Справа № 297/2425/14-ц
13 листопада 2014 року
Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі
Ердевдій І. С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
майном, визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та скасування реєстрації
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні майном,
визнання особи такою, що втратила право
на користування житлом, позбавлення
права користування житловим
приміщенням та скасування реєстрації
місця проживання. Позовну заяву
мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
мати (бабуся) позивачів, після смерті
якої відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1. Даний будинок у рівних
частках успадкували позивачі. У
будинку, крім позивачів, також
зареєстрований відповідач ОСОБА_3,
однак він не проживає там вже більше
десяти років. Наявність формальної
реєстрації відповідача за
вищевказаною адресою створює для
позивачів незручності, а також є
значною перешкодою у здійснені ними
своїх прав щодо вільного користування
та розпорядження належним їй на праві
приватної власності нерухомим майном
та крім того позивачі змушені нести
додаткові витрати на оплату
житлово-комунальних послуг, сплачуючи
їх за відповідача. Так як відповідачам
невідоме місце перебування
відповідача, вони не можуть звернутися
до нього з проханням знятися з
реєстрації місця проживання. У зв'язку
з вищевказаним позивачі звернулися до
суду.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 не з'явилися, проте подали до
суду письмову заяву в якій зазначили,
що просять розглянути позов без їх
участі, позовні вимоги підтримують
повністю (а. с. 19).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
також не з'явився. Відповідно до ч. 5 ст.
74 ЦПК України останній вважається
повідомленим належним чином про день,
час і місце розгляду справи (а. с. 16, 21),
тому згідно ст. 224 ЦПК України суд
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.
Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які позивачі посилаються, як на
підставу своїх вимог, оцінивши докази
на ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що житловий будинок
з надвірними будівлями і спорудами
АДРЕСА_1 належить позивачам ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 на праві спільної часткової
власності по 1/2 частці за кожним
позивачем, що підтверджується довідкою
КП «Берегівське БТІ Берегівської
районної ради» № 164 від 21.06.2003 року (а. с.
6), свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом (а. с. 7), витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
З копії будинкової книги, а також з
відповіді, наданої Берегівським РВ ГУ
ДМС В закарпатській області на запит
суду щодо місця проживання
(перебування) відповідача, вбачається,
що в будинку за адресою АДРЕСА_1
зареєстрований відповідач ОСОБА_3 (а. с.
Представник третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача Берегівського РВ ГУ ДМС В
Закарпатській області в судове
засідання також не з'явився,однак подав
заяву про розгляд справи без його
участі та прийняти рішення на розсуд
суду (а. с. 18).
Статтею 41 Конституції України, статтею
1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №
475/97-ВР, закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, що означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном, право власника володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном на власний розсуд,
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, незалежно від
Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК
України власник майна може вимагати
захисту свого порушеного права
власності, в тому числі, шляхом
припинення дій, які ці права порушують.
Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.
За наведених обставин у суду достатньо
підстав для висновку, щоб визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
оскільки він не користується ним
значний період часу, що значно
перевищує встановлений законом
шестимісячний строк, тобто відсутній
на спірній житловій площі без поважних
На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 386, 387, 391 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 208, 212, 224-226 ЦПК
України суд,
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на користування житловим
будинком, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, Закарпатської області.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права
користування житловим будинком, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
скасувавши реєстрацію його місця
проживання за вищевказаною адресою.
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Гецко Ю. Ю.