РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2014 року

м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю:
секретаря Дереги Д.М.

представника позивача
ОСОБА_1

відповідача (позивача за
зустрічним позовом) ОСОБА_2

представника відповідача
(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3

третьої особи (відповідача
за зустрічним позовом) ОСОБА_4

представника служби у
справах дітей ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу:

- за позовною заявою ОСОБА_6
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, територіальна громада
Задонецької сільської ради
Зміївського району Харківської
області;

- за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення
місця проживання неповнолітньої
дитини, треті особи: Служба у справах
дітей Зміївської районної державної
адміністрації Харківської області,
ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

31.03.2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовною заявою, а 27.06.2014 року - з
уточненою позовною заявою, в якій
просив визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування квартирою
№2 в будинку №158 по вул. Курортній с.
Задонецьке Зміївського району
Харківської області, зі зняттям її з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

В обґрунтування позовної
заяви ОСОБА_6 зазначив, що він є
власником квартири АДРЕСА_1. В
зазначеній квартирі мешкає він та
члени його сім'ї, які є третіми особами
по справі та не заявляють самостійних
вимог. В квартирі також зареєстрована
ОСОБА_2, яка з серпня 2010 року і по
теперішній час в квартирі не проживає,
до квартири не навідується, не виконує
обов'язки члена сім'ї, пов'язані з
утриманням житлового приміщення та
оплатою комунальних послуг. Фактично
вона проживає у свої тітки ОСОБА_9

Він неодноразово звертався
до відповідачки з проханням в
добровільному порядку вирішити
питання щодо її зняття з реєстрації в
його квартирі, на що вона відмовилася
незважаючи на те, що фактично не мешкає
в ній з серпня 2010 року.

Вважав, що ОСОБА_2 втратила
право користування житловим
приміщенням, в якому вона
зареєстрована, але не мешкає.

05.09.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
зустрічною позовною заявою, а 12.11.2014
року з уточненою зустрічною позовною
заявою до ОСОБА_4, в якій просила
визначити місце проживання
неповнолітньої дитини ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання її
матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою:
вул. Шарикова, б. 38, кв. 124, м. Харків.

В обґрунтування зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 зазначила, що 06.05.2006 року
був укладений шлюб між нею та ОСОБА_4,
від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона з дочкою
зареєстровані в кв. №2 б. №158 по вул.
Курортній с. Задонецьке Зміївського
району Харківської області. Вказаний
шлюб було розірвано рішенням
Зміївського районного суду
Харківської області від 16.10.2013 року. У
рішенні суду зазначено, що між
сторонами досягнута згода про майбутнє
місце проживання їхньої
неповнолітньої дитини. За взаємною
згодою дочка залишається проживати
разом з матір'ю. З моменту народження
дитина проживає разом з нею, однак на
даний час між сторонами існує спір щодо
визначення місця проживання дитини.

Оскільки дочка весь час після
розлучення проживала та проживає разом
з нею, вона самостійно займається її
вихованням, піклується про її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
навчання, створює належні умови для
розвитку природних здібностей,
задовольняє матеріальні потреби,
займається влаштуванням до навчальних
закладів та гуртків. Батько дитини не
бажає добровільно брати участь у
забезпеченні дочки.

29.09.2014 року укладено договір
купівлі-продажу квартири, що
розташована за адресою: вул. Шарикова,
б. 38, кв. 124 м. Харків між ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, яка є її матір'ю та бабусею
ОСОБА_10.

29.09.2014 року ОСОБА_12 складено заяву, якою
вона дає згоду на реєстрацію
постійного місця проживання в квартирі
№124, що розташована в будинку №38 по вул.
Шариковій в м. Харкові ОСОБА_2 та ОСОБА_10

08.10.2014 року комісією ХЗОШ №131 складено
акт обстеження житлово-побутових умов
проживання сім'ї. Цим актом
підтверджено фактичне місце
проживання її з дитиною в квартирі №124,
що розташована в будинку №38 по вул.
Шариковій в м. Харкові. Стан житла
задовільний, умови проживання
відповідають санітарно-гігієнічним
нормам, дитина має відповідно
обладнані місця для навчання і
відпочинку. Вважала, що визначенням
місця проживання дитини разом з матір'ю
будуть враховані інтереси дитини в
повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримав зазначені вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
просив задовольнити позов. Проти
задоволення зустрічного позову ОСОБА_2
не заперечував.

