 15 659, 66 грн.( а. с. 20).

Разом з цим, судом також
встановлено, що згідно розписки від
27.05.2013 року ОСОБА_2 зобов»язалась в
строк до жовтня 2013 року повернути
ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000
грн., які вона взяла в борг ( а.с.37-38).

Згідно розписки від 02 жовтня 2013
року ОСОБА_2 зобов»язалась в строк до
01.01.2014 року повернути ОСОБА_1 грошові
кошти в розмірі 18 000 грн., які вона
взяла в борг ( а.с.39).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві гаку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК
договір позики укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, на підтвердження вимог
названого закону відповідач видала
позивачу розписки про зобов'язання
повернути отримані нею гроші у борг,
яка підтверджує виниклі
правовідносини сторін за договором
позики.

За правилами ст. 526 ЦК,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обіг
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти в такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, в такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

До цього часу позичальник не
повернув позикодавцеві позику.

У зв'язку із цим, за правилами ч. 1
ст. 1050 ЦК, наступають наслідки
порушення договору позичальником
відповідно до вимог ст. 625 ЦК.

Згідно до ст. 1050 ЦК України, -
позичальник зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу, якщо ним несвоєчасно
повернуто суму позики.

Суд встановив, що договірні
відносини виникли між сторонами 27.05.2013
року та -02.10.2013 року , що
підтверджується розписками
відповідача.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції, а також,
три процента річних з простроченої
суми, якщо інший процент не
встановлений законом або договором.

Таким чином, в суді з»ясовано та
і це підтверджується матеріалами
справи, що між позивачем та
відповідачем був укладений договір
позики від 27.05.2013 року за умовами
якого відповідач зобов'язалась
повернути позивачу суму боргу у
розмірі 10 000 грн. до жовтня 2013 року , та
договір від 02.10.2013 року за умовами
якого відповідач зобов'язалась
повернути позивачу суму боргу у
розмірі 18 000 грн. до 01.01.2014 року , що
підтверджено розписками відповідача,
які надано суду в оригіналі позивачем.
В суді відповідач вказаний факт не
заперечувала.

Таким чином, відповідач взяла у
позивача у борг грошові кошти, які
зобов»язалась повернути, але у
визначені договорами ( розписками)
строки взяті на себе зобов» язання не
виконала, що є підставою для стягнення
з неї суми боргу 10 000 грн. та 18 000 грн.

Разом з цим , суд вважає, що до
спірних правовідносин застосовуються
вимоги статті 625 ЦК України щодо
відповідальності боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання. Тобто, відповідно до
вищезазначених вимог закону
позичальник зобов'язаний сплатити
позикодавцеві 3% річних за договорами
позики.

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково , у
зв'язку з чим необхідно стягнути з
відповідача на користь позивача в
рахунок виконання зобов'язання по
поверненню позики від 27.05.2013 року у
розмірі 10 000 грн. та три відсотки
річних з простроченої суми за період
з жовтня 2013 року по 17.11.2014 року в
розмірі 339, 46 грн. ( 300 грн. х 413 днів : 365
днів) , за договором позики від 02.10.2013
року - 18 000 грн. та три відсотки річних з
простроченої суми за період з 01.01.2014
року по 17.11.2014 року 474, 91 грн. ( 540 грн. х
321 день : 365 днів) , а всього на суму : 28 000
грн. ( 10 000 + 18 000) за договорами позики та
814,37 грн. ( 339,46 + 474,91) - 3% річних.

Задоволенню не підлягають вимоги
позивача про відшкодування на його
користь моральної шкоди в розмірі 2000
грн., оскільки спірні правовідносини
випливають з договірних відносин
сторін, а договором не передбачено
відшкодування моральної шкоди у разі
порушення грошового зобов'язання, а
відтак не передбачено і відшкодування
моральної шкоди за вказаними
правовідносинами.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача на користь
позивача -288, 15 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047, 1050 ЦК

України, ст.ст. 88, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики та моральної шкоди
-задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 ,
ідентифікаційний номер- НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_1 - 28 000 грн. боргу за
договором позики ;

3 % річних в сумі- 814, 37 грн., судовий
збір в розмірі - 288, 15 грн.

У задоволенні
решти вимог та про стягнення 2 000
грн. моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга
на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області, через суд
першої інстанції.

Суддя Кіровського
О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда