Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
м. Кривий
Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу в складі;

Головуючого судді; Т.І. Тимошенко.,

при секретарі ; І.О. Мариненко.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Кривого
Рогу за участю представника позивача
ОСОБА_4, представника відповідача
Перепелиця О.С., позовну заяву,- ОСОБА_6
до Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И В ;

Позивачка ОСОБА_6 звернулась до
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_6 у своїй позовній заяві суду
зазначила, що вона пропрацювала на
підприємстві відповідача в шахті імені
«Родіна» в період з 07 жовтня 2002 року по
професії підземним гірничим
робітником, підземним геологом, 08
жовтня 2014 року - звільнена була з
підприємства в зв'язку з виходом на
пенсію.

Працюючи у відповідача в умовах
виробництва з перевищенням показників
шкідливих факторів за вищевказаними
професіями, які в наступному стали
основними та відповідальними за
розвиток у неї двох професійних
захворювань, а саме 23 січня 2014 року
Рішенням лікувальної - експертної
комісії Українського науково -
дослідного інституту промислової
медицини (протокол № 155) їй було
встановлено діагноз: хронічне
обструктивне захворювання легень
першої - другої стадії (пиловий бронхіт
першої - другої стадії, емфізема легень
першої - другої стадії); нейросенсорна
приглухуватість першого ступеню (з
легким зниженням слуху).

Вважає, що винним в отриманні нею
профзахворювань є Публічне акціонерне
товариство «Криворізький залізорудний
комбінат», оскільки відповідно статті
153 Кодексу Законів про Працю України,
«забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган» та згідно
статті 13 Закону України «Про охорону
праці» «обов'язок створити безпечні
умови праці покладено на роботодавця»,
підприємство не притримувалося та не
виконує вказані норми, ігноруючи свої
законодавчі обов'язки, що й призвело до
ушкодження її здоров'я. Вказані нею
факти - про перевищення
граничнодопустимих норми на її
робочому місці - є Акт розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання та
Санітарно - гігієнічна характеристика
умов праці від 04 квітня 2013 року.

Відповідно Акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання, який складений 28 березня
2014 року, в пункті 17 встановлено, що
причиною отримання профзахворювань
явилась, саме робота в умовах
перевищення гранично - допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу, внаслідок
недосконалості технології підземного
видобутку руди, порушень вентиляції та
режимів експлуатації гірничошахтного
устаткування, а саме запиленості
повітря робочої зони та фізичного
перевантаження: концентрація в повітрі
робочої зони аерозолів пилу з вмістом
вільного кремнію діоксиду
кристалічного від 10 до 70% - 5.0 мг/м3 при
гранично допустимій нормі 2,0 мг/м, шум,
еквівалентний рівень звуку 91 дБА при
допустимому до 80.

Висновком обласної медико-соціальної
експертної комісієї (серія 12 ААА № 000681)
їй первинно 07 жовтня 2014 року
встановлено 20% втрати професійної
працездатності 15% по ХОЗЛ, 5% по
туговухості. Противопоказано: пил,
переохолодження, шум, важка праця.

Вона щоденно змушена переносити
хронічні фізичні страждання так - її
постійно непокоїть задишка, має
утруднене дихання, відчуває біль у
грудях, відчуває часті головні болі,
турбує запаморочення, відчуває втому
та слабкість, підвищення температури в
вечірній час, відчуває зниження слуху
на обидва вуха, непокоїть шуми у вухах
та болі.

По причині приступів кашлю вона не має
можливості вести активне життя, як
раніше виконувати побутові справи по
дому, оскільки їй як жінці потрібно
займатися всіма побутовими справами, а
для неї навіть незначні фізичні
навантаження призводять до приступів
задухи, в результаті відчуває
постійний дискомфорт. Постійно
використовує інгалятор для полегшення
дихання. В неї виникає задишка, вона
потребує певний час для відпочинку.
Стан здоров'я загострюється вранці та
ввечері, постійно змушена приймати
медикаменти для зменшення приступів
кашлю та полегшення стану організму. В
зв'язку з негативними фізіологічними
змінами у неї виникли незворотні зміни
в організмі, тому для неї це є нервові
щоденні потрясіння, які не потребують
доказів. Вона позбавлена нормального
життя, негативні зміни вимагають від
неї додаткових зусиль для продовження
активного громадського життя та
підтримання в належному стані здоров'я.
Постійно хворіє простудними
захворюваннями, її непокоять хрипи,
важко дихати, швидко втомлюється. Через
проблемі зі слухом вона зніяковіло
себе почуває серед оточуючих, виникає
дискомфорт, бо змушена перепитувати.

Перебуваючи тривалий час на лікуванні
(в 2-й, 5 -й, 4- й міській лікарні та в
Інституті промислової медицини), вона
втратила домашній затишок і звичні
нормальні життєві зв'язки Все це
призводить до вимушених змін і
порушень в її життєвих, особистих,
побутових відносинах. Додаткових
моральних страждань та переживань
спричиняє той факт, що по висновку
лікарів їй для підтримання свого стану
здоров'я рекомендовано: нагляд лікарів,
прийом медикаментів, щорічні курси
амбулаторного та стаціонарного
лікування, прийом бронхолітиків та
відхаркувальних препаратів,
оздоровлення в санаторії -
профілакторії, санаторне - курортне
лікування. Це вимагає від неї
додаткових зусиль для продовження
активного життя та підтримання в
належному стані здоров'я.

Моральні страждання оцінити не
можливо, її здоров'я та життя, як і для
кожної людини є самим важливим та
цінним, бо ніяка сума грошей не може
повернути їй втрачене здоров'я, не
зможе зупинити її моральні страждання
та переживання, тому вона вважає
справедливим визначеними суму
моральної компенсації в розмірі 243 000
гривні, це якимось чином зможе
компенсувати її страждання та
переживання, дасть можливість пройти
хороший курс лікування, що в свою чергу
дасть можливість підтримувати стан її
здоров'я, а звідси покращить моральний
стан. При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди вона
виходить з розрахунку 200 розмірів
мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» з 01 грудня 2013 року мінімальна
заробітна плата установлена у
місячному розмірі 1218 гривень. Суму
моральної шкоди вона визначає, по
аналогії, а саме, згідно Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в якому передбачено
виплачувати з розрахунку 200
мінімальних заробітних плат за
спричинену моральну шкоду.

Тому вона просить суд постановити
рішення яким стягнути з Публічного
Акціонерного Товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на її користь в
рахунок відшкодування моральної шкоди
243000 гривень 00 копійок.

Представник позивачки ОСОБА_4, в
судовому засіданні позовні вимоги
позивачки підтримав у повному обсязі,
посилаючись на зазначені у позовній
заяві факти.

Представник відповідача в справі -
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
позов не визнав у повному обсязі, та
вказав, що діючим законодавством про
працю, не передбачено відшкодування
моральної шкоди у випадках втрати
працездатності та заподіяння шкоди
здоров'ю працівника. А норми Цивільного
Кодексу України, а саме ст. 1167, 1168, не
можуть бути застосовані у такому
випадку, на який посилається позивачка
в справі.

Крім того, на думку представника
відповідача, позивачка сама винна у
тому, що її здоров'ю завдано суттєвої
шкоди. Так як вона добровільно
виконувала тривалий час роботу зі
шкідливими умовами праці. Тому вини
відповідача у завдані шкоди здоров'ю
позивачки і завдання їй моральних
страждань, не має. Крім того,
представник відповідача суду зазначив,
що позовні вимоги не доведені
позивачкою та її представником.

Суд, вислухавши представника позивачки
та представника відповідача, вважає, що
позовні вимоги позивачки ОСОБА_6
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в
позовній заяві, про заподі яння
моральної шкоди ОСОБА_6 внаслідок
втрати нею працездатності при
виконанні важкої праці на підприємстві
відповідача в справі, та не створення
належних умов відповідачем для
виконання безпечної роботи для життя
та здоров'я працівників, знайшли
підтвердження у наданих позивачем
письмових доказах.

Так згідно висновків МСЄК позивачці
встановлено 20 % втрати професійної
працездатності з наступним переглядом
01 серпня 2015 року. А згідно Акту форми П-4
від 28 березня 2014 року розслідування
професійного захворювання ОСОБА_6,
Умови праці позивачки відноситься до 3
класу 2 ступеня шкідливості. Саме у
цьому акті зазначено, що усі показники
шкідливого впливу на здоров'я
працівника мають місце, так вони значно
перевищують встановлені норми.

Так, запиленості повітря робочої зони
та фізичного перевантаження:
концентрація в повітрі робочої зони
аерозолів пилу з вмістом вільного
кремнію діоксиду кристалічного від 10
до 70% - 5.0 мг/м3 при гранично допустимій
нормі 2,0 мг/м, шум, еквівалентний рівень
звуку 91 дБА при допустимому до 80.

Таким чином, та обставина, що позивачка
захворіла професійними
захворюваннями, внаслідок того, що
відповідачем не були створені належні
і безпечні для здоров'я працівників
умови праці підтверджені такими
документами, - виписками з акту огляду
МСЕК та виписками з історії хвороби
позивачаки, характеристикою
санітарно-гігієнічних умов праці,
медичними довідками, та копією Акту
форми П-4 від 28 березня 2014 року
розслідування професійного
захворювання ОСОБА_6.

Заподіяну мо ральну шкоду позивачка
оцінила в - 243000 гривень 00 копійок. При
цьому, позивачка не надала суду доказів
того, чому саме таку суму вона вимагає
до відшкодування.

Відповідно до статті - 1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворюван ня полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення особистих
немайнових прав, право на життя, право
на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про охорону праці", в редакції закону
від 21 листопада 2002 року, державна
політика в області охорони праці,
базується; зокрема, на принципах
пріоритету життя і здоров'я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які постраждали від нещасних випадків
на виробництві і професійних
захворювань.

У відповідності зі ст.1167, 1168 ЦК України
відшкодування шкоди, за подіяного
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або у випадку смерті
працівника, здійснюється винною особою
яка її завдала.

З огляду на особливості захисту
здоров'я потерпілого, поряд з відшкоду
ванням матеріальної шкоди (яку йому
встановлено відшкодовувати), компен
сується і моральна шкода, тому що є в
наявності факт, заподіяння цієї шко ди.

Відшкодування моральної (немайнової)
шкоди застрахованим особам, яким є
позивачка в справі, не залежить від
відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23
ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів
захисту особистих немайнових прав пра
цівників.

Згідно, рішення Конституційного суду
від 27.01.2004 року, громадяни, яким
встановлена стійка втрата професійної
пра цездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди. Від повідно до п. 4.1 цього ж
рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпі лому під час виконання
трудових обов'язків, незалежно від
ступеня втрати професійної
працездатності, завдають йому моральні
і фізичні страждання. У випадку
каліцтва потерпілий втрачає
працездатність і зазнає значно біль
шої моральної шкоди, ніж працівник, що
не втрачає професійної працездат
ності.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження під
час розгляду справи, але сума, яку вона
вимагає до відшкодування є на думку
суду завищеною, у повному обсязі не
обґрунтованою та не доведеною. Тому суд
вважає можливим задовольнити позов
частково, стягнувши з відповідача на
користь позивачки в справі у
відшкодування йому моральної шкоди, - 15
000 гривень 00 копійок.

Сума страхової виплати за моральну
шкоду визначається в судовому порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством. Шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України
№ 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
шкоди", судам необхідно враховувати, що
відповідно до ст. 237-1 КЗПП (набрала
чинності 13.01.2000 року) за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я
умовах), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди покладається на
власника або уповноваженого ним
органом незалежно від форми власності,
виду діяльності чи галузевої
належності.

Оскільки позивачка отримала
професійне захворювання під час
виконання трудових обов'язків, то
заподіяна моральна шкода випливає з
трудових правовідносин і має бути
відшкодована роботодавцем, який не
створив безпечних умов праці.

З вини відповідача, який порушував
норми безпеки праці та не забезпечив
безпечні умови роботи, позивачці була
спричинена моральна шкода. В зв'язку з
професійним захворюванням змінилися
її образ і якість життя, що завдає їй
моральних страждань.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168
Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону
України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1
КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В ;

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково, та
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» у відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_6 - 15000 гривень 00
копійок, без урахування утримання
податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь держави судовий
збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. А особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя ;
Т.І. Тимошенко