Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2687/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

13.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П.

- Сукач Т.О.

при секретарі - Зінов'євій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4, про вилучення предмета
застави та звернення на нього
стягнення, за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 05
травня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_5 та просило: вилучити
у відповідача і передати банку в заклад
предмет застави автомобіль TOYOTA Land Cruiser,
2005 року випуску, №кузова/шасі: НОМЕР_4,
що належить відповідачу на праві
власності; вилучити у відповідача і
передати банку комплект ключів та
свідоцтво про реєстрацію зазначеного
автомобіля; в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№KRKWAD40303214 від 16.09.2009 року в сумі 440183,43
грн. звернути стягнення на предмет
застави, шляхом продажу банком
автомобіля з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, зі знаттям автомобіля з
обліку в органах ДАІ, а також наданням
ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Позивач зазначав, що відповідно
до укладеного договору №KRKWAD40303214 від
16.09.2009 року ОСОБА_4 отримала кредит в
розмірі 162499,13 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 20,04%
на рік на суму залишку з кінцевим
терміном повернення 15.09.2014 року.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором станом на 29.05.2013
року заборгованості становить 440183,43
грн.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 16.09.2009 року
укладено договір застави, відповідно
до якого ОСОБА_4 передала в заставу
належний їй на праві власності
автомобіль TOYOTA Land Cruiser, 2005 року випуску,
№кузова/шасі: НОМЕР_4.

В порушення вимог закону та умов
кредитного договору ОСОБА_4
зобов'язання не виконує, предмет
застави в заклад банку не передала.

В 2011 році в порушення умов договору
застави, без згоди банку, заставодавець
реалізувала предмет застави
відповідачу ОСОБА_5.

ПАТ КБ «ПриватБанк» згоду на
відчуження предмета застави не
надавав, відчуження не здійснювалось в
ході в ході господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з купівлі-продажу, а тому зареєстроване
обтяження зберегло силу для нового
власника.

Ухвалою Суворовського районного суду
м.Одеси від 25 лютого 2014 року проведено
заміну неналежного відповідача ОСОБА_5
на належного ОСОБА_3, який придбав
предмет застави, справу передано за
територіальною підсудністю до
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області.

Рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05 травня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду
представники ПАТ КБ «ПриватБанк»
Подолінний Р.Г. та Лихограй Ю.В.
підтримали апеляційну скаргу з
посилання на викладені в ній обставини,
відповідач ОСОБА_3 заперечував проти
доводів апеляційної скарги,
посилаючись на те, що він не є власником
спірного автомобіля, так як він його
продав.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги у встановлених ст.303
ЦПК України межах, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
16 вересня 2009 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено
кредитно-заставний договір №KRKWAD40303214,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 162499 грн. 13
коп., з яких 142919 грн. на придбання
автомобіля, 14544 оплата перших страхових
платежів за договором, 34 грн. оплата
реєстрації предмета застави в
Державному Реєстрі, 4287 грн. 57 коп.
винагорода за надання фінансового
інструменту.

Відсотки за користування кредитом
розраховуються позивачем на підставі
відсоткової ставки у розмірі 20,4% річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом. Кінцевий термін повернення
кредитних коштів 15 вересня 2009 року.

Умовами договору визначено, що для
забезпечення виконання зобов'язань
позичальник надає в заставу належне
йому на праві власності рухоме майно -
легковий автомобіль марки Tayota Land Cruiser,
2005 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1. На дату
підписання договору вартість предмета
застави становила 202000 грн. Застава
забезпечує всі вимоги банку щодо
виконання позичальником всіх його
грошових зобов'язань за цим договором.
Відповідно до п.12.2.1, п.12.2.2 договору, у
разі настання події дефолту банк надає
позичальнику письмове повідомлення
про настання події дефолту та реєструє
у Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
застави. Позичальник зобов'язаний
усунути подію дефолту негайно або
передати предмет застави у володіння
банку за актом прийому - передачі
протягом тридцяти днів з моменту
реєстрації відомостей про звернення
стягнення на предмет застави у
Державному реєстрі.

Також умовами договору встановлено
заборону заставодавцю на відчуження
предмета застави третім особам без
згоди заставодержателя (а.с.10-12,13).

Право власності позичальника на
предмет застави підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу (а.с.19).

Обтяження предмета застави
зареєстровано в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна: реєстраційний
номер 9094885 від 28 вересня 2009 року (а.с.14-15,
16-17).

Згідно з розрахунком заборгованості за
кредитним договором, станом на 29 травня
2013 року заборгованість становить 440183
грн. 43 коп., з яких: заборгованість за
кредитом 183058 грн. 72 коп., у тому числі
прострочене тіло 122544 грн. 72 коп.;
заборгованість за відсотками 63583 грн. 80
коп., у тому числі прострочені відсотки
62252 грн. 75 коп.; заборгованості по
комісії 17737 грн. 34 коп., у тому числі
прострочена комісія 17432 грн. 22 коп.;
заборгованості з пені 154504 грн. 36 коп., а
також штрафів відповідно до кредитного
договору 250 грн. (фіксована частина) та
20949 грн. 21 коп. (процентна складова)
(а.с.5-7).

Відповідно до довідок ДАІ, автомобіль
Tayota, реєстраційний номер НОМЕР_1 в 2010
році знятий з обліку ОСОБА_4 і 07 червня
2010 року поставлений на облік новим
власником ОСОБА_8, отримано новий
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Станом на 31 січня 2014 року право
власності зареєстровано за ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію НОМЕР_5 від 12
грудня 2013 року (а.с.18, 47, 58, 69).

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України
заставодавець має право відчужувати
предмет застави, передавати його в
користування іншій особі або іншим
чином розпоряджатися ним лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором.

Аналогічна за змістом норма міститься
в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу».

Відповідно до п.6.2.20
кредитно-заставного договору
заставодавець не має права без
попередньої письмової згоди Банку
відчужувати чи передавати предмет
застави третім особам.

Усупереч указаним положенням
матеріального права й
кредитно-заставного договору ОСОБА_4
відчужила автомобіль, який перебував в
заставі Банку й обтяження якого на час
відчуження було зареєстровано
відповідно до закону, не повідомивши
про це заставодержателя та не
отримавши його згоди.

Закон прямо покладає на заставодавця
обов'язок запитати згоду
заставодержателя на відчуження
обтяженого майна; цей обов'язок
презюмується і йому кореспондує
право заставодержателя на захист
шляхом визнання правочину недійсним у
разі відчуження майна без його згоди.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 12
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
(далі - Закон) взаємні права та обов'язки
за правочином, на підставі якого
виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом. Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

За положеннями ст. 9 Закону предмет
обтяження, право власності на який
належить боржнику, може бути
відчужений останнім, якщо інше не
встановлено законом або договором.
Якщо законом або договором передбачена
згода обтяжувача на відчуження
боржником рухомого майна, яке є
предметом обтяження, така згода не
вимагається в разі переходу права
власності на рухоме майно в порядку
спадкування, правонаступництва або
виділення частки у спільному майні.

З урахуванням викладеного
заставодержатель може вимагати
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним та повернення
предмета застави заставодавцю.

Однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» як сторона
кредитно-заставного договору не
зверталося до суду з позовом про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу предмета застави,
укладеного заставодавцем ОСОБА_4, а
обрало способом захисту порушених прав
вилучення предмета застави у третіх
осіб і звернення стягнення на предмет
застави.

На запит апеляційного суду УДАІ УМВС
України в Кіровоградській області
повідомило, що станом на 05.11.2014 року
право власності на автомобіль марки
Tayota Land Cruiser, 2004 року випуску, №
кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_3 зареєстровано за
громадянкою ОСОБА_9, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_6 від 02.10.2014 року.

З огляду на викладене та враховуючи
принцип диспозитивності цивільного
судочинства колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позов
пред'явлено до неналежного
відповідача.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
С.І.
Мурашко