АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 177/1950/14-ц
Провадження 22ц/774/2276/К/14
суддя Строгова
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого-судді: Михайлів
Л.В.

суддів:
Барильської А.П., Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах
К.А.,

за участю: позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
його представника - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі, апеляційну
скаргу ОСОБА_3, який діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 03 жовтня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5
про визнання права власності на
нерухоме майно - домоволодіння,

Свої позовні вимоги обґрунтовували
тим, що у 2008 року ОСОБА_2 було укладено з
відповідачем усний договір про те, що
відповідач доручає ОСОБА_2 знайти
покупця на його домоволодіння -
житловий будинок в АДРЕСА_1, для чого
надав нотаріально посвідчену
довіреність від 10.06.2008 року. Ціну за
вказане домоволодіння відповідач
доручив визначити на власний розсуд
ОСОБА_2, однак вона не повинна була бути
меншою ніж 5 000 грн. Гроші отримані від
продажу вищевказаного домоволодіння
ОСОБА_2 зобов'язався передати господарю
ОСОБА_5 10.06.2008 року домоволодіння було
продано ОСОБА_3, за 5 000 грн., які в той же
день були передані відповідачу, однак
незважаючи на сплату коштів останній
не виконав умови договору щодо
подальшого оформлення
правовстановлюючих документів.

Після уточнення заявленого позову у
липні 2014 року, просили суд визнати за
ОСОБА_3 право власності на
домоволодіння житловий будинок в
АДРЕСА_1, придбане 10.06.2008 року за усною
угодою з ОСОБА_5

Рішенням Криворізького районного
суду Дніпропетровської області від 03
жовтня 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який
діє в своїх інтересах та в інтересах
ОСОБА_2 ставить питання про скасування
рішення суду з ухваленням нового яким
задовольнити заявлений позов у повному
обсязі, посилаючись на те, що судом
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без повного та всебічного з'ясування
обставин справи. Вважає, що договір
фактично був укладений відповідно до
цивільного законодавства, а тому суд
безпідставно відмовив позивачам у
задоволені заявленого ними позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції керувався
ст..ст.328,334,392,657 ЦК України та виходив з
того, що сторонами не були виконані всі
умови договору купівлі-продажу
передбачені ст. 328 ЦК України та дійшов
висновку, що заявлені вимоги про
визнання права власності не
ґрунтуються на законі.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 на підставі договору купівлі
-продажу житлового будинку,
зареєстрованого 15.09.1988 року секретарем
виконкому Гейківської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області в реєстрі за
№ 105, належить домоволодіння АДРЕСА_1,
право власності на яке, зареєстроване в
Криворізькому БТІ 06.07.1989 року , про що
внесено запис в реєстрову книгу №16
сторінка 140 запис №5992. (а.с.5,11)

10 червня 2008 року відповідачем ОСОБА_5
була видана довіреність на ім'я ОСОБА_2,
якою було уповноважено останнього
продати за ціною та на умовах на його
власний розсуд вищевказане
домоволодіння.

Довіреність видана строком на три роки
та посвідчена нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу Дніпропетровської області
Стюрко О.О., зареєстрована в реєстрі під
№2028. (а.с.8)

Із пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3
вбачається, що між ними було укладено в
усній формі договір купівлі-продажу
спірного домоволодіння, яке належить
ОСОБА_5 Нотаріального посвідчення
вищевказаної угоди не було.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 отримав 5 000 грн. від ОСОБА_2
Вказані обставини підтверджуються
розпискою відповідача від 10.06.2008 року,
проте в ній відсутні відомості
стосовно того, за що ОСОБА_2 передав
ОСОБА_5 вищевказану суму.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки. Рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції
України та ч.1 ст. 328 ЦК України, право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом та на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України, право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Із пояснень позивачів вбачається, що
договір купівлі-продажу спірного
домоволодіння був укладений в усній
формі, нотаріально не посвідчувався та
не проходив державної реєстрації.

Згідно частини 1 та 3 статті 206 ЦК
України усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність. Правочини на виконання
договору, укладеного в письмовій формі,
можуть за домовленістю сторін
вчинятися усно, якщо це не суперечить
договору або закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Згідно з п. 13 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року, з підстав
недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню.

Статтею 657 ЦК України визначено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачає
можливість визнання договору дійсним,
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення.

Поряд з цим, відповідно до частини 4
ст.334 ЦК України (в редакції чинній з
12.04.2008р.)права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону.

Крім того, момент вчинення правочину
щодо нерухомого майна відповідно до
статей 210, 334, 657 ЦК України і норм ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
пов'язується з державною реєстрацією.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджується з висновком суду
першої інстанції, що усний договір
купівлі-продажу та передача
відповідачу 5 000 грн. про що останнім
видана 10 червня 2008 року розписка, не є
укладеним і не створює прав та
обов'язків для сторін.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК
України.

Проте матеріали справи та пояснення
надані позивачем не містять належних
та допустимих доказів на
підтвердження обставин, що дають
підстави для визнання за ОСОБА_3
беззаперечного права власності на
спірне домоволодіння.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
вірно дослідив та врахував всі
обставини справи дав належну оцінку
наданому позивачами доказу - розписці,
не взявши її до уваги як доказ для
задоволення заявленого позову та
дійшов вірного висновку про
відсутність правових підстав для
визнання за ОСОБА_3 права власності на
домоволодіння - житловий будинок в
АДРЕСА_1.

Доводи та обставини на які посилається
апелянт, не дають суду апеляційної
інстанції підстав для скасування по
суті вірного та законного рішення у
справі а лише зводяться до фактичної
незгоди з висновками суду першої
інстанції, тому колегією суддів
відхиляються.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313 - 315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 03 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: