права № 367/4096/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області в складі:

головуючої

судді Саранюк Л. П.

при секретарі
Данюк
А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду Київської області справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про виселення, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
їй, ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1, дана
обставина підтверджується Свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом, яке
видане державним нотаріусом
Ірпінської міської державної
нотаріальної контори Київської
області 29.07.1997 року, реєстровий номер 3-
4109 та зареєстровано в Ірпінському
міському Бюро технічної
інвентаризації Київської області
30.07.1997 року.

Відповідач по справі, ОСОБА_2 є колишнім
чоловіком її онуки - ОСОБА_3, шлюб з якою
розірвано на підставі рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 25.07.2012 року, яке набрало
законної сили.

В квартирі, належній їй на праві
приватної власності №13 по вул. К.
Зайцева, 2 в м. Ірпінь Київської області
зареєстровані та проживають - онука -
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та неповнолітній
правнук ОСОБА_4.

Відповідач, ОСОБА_2 проживаючи у
спірній квартирі чинить їй перешкоди у
розпорядженні її приватною власністю,
а саме квартирою №13 по вул. К. Зайцева, 2
в м. Ірпінь Київської області.

Між нею, позивачем та відповідачем не
було домовленостей, які б
встановлювали інші ніж передбачені
законодавством умови користування
жилим приміщенням.

В будь - яких сімейних відносинах із
відповідачем вона не перебуває, він не
є членом її сім'ї, оскільки вона
проживає в іншій квартирі, вони не
пов'язані з ним спільним побутом і не
мають взаємних прав та обов'язків, тому
вважати, їх членами однієї сім'ї
підстав немає.

З огляду на викладене, вона як власник
квартири, в якій проживає відповідач,
має право вимагати від останнього
усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні житлом, що належить їй на
праві власності, зокрема, шляхом
виселення з нього.

У зв’язку з вищевикладеним, просить
суд виселити відповідача - ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_2 без надання іншого
приміщення та стягнути з ОСОБА_2 на її
користь судові витрати по справі.

Позивач та його представник в судовому
засіданні, позов підтримали в повному
обсязі та просили його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував по тим підставам, що
зареєстрований в даній спірній
квартирі та постійно проживав в ній з
моменту укладення шлюбу, а саме з 1997
року.

Третя особа по справі в судовому
засіданні позов підтримала повністю та
просила задоволити.

Суд, вислухавши учасників судового
розгляду, дослідивши письмові докази
по справі, вважає позов, не підлягаючим
до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що відповідач разом
з позивачкою, третьою особою та
неповнолітнім сином проживають у
спірній квартирі, де він
зареєстрований зі згоди позивачки з 1997
року. Усі ці роки сплачував комунальні
послуги за користування квартирою,
підтримував належні умови проживання

В квартирі знаходяться всі його
особисті речі та майно, яке вони
придбали під час шлюбу з третьою
особою. Іншого помешкання у
відповідача немає. Судом не здобуто
безспірних доказів того, що відповідач
порушує право позивачки користуватися
та розпоряджатися власністю і не
претендує на власність і на право щодо
цієї власності.

Позивачка вказала, що відповідач ніби
то вчиняє їй перешкоди у користуванні
та розпорядженні квартирою, але
конкретно у чому проявляються такі
перешкоди позивачка не вказує. Також,
позивачка не зверталась у відповідні
установи щодо перешкоджання
відповідачем в користуванні чи
розпорядженні квартирою. Відповідач не
має правовстановлюючих документів на
спірну квартиру, не псує нерухомість,
не перешкоджає доступу позивачки до
квартири. У іншому випадку це було б
зафіксовано відповідними
процесуальними документами.

Кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог. Позивачка не
надала суду жодного належного доказу,
який би містив інформацію щодо
предмета доказування.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку
(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Вселився відповідач в 1997 році в спірну
квартиру, яка належить на праві
власності позивачеві зі згоди
позивачки і також з її згоди був
зареєстрований там постійно, як член
сім’ї третьої особи. З 1997 р. позивачка
нікуди не зверталась щодо будь-яких
питань виселення чи виписки, усунення
перешкод в користуванні спірною
квартирою.

Питання, щодо виселення відповідача
виникло після розірвання шлюбу між
відповідачем та третьою особою у 2012
році.

Відповідач не має іншого житла для
виселення.

Поскільки судом не здобуто правових
доказів щодо виселення відповідача то
суд відмовляє в задоволенні позову.

На підставі наведеного ст.ст. 15, 16, 317, ч.
І ст. 319, ч. І ст.321, ст.ст. 383, 391 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 150, 156 Житлового
кодексу Української РСР, ст. 3 Сімейного
кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11,
60, 209, 119-120, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення буде виготовлено
25.11.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

ОСОБА_5