"07" листопада 2014 р.
№ 642/7441/14-ц
№ 2/642/1704/14
07 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Пашнєва В.Г., при
секретарі Бурда Н.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Харківської
міської ради про визнання права
власності на частку квартири,-
Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом в
обґрунтування вимог якого зазначив, що
16.04.2003 р. він, як воїн-інтернаціоналіст,
учасник бойових дій в Афганістані,
отримав у користування від держави
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю з
4-х осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, який помер.
Відділом приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Виконкому Харківської
міської ради було оформлено свідоцтво
№ 7944 від 29.12.2008 р. про право спільної
сумісної власності на квартиру та
визнано це право за позивачем,
відповідачами та ОСОБА_4, який помер.
Однак, це свідоцтво фактично видано та
зареєстровано не було, оскільки
вищезазначені особи ухилялись від
Позивач звернувся до управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради з проханням
видати йому свідоцтво про право
власності на вказану квартиру, однак, у
видачі свідоцтва йому фактично було
відмовлено з посиланням на те, що
свідоцтво про право власності на
квартиру, відповідно до вимог Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», видається в одному
екземплярі після проведення усіма
членами сім'ї банківської операції з
погашення приватизаційних паперів -
житлових чеків. При проведенні
державної реєстрації права спільної
сумісної власності обов'язково
подається заява одночасно від усіх
Між позивачем та відповідачами
склалися неприязні відносини, що
тривають по теперішній час. Позивач
неодноразово звертався до них та
ОСОБА_4, який помер, з пропозицією
звернутися із спільною заявою з метою
реєстрації права власності на квартиру
до Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції, або
уповноважити позивача на право
звернення із такою заявою, але постійно
одержував категоричну відмову.
Таким чином, відповідачі,
відмовляючись здійснити державну
реєстрацію права власності на квартиру
порушили права позивача, оскільки він
не міг здійснити таку реєстрацію
самостійно, незважаючи на видане
свідоцтво про право спільної сумісної
власності на квартиру.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син позивача, ОСОБА_4,
який не залишив заповіту.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, через канцелярію
суду надав заяву в якій просить справу
слухати за його відсутності та
відсутності позивача, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Виконкому
Харківської міської ради в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить направлення
судової повістки за адресою місця
реєстрації відповідача та повернення
зворотного повідомлення про її
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про час і місце
розгляду справи неодноразово
повідомлялися шляхом направлення
судових повісток за адресою їх місця
проживання. Зворотні повідомлення
повертались до суду у зв'язку з
закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у
разі відсутності осіб які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
Крім того, на виконання вимог ст.74 ЦПК
України, відповідно до розпорядження
Кабінету Міністрів України № 1022 від
18.12.2013 року "Про друковані засоби
масової інформації загальнодержавної
та місцевої сфери розповсюдження, в
яких у 2014 році розміщуються оголошення
про виклик до суду відповідача, третіх
осіб, свідків, місце фактичного
проживання (перебування) яких невідоме"
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 були також
викликані до судового засідання шляхом
розміщення відповідного оголошення в
регіональній газеті "Слобідський край"
№ 130 від 30.10.2014 року.
Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України з
опублікуванням оголошення про виклик
відповідачі вважаються повідомленими
про час і місце розгляду справи.
За таких обставин, відповідно до вимог
ст. 224 ЦПК України та за згодою
представника позивача, суд вважає за
можливе розглянути справу заочно на
підставі наявних в матеріалах справи
Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні факти та відповідні
Позивач знаходився у зареєстрованому
шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 01.10.1988 р.
по 30.01.2008 року, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2
від 01.10.1988 р. та свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від
30.01.2008 р. (а.с. 11-12).
Згідно ордеру на житлове приміщення №
102109 від 16.04.2003 року позивач отримав у
користування від держави трикімнатну
ізольовану квартиру № 246 житловою
площею 38,17 кв. м, загальною площею 66,99 кв.
м по АДРЕСА_1 на сім'ю з 4-х осіб: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер.
Відповідно до довідки №761/48 від 02.10.2007 р.
дільниці №63 ПП «Жилкомсервіс», виданої
уповноваженому власнику ОСОБА_1 склад
його сім'ї, яка проживає за адресою
АДРЕСА_1 наступний: ОСОБА_1 - власник,
ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_3 -
Відділом приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Виконкому Харківської
міської ради на підставі Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» було виготовлено
свідоцтво № 7944 від 29.12.2008 р.,
реєстраційний № 4-08-277636 про право
спільної сумісної власності на
зазначену квартиру на ім'я ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який помер. (а.с.
Згідно Листа Управління комунального
майна та приватизації Харківської
позивачу повідомлено про те, що його
звернення з проханням видати свідоцтво
про право спільної сумісної власності
на квартиру АДРЕСА_1 розглянуто. У
видачі вказаного свідоцтва позивачу
фактично було відмовлено з посиланням
на те, що свідоцтво про право власності
на квартиру, відповідно до вимог Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», видається в одному
екземплярі після проведення усіма
членами сім'ї банківської операції з
погашення приватизаційних паперів -
житлових чеків. (а.с. 14).
15.10.2010 р. позивач звернувся до
Ленінського районного суду м. Харкова з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який
помер, Управління комунального майна
та приватизації Харківського
міськвиконкому про відновлення
порушеного права власності та
зобов'язання видати свідоцтво про
право власності на квартиру, оскільки
вищезазначені особи ухилялись від
отримання свідоцтва про право
власності на квартиру.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 13.12.2011 р. по справі № 2-381/11,
що набрало законної сили, відмовлено у
задоволенні вказаного позову у зв'язку
з тим, що позивачем і відповідачами не в
повній мірі були виконані вказані
умови приватизації, оскільки не були
погашені житлові чеки і на паспортах не
були зроблені помітки відповідно до
Положення про порядок передачі квартир
у власність громадян, затвердженого
наказом Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15 вересня 1992 р. №56, а також у зв'язку з
тим, що суд не вправі змінювати або
відміняти встановлений порядок
одержання свідоцтва про право
власності на квартиру.

Рішенням встановлено, що відповідачі
ухилялись від отримання свідоцтва про
право власності на квартиру.

Крім того, судом було встановлено, що
оскільки свідоцтво про право власності
на спірну квартиру АДРЕСА_1 в органах
технічної інвентаризації не
зареєстровано, то у позивача не виникло
і право власності на зазначену
квартиру.

20.06.2012 р. позивач звернувся до
Ленінського районного суду м. Харкова з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який
помер, 3-тя особа сектор у справах
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ХМУ
ГУМВСУ в Харківській області про
поновлення порушеного права
користування квартирою, вселення.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 30.07.2012 р. по справі № 2024/5008/12,
що набрало законної сили поновлено
право ОСОБА_1 користування квартирою
АДРЕСА_1 та вселено його у вказану
квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді.

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є
у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 356, 368 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю.

Частинами 7, 14 ст. 16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно
проводиться на підставі заяви
власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 8 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, нотаріусу
відповідну заяву.

При проведенні державної реєстрації
права спільної сумісної власності
обов'язково подається заява одночасно
від усіх співвласників. Окремо подати
заяву про державну реєстрацію прав та
зареєструвати право власності, на
квартиру АДРЕСА_1, без одночасної
подачі такої заяви іншими
співвласниками позивач не має
можливості, оскільки нерухоме майно є
правом спільної сумісної власності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
який помер, відмовляючись здійснити
державну реєстрацію права власності на
квартиру порушили права позивача, у
зв'язку з тим, що він не міг здійснити
таку реєстрацію самостійно, незважаючи
на видане відділом приватизації
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
свідоцтво про право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 за №
4-08-277636 від 29 грудня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син позивача, ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_4 від 09.03.2013 р. (а.с. 22).

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу
України - у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до листа державного
нотаріуса Другої державної
нотаріальної контори Дейніс В.В. за №
1619/01-16 від 25.06.2014 р. видати свідоцтво про
право на спадщину за законом після
померлого ОСОБА_4 на частину квартири
АДРЕСА_1 нотаріус не має можливості,
оскільки права власності у померлого
на частину вказаної квартири не має, у
зв'язку з чим, вказана квартира не
входить до складу спадщини ОСОБА_4
Нотаріусом рекомендовано позивачу
звернутися до місцевого суду для
вирішення спору та визнання за
позивачем права власності на частку
вищевказаної квартири. (а.с. 26).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі, в
тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири.

Як вже було зазначено, в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» кожний громадянин України має
право приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою один раз.

Тобто, в межах норми, визначеної цим
Законом, громадяни мають право
скористатися правом приватизувати
житло в повному обсязі один раз.

ОСОБА_1, скористався законним правом
приватизувати займане житло (про що
свідчить оформлене та видане Відділом
приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації у 2013 році свідоцтво про
право спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 за № 4-08-277636 від 29
грудня 2008 року. (а.с. 23).

Але позивач не міг набути право
власності, тобто здійснити державну
реєстрацію, як того вимагають приписи
до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у зв'язку із тим,
що його законні права порушувалися
іншими співвласниками квартири, а саме:
відмовою відповідачів подати спільну
заяву про державну реєстрацію прав.

На теперішній час, провести державну
реєстрацію права спільної сумісної
власності неможливо у зв'язку із тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4- один із
співвласників майна, який також, при
житті, скористався наданим йому
законним правом, згідно ч. 5 ст. 5 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», приватизувати
займане ним житло, але не здійснив
державну реєстрацію прав на це майно та
не набув на нього права власності.

Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3
ЦПК України передбачено, що кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом
захисту цивільних прав та інтересів,
зокрема, може бути визнання права.

Звертаючись до суду з позовом, особа
повинна визначити такий спосіб захисту
порушених цивільних прав, який
призведе до реального їх поновлення.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України, що є
необхідним втіленням права на
справедливий суд та права на
ефективний засіб юридичного захисту,
які передбачені ст. 6 та ст. 13 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

Свідоцтво про право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 за №
4-08-277636 від 29 грудня 2008 року було
оформлене та видане на 4-х осіб: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

У зв'язку із смертю сина позивача,
ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_1, на теперішній
час фактично належить 3-м особам, тобто
позивачу та відповідачам, але відсутнє
право власності на це майно, у
розумінні ч. 3 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, відповідно до свідоцтва
про право спільної сумісної власності
за № 4-08-277636 від 29 грудня 2008 року,
зареєстрованого в органі приватизації,
та керуючись Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», суд приходить до висновку, що на
теперішній час, право спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, без державної реєстрації
права власності, належить трьом особам:
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 357
Цивільного кодексу України частки у
праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Отже, суд приходить до висновку, що
позивач по справі має право власності
на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, з
урахуванням інтересів інших
співвласників майна.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 60, 61, 208-209,
212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 321,
328, 355, 368, 1216-1218, 1258-1273 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Харківської міської ради про визнання
права власності на частку квартири -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, суму
сплаченого судового збору в розмірі 1361
( одна тисяча триста шістдесят одну)
грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, суму
сплаченого судового збору в розмірі 1361(
одна тисяча триста шістдесят одну) грн.
00 коп.

Заочне рішення суду може бути
переглянути судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана до суду протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Ленінський
районний суд м. Харкова протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.Г. Пашнєв