Відповідачка (позивачка за зустрічним
позовом) ОСОБА_2 та представник
відповідачки (представник позивачки за
зустрічним позовом) адвокат ОСОБА_3
позов ОСОБА_6 не визнали мотивуючи тим,
що у разі задоволення позову про
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, в якому вона
зареєстрована разом з неповнолітньою
дитиною, не буде вирішено питання щодо
проживання з нею дитини.

ОСОБА_2 намагалася вирішити питання
щодо визначення місця проживання
дитини разом з нею, але відповідач
ОСОБА_4 не надав їй згоди на зняття
дитини з реєстрації місця проживання
разом з нею.

Просили відмовити у задоволенні
позовної заяви ОСОБА_6 та задовольнити
зустрічну позовну заяву з підстав,
викладених у ній.

Відповідач за зустрічним позовом
(третя особа за первісним позовом)
ОСОБА_4 підтримав позовну заяву свого
батька ОСОБА_13, а також не заперечував
проти задоволення позову ОСОБА_2

Водночас пояснив, що також є
співвласником спірного житлового
приміщення, в якому його колишня
дружина з дитиною не проживають після
припинення між ними шлюбних стосунків
з літа 2013 року.

Після розірвання шлюбу між ним та
ОСОБА_2 виникли суперечки щодо його
участі у вихованні дитини, яка фактично
проживає з матір'ю. Тому не було
досягнути згоди щодо реєстрації місця
проживання дитини.

На даний час, з метою найбільш
ефективного захисту прав його батьків,
які проживають у спірній квартирі, а
також неповнолітньої дитини, якій
краще проживати з матір'ю, він
підтримує позов свого батька та визнав
зустрічний позов колишньої дружини.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Зміївської районної
державної адміністрації Харківської
області ОСОБА_5 не заперечував проти
задоволення позовної заяви ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини
разом з нею.

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, представник
третьої особи - Задонецької сільської
ради Зміївського району Харківської
області сільський голова ОСОБА_14
подали заяви про розгляд справи за їх
відсутністю.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв’язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного:

Спірним є житлове
приміщення, загальною площею 59,5 кв.м, за
адресою: квартира АДРЕСА_2, власниками
якої на праві приватної сумісної
власності є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_15 (а. с. 7).

З довідки Задонецької
сільської ради Зміївського району
Харківської області від 04.02.2014 року
вбачається, що в АДРЕСА_3 зареєстровані:
ОСОБА_6, його дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_4,
невістка ОСОБА_2, онука ОСОБА_10 (а. с. 8).

З актів обстеження
матеріально-побутових умов проживання
сім'ї ОСОБА_6 від 09.01.2014 року та 12.09.2014
року, складених депутатами Задонецької
сільської ради ОСОБА_16 та ОСОБА_17, з
участю сусідів ОСОБА_18 та ОСОБА_19,
вбачається, що до складу сім'ї ОСОБА_6,
який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, входять:
дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_4, невістка
ОСОБА_2, онука ОСОБА_10

Згідно свідоцтва про право
власності на житло квартира належить
на праві приватної сумісної власності
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_15

ОСОБА_15 в будинку не
зареєстрована.

ОСОБА_2 зі своєю дочкою
ОСОБА_10, зареєстровані в будинку, але в
ньому фактично не проживають з серпня
2010 року. з серпня 2010 року не проживає в
ІНФОРМАЦІЯ_4. (а. с. 9, 96).

З копії свідоцтва про шлюб,
зареєстрований 06.05.2006 року та копії
рішення Зміївського районного суду від
16.10.2013 року про розірвання шлюбу
вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі.

Зі змісту вказаного
судового рішення слідує, що шлюбні
відносини між подружжям фактично були
припинені з червня 2013 року. (а. с. 61, 62).

Даними свідоцтва про
народження підтверджується, що
батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4
та ОСОБА_2 (а. с. 63).

З листа директора Харківської ЗОШ №131
ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в ХЗОШ №131 з
березня 2014 року. Вступом дитини до
Харківської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №131 Харківської міської
ради Харківської області займалась
мати ОСОБА_2

За час перебування ОСОБА_10 в школі мати
дбала про фізичний та духовний
розвиток дитини, створювала належні
умови для розвитку природних
здібностей дитини, відвідувала
батьківські збори, вносила кошти на
оплату необхідних витрат.

Батько ОСОБА_4 в школі не з'являвся,
успіхами та поведінкою дочки не
цікавився, батьківські збори не
відвідував, не брав участі у житті
школи та класу, де навчається його
дочка. (а. с. 64).

З копії договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_4, від 29.09.2014 року та
нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_12,
яка є власником цієї квартири,
вбачається, що ОСОБА_12, яка постійно
проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, дала згоду на
реєстрацію постійного місця
проживання в належній їй квартирі за
вказаною адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_10 (а. с.
97-100).

Даними акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
сім'ї, складеного
педагогом-організатором ОСОБА_21,
вчителями початкових класів ОСОБА_22,
ОСОБА_23, затвердженого директором
Харківської ЗОШ №131 ОСОБА_20 08.10.2014 року,
підтверджується, що ОСОБА_2 з дочкою
ОСОБА_10 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6,
загальною площею 24,8 кв.м; умови
проживання відповідають
санітарно-гігієнічним нормам, дитина
має відповідно обладнані місця для
навчання і відпочинку (а. с. 101).

Сторонами не заперечувалося, та
відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню ті обставини,
що ОСОБА_2 вибула з квартири АДРЕСА_5, де
вона зареєстрована, на постійне місце
проживання до ІНФОРМАЦІЯ_7; разом з нею
проживає дочка ОСОБА_10

Відповідно до ст. 167 ЖК
України наймач жилого приміщення в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, вправі за згодою членів
сім'ї в будь-який час розірвати договір
найму.

У разі вибуття наймача та
членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму
жилого приміщення вважається
розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого
приміщення вибуває не вся сім'я, то
договір найму жилого приміщення не
розривається, а член сім'ї, який вибув,
втрачає право користування цим жилим
приміщенням з дня вибуття.

У відповідністю зі ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Позивачем ОСОБА_6 надані докази того, що
відповідачка ОСОБА_2 вибула з жилого
приміщення за місцем реєстрації на
постійне місце проживання в інший
населений пункт, проти чого не
заперечувала і відповідачка ОСОБА_2

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_6
про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування спірним житловим
приміщенням є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 161 СК України,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення. Орган опіки та
піклування або суд не можуть передати
дитину для проживання з тим із батьків,
хто не має самостійного доходу,
зловживає спиртними напоями або
наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст.3 Міжнародної
Конвенції про права дитини від 20.11.89
року, ратифікованої Постановою ВР №
789-XII від 27.02.91 року в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав
дитини проголошеної Генеральною
Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особи потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини
від 20.11.1989 року держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із
рівності прав матері та батька у пункті
1 ст. 9 проголосила правило, за яким
дитина не повинна розлучатися з
батьками всупереч їх бажанню, оскільки
в даному випадку є бажання самої
дитини, тому у суду є всі підстави для
визначення місця проживання
неповнолітньої дитини спільно з
матір'ю.

Зазначеними вище, дослідженими в
судовому засіданні доказами
підтверджується, що ОСОБА_2 та її
неповнолітня дочка ОСОБА_10 проживають
разом в ІНФОРМАЦІЯ_8, де створені
належні умови для проживання
неповнолітньої дитини; власник
квартири ОСОБА_12 дала письмову згоду на
реєстрацію постійного місця
проживання в цій квартирі ОСОБА_2 та
ОСОБА_10; батько дитини ОСОБА_4, а також
представники органу опіки та
піклування Задонецької сільської ради
та служби у справах дітей Зміївської
районної державної адміністрації не
заперечували проти того, що визначення
місця проживання дитини разом з матір'ю
відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, зустрічна позовна
заява ОСОБА_2 про визначення місця
проживання неповнолітньої дитини є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_6 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, що розташоване
за адресою: квартира АДРЕСА_6.

Зустрічний позов ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітньої дитини ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: м. Харків, вул.
Шарикова, б. 38, кв. 124.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутніми в судовому засіданні - в той
самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: