РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 року
(Повний текст)

Першотравневий районний суд Донецької
області

у складі:

головуючого судді
Демочко Д.О.

при секретарі
Цукановій Л.П.

за участю:

позивачки
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Мангуш цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
неустойки (пені), за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру
аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 року позивачка за
первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до відповідача
ОСОБА_2 про стягнення суми неустойки
(пені), мотивуючи свої позовні вимоги
наступними доводами.

У своїй заяві вона вказує, що
відповідно до рішення Першотравневого
районного суду Донецької області від
09.08.10 року відповідач повинен
виплачувати на користь позивачки
аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частини його заробітку
щомісячно.

На виконання вищевказаного
рішення було видано виконавчий лист №
2-1998 про стягнення з ОСОБА_2 на користь
позивачки аліментів.

Але всупереч рішенню
Першотравневого районного суду
Донецької області відповідач сплачує
аліменти у встановленому ним розмірі.
Згідно довідки, виданої відділом
Державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції від 14.08.2014 року по виконавчому
листу №2-І998 про стягнення аліментів з
ОСОБА_2, заборгованість по сплаті
аліментів станом на 28.08.14., складає 5 814,17
грн., але позивачка вважає, що сума
заборгованості складає 7 414,17 гривень.

У зв'язку з несплатою аліментів у
повному обсязі позивачка змушена
самостійно надавати утримання донькам.
Тривалий час вона сподівалася, що
відповідач погасить заборгованість по
аліментам, але її сподівання виявилися
марними.

Вважає що заборгованість по
сплаті аліментів на користь позивачки
виникла по причинам, які залежать лише
від боржника, ухилення його від сплати
аліментів має умисний характер.

У зв'язку із викладеним, позивачка
у своїх позовних вимогах просить суд:
стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
за період з 01.07.12 року по 01.09.14 року - 26
894,15 гривень.

13.10.2014 року відповідач за
первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про зменшення розміру аліментів, в
обґрунтування якого ним було зазначено
наступне.

Рішенням Першотравневого
районного суду Донецької області від
09.08.2010 року з ОСОБА_2 стягнено аліменти в
розмірі 1/3 частини всіх видів доходів,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

30.05.2012 року, відповідача було
звільнено з роботи, але він все одно
щомісячно сумлінно і своєчасно
виплачував необхідні суми аліментів.

З моменту звільнення відповідач
не має постійного доходу, отримує
непостійні заробітки і не має
можливості виплачувати аліменти в
сумі, що призначена рішенням
Першотравневого районного суду
Донецької області від 09.08.2010 року, а
тому він вважає що вимоги позивачки про
стягнення 26894,15 гривень неустойки
безпідставні, оскільки розрахунок суми
пені, здійснений позивачкою, не має
всіх повних вихідних даних для його
проведення.

Відповідач вважає, що твердження
позивачки про навмисний характер
ухилення від сплати аліментів не мають
під собою жодних підстав, оскільки,
відповідач, як безробітний, в міру
своїх можливостей, щомісяця сумлінно
перераховує грошові кошти у вигляді
аліментів.

З причини того, що матеріальне
становище відповідача істотно
змінилося з моменту винесення рішення
суду, відповідач вже довгий період часу
є безробітним і не може
працевлаштуватися у зв'язку з
відсутністю вакансій, а також
встановлених роботодавцями вікових
вимог, вимог до наявності спеціальної
освіти, досвіду роботи, матеріальне
становище у родині відповідача не
дозволяє в повній мірі виконати
зобов'язання по виплаті аліментів
згідно рішення Першотравневого
районного суду від 09.08.2010 року.

У зв'язку із викладеним,
відповідач у зустрічних позовних
вимогах просить суд: зменшити розмір
аліментів, що призначені до стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, встановлених
рішенням Першотравневого районного
суду Донецької області від 09.08.2010 року
та встановити їх у твердій грошовій
сумі 400 (чотириста) гривень щомісяця,
починаючи від дня пред'явлення позову
до суду.

Позивачка за первісним позовом
ОСОБА_1 в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала повністю,
просила суд їх задовольнити.
Зустрічний позов не визнає та у його
задоволенні просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти
первісного позову, просив у його
задоволенні відмовити. Підтримав
подану ним позовну заяву, просив її
задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши в судовому
засіданні документальні докази, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні первинного
позову та у задоволенні зустрічного
позову, мотивуючи це наступним.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі, зареєстрованому
24.02.1996 року Жовтневим відділом
реєстрації актів цивільного стану м.
Маріуполя Донецької області (а.с. 9),
який було розірвано рішенням
Першотравневого районного суду
Донецької області від 17.09.2010 року (а.с.10).
Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с.7-8).

Згідно рішення Першотравневого
районного суду Донецької області від
09.08.2010 року та, виданого 31.08.2010 року
відповідно до нього, виконавчого листа
(а.с.11-12), на відповідача ОСОБА_2
покладено обов'язок сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у
розмірі 1/3 частки всіх видів доходів,
починаючи з 02.06.2010 року до досягнення
дітьми повноліття, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Як вбачається з постанови про
відкриття виконавчого провадження від
23.08.2012 року, державним виконавцем
органу державної виконавчої служби
Першотравневого РУЮ було відкрито
виконавче провадження на підставі
вищевказаного виконавчого листа (а.с.13).

Як вбачається з довідки -
розрахунку від 28.08.2014 року, виданої
старшим державним виконавцем ВДВС
Першотравневого РУЮ, за період з 01.07.2012
року по 28.08.2014 року відповідачем ОСОБА_2
в рахунок сплати аліментів на користь
позивачки ОСОБА_1 сплачено 12000,00
гривень, а нараховано -17814,17 гривень.
Борг на 28.08.2014 року складає 5814,17 гривень
(а.с.15).

Відповідно до розрахунку
пені, наданого позивачкою, розмір пені,
яку вона просить стягнути з
відповідача становить 26894,15 гривень
(а.с.16-17).

Відповідно до наданої копії
трудової книжки, відповідач ОСОБА_2 з
30.05.2012 року звільнений з роботи, з 29.08.2012
року по 25.05.2013 року перебував на обліку
у Маріупольському міському центрі
зайнятості як безробітний (а.с.31-33).

Згідно ст. 196 Сімейного кодексу
України, при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року, передбачена статтею 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням
аліментів банками.

Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК України умов
- повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

На думку суду, вини відповідача в
несплаті аліментів не встановлено,
оскільки, як встановлено в судовому
засіданні, відповідач у період з 29.08.2012
року по 25.05.2013 року перебував на обліку
у державному центрі зайнятості, при
цьому допомога по безробіттю була не
великою (не перевищувала 1540 гривень), з
25.05.2013 року відповідач взагалі був
безробітний та працевлаштуватися не
може і на цей час. Відповідач приймає
участь в утриманні дітей щомісяця,
виходячи зі своїх фінансових
можливостей. Інколи аліменти він
сплачував в більшому розмірі, ніж це
було встановлено рішенням суду з метою
погасити борг по аліментам, що
підтверджує добропорядність
відповідача по сплаті аліментів, таким
чином суд вважає що в задоволенні
первісного позову слід відмовити у
повному обсязі.

Даних, що відповідач має інший
доход, або його матеріальне становище
дозволяє погасити заборгованість по
аліментам одноразово, суду не надано,
як і не надано даних, що відповідач
навмисне ухиляється від сплати
утвореної заборгованості.

Таким чином, підстав для стягнення
пені по аліментам, не має.

Відповідно з ч.1 ст.182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; 2) стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; 3) наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне
значення для справи.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року "Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК
України розмір аліментів, визначений
судовим рішенням або за домовленістю
між батьками, суд може змінити за
позовом платника або одержувача
аліментів у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Вирішуючи питання про
задоволення зустрічного позову в
частині зменшення розміру аліментів з
1/3 частини від усіх видів заробітку
позивача до встановлення їх у твердій
грошовій сумі 400 гривень щомісяця, суд,
з урахуванням важкого матеріального
стану позивача, що він не має постійної
роботи, а отже, має нерегулярний,
мінливий дохід, вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги в цій
частині, встановивши сплату аліментів
у твердій грошовій сумі у розмірі 400
гривень щомісяця, задовольнивши
зустрічний позов у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що відповідач не
просив суд стягнути на свою користь
судові витрати, суд вважає, що останні
треба залишити за сторонами.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 131, 212-215, 223 ЦПК
України, ст. ст. 180-182, 196, 197 Сімейного
Кодексу України, Законом України «Про
судовий збір», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісних позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми неустойки (пені) - відмовити у
повному обсязі.

Позовні вимоги зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення
розміру аліментів задовольнити у
повному обсязі.

Зменшити розмір аліментів, що
призначені до стягнення з ОСОБА_2
рішенням Першотравневого районного
суду Донецької області від 09.08.2010 року
та встановити їх у твердій грошовій
сумі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
аліменти в розмірі 400 (чотириста)
гривень щомісяця, починаючи від дня
пред'явлення позову до суду, а саме від
13.10.2014 року і до досягнення дітьми
повноліття.

Відізвати виконавчий лист
виданий згідно рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області від 09.08.2010 року про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі
1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця
на користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 до
досягнення дітьми повноліття та видати
новий виконавчий лист згідно з цим
рішенням.

Повний текст рішення виготовлено
16.11.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області, може бути подана до
Апеляційного суду Донецької області у
місті Маріуполі, через Першотравневий
районний суд Донецької області,
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Д.О. Демочко