Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/5341/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
Микитюк О.Ю.

суддів
Товянської О.В.

Гансецької І.А.

при секретарі
Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ТОВ „Керуюча компанія
"КомЕнерго-Житомир" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 23 жовтня 2014 року,

встановила:

В червні 2014 року ТОВ „Керуюча компанія
"КомЕнерго-Житомир" звернулося до суду
із позовною заявою, в якій просило
стягнути з власника квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_1 заборгованість по оплаті послуг
з утримання будинку і прибудинкової
території в розмірі 3337грн.50коп. за
період з 01.09.2008 року по 01.05.2014 року. В
обґрунтування позову позивач зазначив,
що відповідач користується такими
послугами, але не оплачує їх в повному
обсязі.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 23 жовтня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість в розмірі 3337грн.50коп. та
судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення і ухвалити
нове рішення про відмову у позові.
Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що суд стягнув борг за межами
трирічного строку позовної давності,
що позивач не довів правомірності
встановлення тарифів та не надав
докази на підтвердження надання
послуг.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідач є власником
квартири АДРЕСА_2. Вказаний будинок з
вересня 2009 року знаходився на балансі
ТОВ „Керуюча компанія
"КомЕнерго-Житомир", що підтверджується
рішеннями виконавчого комітету
Житомирської міської ради №621 від
28.05.2008 року, №235 від 11.06.2013 року, 3637 від
27.02.2014 року та актом прийому-передачі
(а.с.7-10).

Згідно п.35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в
редакції від 31.07.1995 року), обов'язок по
сплаті за обслуговування і ремонт
будинку, комунальні та інші послуги
покладається на власника, наймача,
орендаря житлового приміщення.

В період з 01.09.2008 року по 01.05.2014 року
позивач фактично надавав послуги з
обслуговування будинку та
прибудинкової території мешканцям
будинку АДРЕСА_2 і, зокрема, ОСОБА_1

Законом України „Про
житлово-комунальні послуги" від 13.04.2004
року передбачено, що укладання
договору на надання
житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача (ч.3 ст.20).
Відповідач обов'язку не виконав, тому
відсутність договору не звільняє його
від виконання обов'язку по оплаті
послуг. Від отримання послуг ОСОБА_1 не
відмовлялася. Заборгованість за період
з з 01.09.2008 року по 01.05.2014 року становить
3337грн.50коп.(а.с.12-13).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 у порядку, передбаченому ст.18
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", не
оформляла претензій до позивача з
приводу неналежної якості чи обсягу
послуг

Як вбачається з листа головного
державного санітарного лікаря
м.Житомира від 19.11.2009 року на адресу
відповідача, будинок підключений до
міських мереж водопостачання,
каналізування, централізоване
опалення задіяне. У квартирі №38
температура повітря і вологість в
нормі (а.с.46).

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ч.1 ст.60 ЦПК України). ОСОБА_1 не довела,
що плата за послуги в період з вересня
2008 року по квітень 2014 року
нараховувалась по завищеним тарифам. З
матеріалів справи вбачається, що
застосовані відповідачем тарифи не
перевищували тарифів, затверджених
рішеннями виконавчого комітету
Житомирської міської ради (а.с.37-85).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу.
В лютому, березні, червні-грудні 2011
року, а також в подальшому відповідач
частково погашала заборгованість
(а.с.12-13), отже трирічний строк позовної
давності переривався. Крім того, заяву
про застосування позовної давності
відповідач не подавала.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув заборгованість
по комунальних послугах. Рішення
ухвалено із дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м.Житомира від 23 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: Судді: