У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,

Попович О.В.,
Парінової І.К.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - публічне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Одеської області від 04 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги
тим, що 16 серпня 2012 року о 10 год. 00 хв. по
вул. Фонтанська дорога в м. Одесі в
районі будинку № 143, між автомобілем
«Jеер Grand Ceroree», державний номерний знак
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 та
автомобілем «Нonda Accord», державний
номерний знак НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_2, власником якого є ОСОБА_1,
сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Київського районного
суду м. Одеси від 07 вересня 2012
року ОСОБА_3 було визнано винним у
вчиненні вищевказаного
правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована в публічному
акціонерному товаристві «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» (далі -
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто»), поліс АВ/6050551 від 01
червня 2012 року, яким передбачено
обов'язковий ліміт відповідальності в
межах якої страховик зобов'язаний
провести виплату страхового
відшкодування відповідно до умов
договору страхування в розмірі 50 000 грн.

Внаслідок ДТП автомобілю позивача
були спричинені матеріальні збитки у
розмірі 54 898 грн 74 коп.

Оскільки страхова компанія, Одеська
філія ПАТ «УСК «Гарант-Авто», виплатила
йому страхову суму лише у розмірі 19 184
грн 81 коп та 3351 грн 97 коп, а всього 22 536
грн 78 коп., тобто не сплатила всього
розміру страхового відшкодування,
ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3 на свою
користь матеріальну шкоду у розмірі 33
041 грн 93 коп., моральну шкоду у розмірі 15
000 грн та стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 на відшкодування збитків суму у
розмірі 21 760 грн та моральну шкоду у
розмірі 20 000 грн.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 03 лютого 2014
року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 04 червня 2014 року, рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у позовних вимогах ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
скасовано, постановлено в цій частині
нове рішення, яким позовні вимоги в цій
частині задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 33 041 грн. 78
коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було
відмовлено.

В іншій частині рішення Київського
районного суду м. Одеси від 03
лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Вирішуючи справу, суд першої
інстанції виходив з безпідставності
позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої та
ухвалюючи нове рішення, суд
апеляційної інстанції виходив з
наявності підстав для часткового
задоволення позовних вимог.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судами встановлено, що 16 серпня 2012
року о 10 год. 00 хв. по вул.
Фонтанська дорога в м. Одесі в районі
будинку № 143, між автомобілем «Jеер Grand
Ceroree», державний номерний знак НОМЕР_1,
яким керував ОСОБА_3 та автомобілем
«Нonda Accord», державний номерний знак
НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2,
власником якого є ОСОБА_1,
сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Київського районного
суду м. Одеси від 07 вересня 2012
року ОСОБА_3 було визнано винним у
вчиненні вищевказаного
правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», поліс АВ/6050551 від 01
червня 2012 року, яким передбачено
обов'язковий ліміт відповідальності в
межах якої страховик зобов'язаний
провести виплату страхового
відшкодування відповідно до умов
договору страхування в розмірі
50 000 грн.

Згідно звіту «Про оцінку
транспортного засобу» № 591 від
07 листопада 2012 року вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу - легкового
автомобіля марки «Нonda Accord», державний
номерний знак НОМЕР_2, становить 42 378 грн
77 коп. (а.с.87-95).

Одеська філія ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
виплатила ОСОБА_2 страхову суму у
розмірі 19 184 грн 81 коп. та 3351 грн 97 коп, а
всього 22 536 грн 78 коп.

Відповідно до вимог ст. 22, 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну в результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Різницю
між сумою відшкодування, визначеною
судом, та сумою, яку має бути
відшкодовано страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

У зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до п. 16 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4,
при пред'явленні позовних вимог про
відшкодування шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних
транспортних засобів», обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Враховуючи положення статті 1194 ЦК,
питання про відшкодування шкоди самою
особою, відповідальність якої
застрахована, вирішується залежно від
висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого статтею
33 Закону «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних
транспортних засобів» обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування.

Наявність такої згоди у вигляді
відповідної заяви цієї особи та
виконання нею передбаченого статтею 33
Закону «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних
транспортних засобів» обов'язку
з'ясовується судом першої інстанції, у
зв'язку з чим до участі у справі може
бути залучений страховик.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції не надав належної оцінки
суттєвим обставинам справи, зокрема
тому, що цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована з лімітом
відповідальності у розмірі 50 000 грн.

При цьому, згідно з вимогами чинного
законодавства при настанні страхового
випадку, страховик має відшкодувати
потерпілому шкоду, заподіяну майну,
відповідно до лімітів
відповідальності з урахуванням зносу,
розрахованому у порядку, встановленому
законодавством.

Таким чином, вирішуючи справу, суд
апеляційної інстанції, встановивши, що
шкода заподіяна в результаті настання
страхового випадку в сумі 42 378 грн 77
коп., з яких було відшкодовано
страховою компанією відповідача лише 22
536 грн 78 коп., належним чином не
перевірив, у зв'язку з чим виникла
різниця між фактичним розміром шкоди
та страховою виплатою.

Ураховуючи, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом
при ухваленні рішення у зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права належним чином не
встановлені, суд апеляційної інстанції
належним чином не визначився з
характером спірних правовідносин, таке
рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338,
345 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 04 червня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак

6

Справа № 6 - 27421св14Категорія:Головуючий
у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Коротун В.М.