АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7608/14
Справа № 545/2589/13-ц
інстанції: Цибізова С.А.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 15 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позову
посилалась на те, що 4 серпня 2012 року
близько 20 год. 30 хв. рухалась по
автомобільній дорозі "Київ-Харків" в
бік Полтави за кермом автомобіля
Nissan-Juke, державний номерний знак НОМЕР_1,
який зареєстрований за її чоловіком -
ОСОБА_5

Біля знаку "Полтава", близько 20
год. 40 хв. автомобіль
Volkswagen-Passat,державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3,
рухаючись у попотному з нею напрямку,
не дотримався безпечної дистанції під
час здійснення маневру та випередження
і допустив зіткнення з автомобілем
Nissan-Juke під її керуванням.

Особою, винною у
дорожньо-транспортній пригоді
постановою Ленінського районного суду
міста Полтави від 26 березня 2013 року
визнано ОСОБА_3, який порушив п.10.1 і 10.3
Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю Nissan-Juke спричинені
технічні ушкодження, а їй - майнова
шкода у сумі 14923,72 грн. За проведення
оцінки спричиненої майнової шкоди вона
сплатила оцінювачу 700 грн.

Під час дорожньо-транспортної
пригоди вона отримала закриту
черепно-мозкову травму, струс
головного мозку та забій м'яких тканин
лівої скроневої ділянки мозку.
Внаслідок отриманих ушкоджень та
стресу вона втратила грудне молоко і не
змогла годувати шестимісячну доньку.

Посилаючись на вказані обставини,
просила стягнути на її користь на
відшкодування майнової шкоди 15623,72 грн.
(14923,72+700) і 25000 грн. - на відшкодування
моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3, в особі свого
представника, позов не визнав.

Рішенням Полтавського районного
суду Полтавської області від 15 липня 2014
року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 на відшкодування
майнової шкоди 14923,72 грн.; 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди; 700 грн.
за проведення дослідження оцінки
майнової шкоди, а всього 20623,72 грн. та
витрати по сплаті судового збору 205,31
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.
При цьому посилається на: неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у
справі, рішення суду першої інстанції
не оскаржили, письмових заперечень на
апеляційну скаргу не подали.

Перевіряючи законність і
обгрунтуваність судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджено наявним у
справі доказами, що 4 серпня 2012 року на
348 км автодороги "Київ-Харків" сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів Nissan-Juke, транзитний номер
НОМЕР_4, в подальшому - державний
номерний знак НОМЕР_3, власниками якого
є подружжя ОСОБА_4, під керуванням
ОСОБА_4, і Volkswagen-Passat,державний номерний
знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_7,
під керуванням ОСОБА_3

Постановою Ленінського районного
суду міста Полтави від 26 березня 2013
року, яка набрала законної сили,
встановлено, що дорожньо-транспортна
пригода сталась з вини ОСОБА_3, який
порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього
руху України, а саме: при маневруванні
на суміжну смугу не надав дорогу
автомобілю Nissan-Juke. ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП. Провадження у справі щодо ОСОБА_3
за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення (а.с.8).

Віповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань. чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль Nissan-Juke отримав
механічні ушкодження, а його власникам
завдана майнова шкода.

Відповідно до звіту №8/25 від 21
серпня 2012 року суб'єкта оціночної
діяльності розмір майнової шкоди,
спричиненої власнику автомобіля
Nissan-Juke, на дату оцінки складає 14923,72 грн.
Вартість вказаної оцінки складає 700
грн., що підтверджується квитанцією ПП
ОСОБА_8 №28766,12 (а.с.10-25).

Судом встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_3 застрахована не була.

До того ж, дорожньо-транспортна пригода
сталася 4 серпня 2012 року.

Відповідно до ст.37.1.4 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, є
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується
винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Оскільки майнова шкода завдана з
вини ОСОБА_3, суд першої інстанції
підставно задовольнив позов і стягнув
з нього на користь ОСОБА_4 14923,72 грн. і 700
грн.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_4 отримала стрес.

Згідно консультативного висновку
поліклінічного відділення Полтавської
обласної лікарні імені
М.В.Скліфасовського від 6 серпня 2012 року
під час дорожньо-транспортної 4 серпня
2012 року ОСОБА_4 отримала струс
головного мозку, забій м'яких тканин
лівої скроневої ділянки мозку (а.с.9).

Фізичний біль і страждання, яких
ОСОБА_4 зазнала внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_3, спричинили
їй моральну шкоду і вимагали від неї
додаткових зусиль для відновлення
попереднього стану здоров'я.

З огляду на це, суд першої
інстанції підставно стягнув з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної
шкоди суд першої інстанції визначив з
урахуванням ч.3 ст.23 ЦК України. При
цьому враховано вимоги розумності і
справедливості.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги його
висновків не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що звіт №8125 від 21 серпня 2012 року
суб'єкта оціночної діяльності є
недопустимим доказом спричиненої
майнової шкоди, не ґрунтується на
матеріалах справи і вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав, у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
За приписами ч.1 срт.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідач ОСОБА_3, заперечуючи
проти доказів розміру відшкодування
майнової шкоди, наданих позивачкою у
суді першої інстанції, заявив
клопотання про призначення судової
автотоварознавчої експертизи, яка і
була призначена ухвалою суду першої
інстанції. Оплата по проведенню
експертизи покладена на відповідача.

Згідно повідомлення завідуючого
Полтавського відділення Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім.Засл. проф.. М.С.Бокаріуса
від 13 травня 2014 року судова
автотоварознавча експертиза знята з
проведення без виконання у зв'язку з
тим, що ОСОБА_3 не сплатив вартість
робіт з проведення експертизи згідно
направленого йому 2 квітня 2014 року
рахунку №65 (а.с.95, 153, 154).

Оскільки позивачка ОСОБА_4 на
підтвердження розміру майнової шкоди
надала висновок спеціаліста, а
відповідач ОСОБА_3, після виконання
судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України не надав
ніяких доказів на підтвердження своїх
заперечень, суд першої інстанції
підставно, відповідно до вимог ст..ст.
212, 213 ЦПК України ухвалив рішення на
підставі наявних у справі доказів. При
цьому дійшов обґрунтованого висновку,
що відповідач ОСОБА_3, у порушення вимог
ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ухилився від
доведення обставин, на які він
посилався.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що ОСОБА_4 могла отримати страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування
транспортного засобу (КАСКО), не
підтверджено жодним доказом.

У суді апеляційної інстанції
третя особа ОСОБА_5 пояснив, що
автомобіль, який був пошкоджений
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 4 серпня 2012 року,
він придбав тільки 3 серпня 2012 року і не
встиг укласти договір добровільного
його страхування.

Інші доводи апеляційної скарги
зводяться до переоцінки досліджених і
правильно оцінених судом першої
інстанції доказів.

Керуючись п.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1
ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Полтавського районного
суду Полтавської області від 15 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: