Справа № 706/1218/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року
Христинівський районний суд
Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Авраменко Ж.М.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
представника третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Христинівці
Черкаської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору: служба у справах
дітей Христинівської районної
державної адміністрації Черкаської
області, орган опіки та піклування
Христинівська районна державна
адміністрація Черкаської області, про
визначення місця проживання
малолітньої дитини та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: орган опіки та
піклування Христинівська районна
державна адміністрація Черкаської
області, про визначення місця
проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
служба у справах дітей Христинівської
районної державної адміністрації, про
визначення місця проживання
малолітньої дитини.

Просив визначити місцем проживання
малолітньої дитини – сина ОСОБА_6,
19.11.2001 р. н., з ним - батьком ОСОБА_1

В обґрунтування позову посилався на те,
що сторони перебували у шлюбі з 2000 р. до
2008 р., від шлюбу мають сина ОСОБА_6, 19.11.2001
р. н. Після розірвання шлюбу син
залишився проживати з відповідачем.
Проте він як батько зустрічався з
сином, брав участь у його вихованні. Але
ОСОБА_3 стала перешкоджати йому брати
участь у вихованні сина, а потім зовсім
заборонила йому зустрічатись з сином
та звернулась в суд з позовом про
визначення місця проживання
малолітньої дитини біля неї. В свою
чергу він також звернувся до суду з
позовом про визначення місця
проживання малолітньої дитини біля
нього. У ході розгляду справи в суді
сторонами були змінені позовні вимоги
на визначення способу участі кожного з
батьків у вихованні дитини. Рішенням
Христинівського районного суду від
06.04.2009 р. позови були задоволені
повністю та визначено ОСОБА_3 побачення
та проживання з дитиною у навчальний
період з 17 год. кожної неділі до 15 год.
кожної п’ятниці. Літні канікули
потижнево. Подальші канікули навпіл.
Визначено йому побачення та проживання
з дитиною у навчальний період з 15 год.
кожної п’ятниці до 17 год. кожної
неділі. Літні канікули потижнево, крім
останньої неділі перед початком
навчального року. Подальші канікули
навпіл, крім останніх днів перед
початком навчального періоду. Після
ухвалення судом рішення він та ОСОБА_3
брали участь у вихованні сина
відповідно до цього рішення. Проте на
початку серпня 2013 р. син ОСОБА_6 прийшов
до нього від мами ОСОБА_3 та відмовився
повертатися назад до мами, мотивуючи
тим, що по місцю проживання ОСОБА_3 в с.
Ботвинівці Христинівського району
закривають школу і відвідувати школу
необхідно в сусідньому с. Ліщинівці
Христинівського району, що знаходиться
за 5 км від місця проживання, а
відвідувати школу в с. Ліщинівці
Христинівського району син не бажає.
Окрім того, у сина за той час, коли той
проживав окремо від нього, понизилась
успішність, оскільки з сином ОСОБА_3 не
займається, а син в дійсності здібний і
може навчатись значно краще, ніж
навчається, син бажає навчатися в
Верхняцькій ЗОШ, а не в Ліщинівській
ЗОШ. Також у нього є батьки, бабуся та
дідусь їхнього сина, які прикладають
багато зусиль з метою виховання та
утримання сина. Проте самим головним
аргументом є те, що син виявив бажання
проживати з ним, прихильність дитини до
нього, а позбавити дитину такого
бажання проживати з ним він не має
права.

У подальшому ОСОБА_3 звернулась до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дитини.

Просила визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_7, 19.11.2001 р. н., з нею –
його матір’ю ОСОБА_3 за адресою: с.
Ботвинівка Христинівського району,
вул. Першотравнева, 11.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_3 посилалась на те, що 06.04.2009 р.
Христинівським районним судом
ухвалено рішення, яким визначено
спосіб її та ОСОБА_1 участі у вихованні
дитини. Зокрема, суд визначив їй
побачення та проживання з сином у
навчальний період з 17 год. кожної
неділі до 15 год. кожної п’ятниці, а
відповідачу – у навчальний період з 15
год. кожної п’ятниці до 17 год. кожної
неділі. Літні канікули потижнево.
Подальші канікули навпіл. 09.08.2013 р. на
виконання рішення Христинівського
районного суду від 06.04.2009 р. вона
передала сина ОСОБА_1 і більше змоги
зустрітись із дитиною за місцем свого
проживання не мала. ОСОБА_1 та його
батьки за відсутності її згоди
залишили сина проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1,
де він з 01.09.2013 р. приступив до навчання
у Верхняцькому навчально - виховному
комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ
ступенів № 1 – ліцей». Відвідуючи сина
в школі, вона з’ясувала, що ОСОБА_1 та
його батьки налаштовують дитину проти
неї, обіцяють йому придбати скутер,
комп’ютерні ігри, провести Інтернет, а
тому син і залишається з ними. При цьому
категоричної відмови проживати із нею
він не заявляє. Окрім того, ОСОБА_1 у
селищі Верхнячці Христинівського
району по вул. Леніна, 57 постійно не
проживає. Працюючи водієм приватного
акціонерного товариства «Миронівська
птахофабрика», що здійснює свою
діяльність на території Канівського
району, він винаймає житло у с. Синявці
Канівського району, що розташовується
на відстані понад триста кілометрів
від селища Верхнячки, де на даний час
фактично перебуває та відвідує
навчальний заклад їх син. Виняткових
обставин, які б давали підстави
розлучити її з дитиною, немає.
Покликання на відсутність у селі
навчального закладу до таких обставин
віднести неможливо, оскільки відділом
освіти Христинівської районної
державної адміністрації організовано
щоденний підвіз дітей до школи у с.
Ліщинівці Христинівського району і
ніяких незручностей у питаннях
організації навчання їхнього сина не
буде. Також поряд із нею проживає
ОСОБА_8, яка, маючи педагогічну освіту,
постійно додатково займалась з їхнім
сином, що суттєво впливає на рівень
його знань. Зазначений факт
підтверджується характеристикою сина
як учня ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно з якими
стан навчання дитини у порівнянні з 2008
р., коли дитина проживала з батьком,
значно покращився. Вона працює,
позитивно характеризується як за
місцем роботи так і за місцем
проживання. Разом з нею проживають
батьки – пенсіонери ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
які також мають позитивні
характеристики у селі. В інтересах сина
проживати саме з нею, а не з ОСОБА_1, адже
вона працює за місцем свого проживання
в ІНФОРМАЦІЯ_3, режим її роботи дозволяє
займатися з дитиною вечорами, гуляти та
іншим чином піклуватися про сина. Вона
має стабільний самостійний дохід, може
створити всі необхідні умови для
проживання та нормального розвитку
дитини. Крім того, вона проживає разом
із своїми батьками – пенсіонерами, які
мають сили і бажання доглядати за їх
сином ОСОБА_6, доки її немає вдома, що
вони і робили в період проживання сина
з нею, коли вона знаходилася на роботі.
Поряд з цим, ОСОБА_1 за місцем своєї
реєстрації фактично не проживає, по
роду своєї роботи більшу частину часу
проводить далеко за межами району, а
виховання нашого спільного сина поклав
на своїх батьків – пенсіонерів, які,
намагаючись нівелювати роль матері,
налаштовують сина проти неї, а, даючи
обіцянки придбати дитині дорогі
подарунки, маніпулюють в такий спосіб
його свідомістю. Проживання сина разом
з нею відповідає його інтересам. Вона
має можливість забезпечити йому
належні умови проживання, повною мірою
займатися вихованням дитини, чого
ОСОБА_1 забезпечити не може. Разом з тим
вона не чинитиме жодних перешкод для
спілкування ОСОБА_1 з сином і готова
сприяти тому, щоб дитина через
розлучення батьків не була позбавлена
піклування батька.

Ухвалою суду від 11.10.2013 р. зустрічний
позов ОСОБА_3 об’єднаний в одне
провадження з первісним позовом ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
первісний позов підтримав повністю,
посилаючись на обставини, зазначені в
позовній заяві, а зустрічний позов не
визнав повністю. Додатково пояснив, що
з серпня 2013 р. дитина проживає разом з
ним, дідусем та бабусею по вул. Леніна, 57
в селищі Верхнячці Христинівського
району, зареєстрований він по вул.
Лісній, 1 в цьому ж населеному пункті. У
дитини є комп’ютер та всі необхідні
умови. Позов до суду він пред’явив на
прохання дитини. Коли він перебуває
вдома, то контролює дитину. Його мама
пере, їсти готує він, коли перебуває
вдома, в інший час готує його мама. Він
сприяє зустрічам дитини з мамою, але
дитина не хоче спілкуватися з нею,
оскільки боїться її.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні первісний позов підтримав
повністю, посилаючись на обставини,
зазначені в позовній заяві, а
зустрічний позов не визнав повністю.
Додатково пояснив, що дитина виявила
бажання навчатися в селищі Верхнячці
Христинівського району, тому що
закрили школу у с. Ботвинівці
Христинівського району, але мати не
враховує цього. Крім того, дитина
відвідує у м. Христинівці заняття
ансамблю народних танців. На даний час
дитині за місцем проживання батька
створені належні побутові умови, у
нього є окрема кімната, обладнана для
підготування уроків. Ці умови кращі,
ніж у матері в с. Ботвинівці. Матір
дитини на сьогодні не спілкується з
дитиною, цікавиться нею лише про
людське око. Рішенням Христинівського
районного суду від 2009 р. не визначалось
місце проживання дитини, тоді сторони у
судовому засіданні змінили позовні
вимоги та просили суд визначити спосіб
участі у вихованні дитини.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
первісний позов не визнала повністю та
підтримала повністю зустрічний позов.
Пояснила, що вона дотримувалась
рішення суду від 2009 р., завжди
відпускала дитину до ОСОБА_1 Так, 09.08.2013
р. син поїхав у селище Верхнячку
Христинівського району, а 16.08.2013 р.
ОСОБА_1 не повернув дитину назад та
повідомив її, що дитина піде в школу в
селищі Верхнячці Христинівського
району. Вона проживає біля батьків з 2007
р., працює вагарем в ПП «Дніпро» з 2008 р.
Відносини її батьків з дитиною хороші.
Останній рік, коли син проживав у
селищі Верхнячці, вона з ним
спілкується лише у школі. За цей рік
змінилася в гіршу сторону поведінка
дитини. У с. Ботвинівці з дитиною
займалася вчителька ОСОБА_8 Успішність
дитини у Верхняцькій школі
погіршились. Фактично йде мова про те,
щоб дитина була з дідом та бабою по
лінії батька, які сильно впливають на
дитину. До неї в с. Ботвинівку за
останній рік сина пустили лише один раз
– 11.04.2014 р., коли дід по лінії батька
написав заяву, що згоден відпустити
дитину.

Представник відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні первісний позов не
визнала повністю та підтримала
повністю зустрічний позов. Пояснила, що
рішення суду про місце проживання
дитини було постановлено у 2009 р., воно є
обов’язковим до виконання на
території України, його не можна
змінити, переглянути у суді першої
інстанції. У подіях останнього року
скрізь проглядається участь діда та
баби по лінії батька. ОСОБА_1 хоча і
звернувся до суду з позовом про
визначення місця проживання
малолітньої дитини з ним ще у вересні
2013 р., однак не проживав у селищі
Верхнячці, фактично проживав у
Канівському районі Черкаської області,
оскільки працював водієм ПрАТ
«Миронівська птахофабрика» в с.
Степанцях Канівського району, лише
влітку 2014 р. ОСОБА_1 переїхав до селища
Верхнячки. ОСОБА_3 чиняться перешкоди у
спілкуванні з дитиною. У малолітнього
виховують негативне ставлення до
матері. Твердження про те, що у дитини
покращилась успішність у навчанні за
останній рік, не відповідає дійсності.
Документи вказують на те, що успішність
у малолітнього була кращою у с.
Ботвинівці. ОСОБА_11 влаштували у
танцювальний гурток в м. Христинівці
вже після початку розгляду справи в
суді.

Ухвалою суду від 06.08.2014 р. до участі в
справі як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
було залучено орган опіки та
піклування Христинівську районну
державну адміністрацію.

Представник третіх осіб служби у
справах дітей Христинівської районної
державної адміністрації та органу
опіки та піклування Христинівської
районної державної адміністрації
ОСОБА_5 у судовому засіданні висловила
думку, що позови не підлягають
задоволенню повністю, та пояснила, що
місце проживання малолітнього ОСОБА_7
необхідно залишити відповідно до
рішення Христинівського районного
суду від 06.04.2009 р. ОСОБА_1 не виконав
вказане рішення суду. Дитина повинна
бути біля матері. Потрібно виходити з
інтересів дитини, враховувати не
тільки можливість надання
матеріальних благ. Коли питання
розглядалося на комісії з питань
захисту прав дитини, малолітній ОСОБА_7
говорив, що хоче бути і з матір’ю, і з
батьком. Понад один рік ОСОБА_3 не має
можливості спілкуватись з дитиною,
може зробити це лише на території
школи. Забирати дитину від матері є
неприродно. За останній рік успішність
у навчанні дитини понизилась.

Малолітній ОСОБА_7, 19.11.2001 р. н., у
судовому засіданні пояснив, що він хоче
жити біля тата, а у вихідні та на
канікулах – біля мами. На даний час він
навчається у Верхняцькій ЗОШ № 1- ліцеї,
хоче там навчатися і далі, оскільки там
створені кращі умови для навчання.
Їздити з с. Ботвинівки до с. Ліщинівки у
школу у нього бажання немає. На даний
час він їздить в м. Христинівку на
заняття в гуртку українських народних
танців. За мамою він сумує, як коли. За
останній рік була спроба мами викрасти
його зі школи, однак він втік додому. З
мамою домовитись ніяк не можна.

Свідок ОСОБА_12, дідусь малолітньої
дитини по лінії батька, у судовому
засіданні пояснив, що онук тривалий час
виховувався у них, потім був біля
батьків, після розлучення останніх
залишився проживати біля матері. Коли
закрили школу в с. Ботвинівці, онук
захотів навчатись у селищі Верхнячці і
з 13.08.2013 р. він проживає у селищі
Верхнячці разом з ними. Онук відмовився
повертатись до матері. На сьогодні онук
бажає проживати в селищі Верхнячці,
навчатись там же. Успішність у навчанні
онука за останній рік покращилась. Вони
возять його на танцювальний гурток у м.
Христинівці. Мати не цікавиться
дитиною. У лютому 2014 р. мати хотіла
забрати дитину зі школи, але онук втік,
а після цього довго не міг
заспокоїтись. 11.04.2014 р. він завозив
онука до матері. За останній рік за
гроші батька придбавалось і
оплачувалось все необхідне для онука.
Хоча аліменти продовжують йти матері
дитини, однак вона давала сину лише
копійки.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, думку малолітнього
ОСОБА_7 щодо вирішення спору між
батьками про місце його проживання,
показання свідка ОСОБА_12, дослідивши
письмові докази: копії свідоцтва про
народження малолітнього ОСОБА_7, рішень
Христинівського районного суду від
14.01.2008 р., 06.04.2009 р., 11.07.2011 р., позовної
заяви ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 до суду про усунення перешкод у
спілкуванні з онуком, висновку органу
опіки та піклування Христинівської
райдержадміністрації від 15.10.2013 р. про
визначення місця проживання
малолітньої дитини,
довідки-характеристики з місця
проживання від 20.09.2013 р. на ОСОБА_3 та її
батьків ОСОБА_9, ОСОБА_10, характеристику
на ОСОБА_3 з місця роботи від 20.09.2013 р.,
копії табелю успішності та
характеристики на малолітнього ОСОБА_10
з Ботвинівської ЗОШ, виробничої
характеристики на ОСОБА_1 від 09.10.2013 р. з
ПрАТ «Миронівська птахофабрика»,
характеристику на ОСОБА_1 від 27.08.2014 р. з
корпорації «Украгротех», табель
успішності у навчанні малолітнього
ОСОБА_10 у Верхняцькій ЗОШ №1 – ліцеї,
копію довідки Христинівського РБК від
07.04.2014 р. про те, що ОСОБА_7 відвідує
самодіяльний ансамбль народних танців
«Барви» Христинівського РБК, довідку
відділу освіти Христинівської
райдержадміністрації від 17.11.2014 р., інші
письмові докази, суд вважає, що у
задоволенні первісного позову та
зустрічного позову необхідно
відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 2000 р. до 2008 р., від
шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, 19.11.2001
р. н.

Після розірвання шлюбу між колишнім
подружжям постійно виникали спори щодо
виховання та місця проживання їх
малолітнього сина.

У 2009 р. Христинівським районним судом
розглядалась справа за позовами сторін
одне до одного про визначення місця
проживання малолітньої дитини. Кожна
із сторін просила визначити місце
проживання малолітнього ОСОБА_7 з нею. У
судовому засіданні сторони змінили
позовні вимоги і просили суд визначити
спосіб участі кожного з них у вихованні
дитини. Рішенням Христинівського
районного суду від 06.04.2009 р. позови було
задоволено повністю та визначено
ОСОБА_3 побачення та проживання з
дитиною у навчальний період з 17 год.
кожної неділі до 15 год. кожної
п’ятниці. Літні канікули потижнево.
Подальші канікули навпіл. Визначено
ОСОБА_1 побачення та проживання з
дитиною у навчальний період з 15 год.
кожної п’ятниці до 17 год. кожної
неділі. Літні канікули потижнево, крім
останньої неділі перед початком
навчального року. Подальші канікули
навпіл, крім останніх днів перед
початком навчального періоду.

На виконання вказаного рішення суду у
серпні 2013 р. відповідач ОСОБА_3 передала
малолітнього ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_1 на
територію домоволодіння ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 по вул. Леніна, 57 в селищі
Верхнячці Христинівського району,
оскільки на даній території позивач
ОСОБА_1 періодично зустрічався з
малолітнім ОСОБА_7.

До цього часу позивач ОСОБА_1 не
повернув малолітнього сина до місця
проживання матері в с. Ботвинівці
Христинівського району, чим не виконав
зазначене вище рішення суду.

Суд вважає, що підставою для відмови у
задоволенні обох позовів є наявність
рішення Христинівського районного
суду від 06.04.2009 р., яким вирішено питання
щодо місця проживання малолітньої
дитини ОСОБА_7. Вказане рішення суду
сторони не оскаржували, воно набрало
законної сили і відповідно до ст. 124
Конституції України та ст. 14 ЦПК
України є обов’язковим для всіх
громадян і підлягає виконанню на всій
території України.

Визначення місця проживання
малолітньої дитини ще одним рішенням
суду, зміст якого відрізняється від
змісту попереднього рішення суду,
встановить правову невизначеність у
вирішенні цього питання, що є
недопустимим у правовій державі.

Позивач ОСОБА_1 самочинно, без згоди
другого з батьків – відповідача ОСОБА_3
змінив місце проживання малолітньої
дитини, визначене рішенням
Христинівського районного суду від
06.04.2009 р.

Правові наслідки протиправної
поведінки одного з батьків при
визначенні місця проживання
малолітньої дитини визначені статтею
162 СК України. Відповідач ОСОБА_3 не
скористалась можливостями,
передбаченими цією статтею СК України.

Суд вважає, що твердження представника
позивача ОСОБА_2 про те, що рішенням
Христинівського районного суду від
06.04.2009 р. не визначалось місце
проживання малолітньої дитини, а
визначався лише спосіб участі кожного
із сторін у вихованні малолітньої
дитини, не відповідає дійсності,
оскільки до уваги повинна братись не
назва змінених позовних вимог сторін
спору, а зміст резолютивної частини
рішення.

Підставою для відмови у задоволенні
позову ОСОБА_1 суд також вважає те, що за
останній рік, коли малолітня дитина
проживала з позивачем ОСОБА_1,
понизилась успішність дитини у
навчанні. Такий висновок можна зробити,
проаналізувавши табель досягнень у
навчанні та відвідування школи за 2013 –
2014 навчальний рік у селищі Верхнячці
Христинівського району та успішність
за попередні навчальні роки у школі в с.
Ботвинівці Христинівського району.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд також враховує, що ОСОБА_1
хоча і звернувся до суду з позовом про
визначення місця проживання
малолітньої дитини з ним ще у вересні
2013 р., однак не проживав у селищі
Верхнячці, де на той час проживала
малолітня дитина, а фактично проживав у
Канівському районі Черкаської області,
оскільки працював водієм ПрАТ
«Миронівська птахофабрика» в с.
Степанцях Канівського району, лише
влітку 2014 р. ОСОБА_1 переїхав до селища
Верхнячки, що підтверджується
відповідними письмовими доказами,
наявними у матеріалах справи.

Натомість відповідач ОСОБА_3 постійно
працювала за місцем свого проживання в
с. Ботвинівці, вона позитивно
характеризується за місцем роботи та
за місцем проживання, вона постійно
проживає зі своїми батьками ОСОБА_10 та
ОСОБА_9, пенсіонерами за віком, які
також позитивно характеризуються за
місцем проживання та мають можливість
брати участь у вихованні малолітнього
ОСОБА_7, що підтверджується
відповідними письмовими доказами,
наявними у матеріалах справи.

У подіях останнього року скрізь
проглядається участь дідуся та бабусі
по лінії батька, ОСОБА_12 та ОСОБА_13. Як
зазначалось вище, у серпні 2013 р.
самочинно було змінене місце
проживання малолітньої дитини. З того
часу і до липня 2014 р. малолітній ОСОБА_7
фактично проживав з ОСОБА_12 та ОСОБА_13,
оскільки позивач ОСОБА_1 весь цей час
перебував на заробітках за межами
району та приїжджав до них через два -
три тижні. Про це зазначали ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 у своїй позовній заяві у травні
2011 р., коли вони звертались до суду із
позовом про усунення перешкод у
спілкуванні з онуком, копія позовної
заяви та судового рішення за нею
долучена до справи.

Малолітній ОСОБА_7, думка якого щодо
вирішення спору була заслухана у
судовому засіданні, пояснив, що він
хоче навчатись у Верхняцькій ЗОШ № 1-
ліцеї, оскільки там створені кращі
умови для навчання. Їздити з с.
Ботвинівки до с. Ліщинівки у школу у
нього бажання немає. На даний час він
також їздить в м. Христинівку на
заняття в гуртку українських народних
танців.

Однак, хоча дійсно школа у с. Ботвинівці
на даний час закрита, організоване
підвезення дітей шкільним автобусом до
школи в с. Ліщинівці. У Ліщинівській
ОСОБА_14 ступенів здійснюється гурткова
робота за рядом напрямів, наявний в
тому числі і танцювальний гурток, в
якому займаються діти віковою
категорією 10-15 років. Вказані обставини
стверджуються довідкою відділу освіти
Христинівської райдержадміністрації
№ 72 від 17.11.2014 р., яка долучена до справи.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Христинівської
райдержадміністрації від 15.10.2013 р. про
визначення місця проживання
малолітньої дитини, копія якого наявна
у справі, місце проживання
малолітнього ОСОБА_7 необхідно
залишити відповідно до рішення
Христинівського районного суду від
06.04.2009 р.

Враховуючи зазначені обставини, у
задоволенні первісного позову та
зустрічного позову необхідно
відмовити повністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 160, 161 СК України, ст.ст. 14, 60, 212-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
служба у справах дітей Христинівської
районної державної адміністрації
Черкаської області, орган опіки та
піклування Христинівська районна
державна адміністрація Черкаської
області, про визначення місця
проживання малолітньої дитини
відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: орган опіки та
піклування Христинівська районна
державна адміністрація Черкаської
області, про визначення місця
проживання малолітньої дитини
відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Христинівський районний суд
Черкаської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_15