Справа
№ 495/973/14-ц
Ухвала

04 березня 2014 року

м. Білгород –
Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
Гайда-Герасименко О.Д., розглянувши
клопотання ОСОБА_1 про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
клопотанням про обмеження ОСОБА_2 в
праві виїзду за межі України.

В обґрунтування клопотання позивачка
пояснила, що відповідач відмовляється
у добровільному порядку вирішити
питання відшкодування затрат на ремонт
квартири, просить суд про тимчасове
обмеження права виїзду особи (боржника)
за межі України без вилучення
паспортного документа.

У відповідності до ч.2 ст. 377-1 ЦПК
України, суд негайно розглядає подання,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, ретельно
дослідивши докази, суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
подання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

У ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадянам України», наведені підстави
тимчасової відмови у в’їзді за кордон,
зокрема якщо є неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов’язання; боржник
ухиляється від виконання
зобов’язання, покладених на нього
судовим рішення, рішення іншого органу
(посадової особи);щодо нього подано
цивільний позов до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, встановлені нормами Закону
України в редакції від 4 листопада 2010
року № 2677-VІ «Про виконавче
провадження». Зокрема, державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії (стаття 11 Закону).

Крім того, згідно вимог статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем не вжито заходів,
щодо встановлення наявності у боржника
рухомого або нерухомого майна, на яке
може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
Питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не надано беззаперечних
доказів, що є підстави для обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження».
ст. ст. 205, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України –
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: