Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2785/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

12.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Мурашка С.І.

Сукач Т.О.

при секретарі Зінов»євій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом Кіровоградської
обласної державної телерадіокомпанії
до ОСОБА_2, Інтернет видання
«Правдоруб» в особі координатора
ініціативної групи ОСОБА_4 про
спростування відомостей, які не
відповідають дійсності та порочать
ділову репутацію юридичної особи, - за
апеляційною скаргою Кіровоградської
обласної державної телерадіокомпанії
на рішення Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 24 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Кіровоградська
обласна державна телерадіокомпанія
(далі - КОДТРК) звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2, Інтернет видання
«Правдоруб» про спростування
відомостей, які не відповідають
дійсності і порочать ділову репутацію
юридичної особи.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на
сайті «Правдоруб» було розміщено
інтерв'ю ОСОБА_2 інформаційному
Інтернет виданню «Правдоруб». При
цьому серед питань, які були задані
ОСОБА_2 поставлено питання щодо
скорочення витрат на висвітлення
діяльності міської ради: «Було
озвучено скорочення витрат на
висвітлення діяльності міської ради.
Але ж у нас є обласне телебачення, яке
зобов'язане висвітлювати діяльність
місцевої влади? До того ж, це розкриття
однієї з найбільш корупційних схем на
Кіровоградщині», на що автор зазначив:
«А чому Ви дивуєтесь. Ми от зараз
проводимо розслідування факту погроз
на адресу Гендиректора КОДТРК ОСОБА_5 з
боку колишніх регіоналів. Спочатку
ОСОБА_5 довелося лягти на лікарняний, а
потім піти у відпустку. Уявіть собі, 24
квітня міська рада вирішує важливі
питання життєдіяльності Кіровограду, а
державний обласний канал подає звіт з
цих подій аж на півтори хвилини. При
чому у програмі «День за днем» факти
були настільки грубо і зневажливо
перекручено, що склалось враження, що
усі зміни в міській раді не принесли
нічого позитивного. Тобто, у мене
серйозне запитання до журналістів, які
працюють за державний кошт - може вони
пропонують залишити на посадах
Волкова, Василенко, Білову і не псувати
цим персонажам їх фінансові апетити?
Але журналісти КОДТРК пішли далі. Вони,
24 квітня 2014 року, близько трьох годин
проводили на каналі пряму та непряму
агітацію за одного з кандидатів у
Президенти, як Ви розумієте, за
державні кошти. Звичайно, з цього
приводу ми ініціювали дуже серйозне
розслідування і звернулися до
громадськості, небайдужих людей і
безпосередньо до губернатора. Адже він
перший може стати жертвою регіональних
інтриг».

Вважаючи, що поширені
відповідачем відомості не
відповідають дійсності, є
недостовірними, необ'єктивними та
такими, що порочать ділову репутацію
юридичної особи, так як вони не
підтверджені жодним конкретним
доказом з посиланням на певні
документи чи факти, є безпідставні та
викладені в образливій формі з
неповагою до позивача, у зв'язку з чим
підлягають негайному спростуванню.
Тому позивач і просив задовольнити
позов, визнавши такими, що не
відповідають дійсності і порочать
ділову репутацію Кіровоградської
обласної державної телерадіокомпанії
поширені в Інтернет виданні
«Правдоруб» ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтерв'ю
ОСОБА_2 наступні слова: 1) Ми от зараз
проводимо розслідування факту погроз
на адресу Гендиректора КОДТРК ОСОБА_5 з
боку колишніх регіоналів; 2) Але
журналісти КОДТРК пішли далі. Вони, 24
квітня 2014 року, близько трьох годин
проводили на каналі пряму та непряму
агітацію за одного з кандидатів у
Президенти, як Ви розумієте, за
державні кошти, зобов'язавши ОСОБА_2
спростувати, а Інтернет видання
"Правдоруб" опублікувати у
десятиденний строк з дня набрання
рішенням суду законної сили
спростування недостовірних відомостей
про Кіровоградську обласну державну
телерадіокомпанію у спосіб, найбільш
близький до способу їх поширення -
шляхом розміщення тексту спростування
на Інтернет сайті «Правдоруб» у
наступній формі: «Спростування.
Шановні Кіровоградці. Я, секретар
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_2,
публічно образив Кіровоградську
обласну телерадіокомпанію в інтерв'ю,
розміщеному ІНФОРМАЦІЯ_1 на Інтернет
сайті «Правдоруб». Усвідомлюючи всю
свою відповідальність за сказане, хочу
зазначити, що мною була поширена
недостовірна інформація про
діяльність Кіровоградської обласної
державної телерадіокомпанії».

Рішенням Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 24 вересня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено за їх безпідставністю та
недоведеністю.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового про задоволення
позовних вимог через неправильне
встановлення обставин справи,
порушення норм процесуального права.
Зазначається, зокрема, що спростування
поширеної недостовірної інформації
повинно здійснюватись незалежно від
вини особи, яка її поширила. Обов»язок
доказування достовірності та
правдивості поширеної інформації
покладається на особу, яка цю
інформацію поширила, тобто на
відповідача, однак відповідачі не
надали суду доказів достовірності
поширеної інформації. Суд дійшов
неправильного висновку про те, що
висловлювання ОСОБА_2 є такими, що
відображають оціночні судження.

Позивач та відповідач Інтернет видання
«Правдоруб належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення, у судове
засідання представники не з»явилися,
що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_6, яка заперечувала
проти доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.10 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на свободу вираження поглядів. Це право
включає свободу дотримуватися своїх
поглядів, одержувати і передавати
інформацію та ідеї без втручання
органів державної влади і незалежно
від кордонів.

У рішенні Європейського суду з прав
людини у справі «Лінгерс проти
Австрії», яке відповідно до Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
Європейський суд з прав людини
зазначив, що «Суд повинен нагадати, що
свобода вираження поглядів,
гарантована пунктом 1 статті 10
Конвенції, становить одну з основних
підвалин демократичного суспільства й
одну з принципових умов його розвитку
та умов самореалізації кожної особи. За
умови додержання пункту 2 цієї статті
Конвенції свобода вираження
стосується не лише тієї «інформації»
та «ідеї», які сприймаються сприятливо
або вважаються необразливими чи
нейтральними, але й такі, що ображають,
шокують чи викликають стурбованість.
Такі є вимоги плюралізму,
толерантності та лібералізму.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про
інформацію» оціночними судженнями, за
винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що
не можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості. Ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Статтею 94 ЦК України передбачено,
що юридична особа має право на
недоторканність її ділової репутації
та інші особисті немайнові права, які
можуть їй належати, та захищаються
відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Тому відповідно до ч.ч.1,4 ст.277 ЦК
України фізична чи юридична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації, яке здійснюється особою,
яка поширила інформацію, у такий же
спосіб, у який вона була поширена.

Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів
моралі, загальновизнаних правил
співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи
політичному житті тощо) і яка, на думку
позивача, порушує його право на повагу
до гідності, честі чи ділової
репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК
України не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх
відповідності дійсності (на відміну
від перевірки істинності фактів) і
спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10
Конвенції.

Пленум Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» у п.21 постанови від 27
лютого 2009 року №1 роз»яснив, що при
поширенні недостовірної інформації
стосовно приватного життя публічних
осіб вирішення справ про захист їх
гідності, честі чи ділової репутації
має свої особливості. Суди повинні
враховувати положення Декларації про
свободу політичних дебатів у засобах
масової інформації, схваленої 12 лютого
2004 року на 872-му засіданні Комітету
Міністрів Ради Європи, а також
рекомендації, що містяться у Резолюції
1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради
Європи про право на недоторканість
приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції
зазначається, що публічними фігурами є
особи, які обіймають державні посади і
(або) користуються державними
ресурсами, а також усі т, хто відіграє
певну роль в суспільному житті (у
галузі політики, економіки, мистецтва,
соціальній сфері, спорті чи в будь-якій
іншій галузі).

Статтями 3, 4, 6 Декларації визначено, що
оскільки політичні діячі та посадові
особи, які обіймають публічні посади та
здійснюють публічну владу на
місцевому, регіональному чи
міжнародному рівнях, вирішили
апелювати до довіри громадськості та
погодилися «виставити» себе на
публічне політичне обговорювання, то
вони підлягають ретельному
громадському контролю і потенційно
можуть зазнати гострої та сильної
громадської критики у засобах масової
інформації з приводу того, як вони
виконували чи виконують свої функції,
при цьому зазначені діячі та особи не
повинні мати більшого захисту своєї
репутації та інших прав порівняно з
іншими особами.

У зв»язку з цим, межа допустимої
критики щодо політичного діяча чи
іншої політичної особи є значно ширшою,
ніж окремої пересічної особи. Публічні
особи неминуче відкриваються для
прискіпливого висвітлення їх слів та
вчинків і повинні це усвідомлювати.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови
Пленуму під діловою репутацією
юридичної особи, у тому числі
підприємницьких товариств, фізичних
осіб-підприємців, адвокатів,
нотаріусів та інших осіб, розуміється
оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Поняття ділової репутації
визначається як сукупність
підтвердженої інформації про особу,
що дає можливість зробити висновок
про професійні та управлінські
здібності такої особи, її
порядність та відповідність її
діяльності вимогам закону. Зазначене
поняття застосовується до
правовідносин, на які поширюється цей
Закон.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується та не
заперечується сторонами, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 на Інтернет сайті
«Правдоруб» - регіональні новини було
розміщено інтерв'ю секретаря міської
ради ОСОБА_2 під назвою «ОСОБА_2
повернув громаді міста 8
мільйонів гривень», під час якого серед
питань, які були йому задані,
поставлено питання: «Було озвучено
скорочення витрат на висвітлення
діяльності міської ради. Але ж у нас є
обласне телебачення, яке зобов'язане
висвітлювати діяльність місцевої
влади? До того ж, це розкриття однієї з
найбільш корупційних схем на
Кіровоградщині», на яке ОСОБА_2
відповів: «А чому Ви дивуєтесь. Ми от
зараз проводимо розслідування факту
погроз на адресу Гендиректора КОДТРК
ОСОБА_5 з боку колишніх регіоналів.
Спочатку ОСОБА_5 довелося лягти на
лікарняний, а потім піти у відпустку.
Уявіть собі, 24 квітня міська рада
вирішує важливі питання
життєдіяльності Кіровограду, а
державний обласний канал подає звіт з
цих подій аж на півтори хвилини. При
чому у програмі «День за днем» факти
були настільки грубо і зневажливо
перекручено, що склалось враження, що
усі зміни в міській раді не принесли
нічого позитивного. Тобто, у мене
серйозне запитання до журналістів, які
працюють за державний кошт - може вони
пропонують залишити на посадах
Волкова, Василенко, Білову і не псувати
цим персонажам їх фінансові апетити?
Але журналісти КОДТРК пішли далі. Вони,
24 квітня 2014 року, близько трьох годин
проводили на каналі пряму та непряму
агітацію за одного з кандидатів у
Президенти, як Ви розумієте, за
державні кошти. Звичайно, з цього
приводу ми ініціювали дуже серйозне
розслідування і звернулися до
громадськості, небайдужих людей і
безпосередньо до губернатора. Адже він
перший може стати жертвою регіональних
інтриг» (а.с.16,17,71-74, 100-103).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.4,1.5
Розділу 1, п.2.1 (а), (б) Розділу 2 Статуту
Кіровоградської обласної державної
телерадіокомпанії (далі-
Телерадіокомпанія), затвердженого
наказом Державного комітету
телебачення і радіомовлення України 3
серпня 2011 року за №205
Телерадіокомпанія створена відповідно
до Указу Президента України від 3 січня
1995 року №12 «Про вдосконалення системи
управління державним телебаченням,
радіомовленням України», наказу
Держтелерадіо України від 24 лютого 1995
року №1, Указу Президента України від 7
травня 2011 року №559/2011 «Про Положення
про Державний комітет телебачення та
радіомовлення України», є юридичною
особою, яка заснована на Державній
власності та підпорядкована
Державному комітету телебачення та
радіомовлення України, є бюджетною
установою, яка відповідно до Статуту
веде інформаційну, творчо- виробничу і
фінансово-господарську діяльність, має
переважне право на використання
державних теле- і радіомереж на
території м.Кіровограда та
Кіровоградської області відповідно до
Закону України «Про телебачення і
радіомовлення» і не ставить за мету
одержання прибутку, фінансується за
рахунок державного бюджету та
додаткових асигнувань, що виділяються
цільовим призначенням
Держкомтелерадіо України, а також
коштів або майна, які надходять
безоплатно у вигляді безповоротної
фінансової допомоги та добровільних
пожертвувань, а також інших надходжень,
що не заборонені законодавством
України. Основними завданнями
Телерадіокомпанії є забезпечення
глибокого і всебічного висвітлення
громадсько-політичного, економічного
та культурного життя Кіровограда та
області, держави, оперативне
інформування про події в Кіровограді
та області, в Україні та за її межами
(а.с.10-15).

Тому правильним є висновок суду
про те, що відповідно до ч.2 ст.81 ЦК
України позивач - КОДТРК, яка створена
на підставі розпорядчого акту
Президента України, органу державної
влади, користується державними
ресурсами та відіграє певну роль в
суспільному житті, зокрема, у сфері
інформаційної політики, відноситься до
юридичних осіб публічного права, а
відтак, може зазнавати громадської
критики (ображаючими, шокуючими чи
викликаючими стурбованість висловами),
і, зокрема, шляхом публічного
громадського обговорення, незалежно
від того, чи це обговорення відбувалось
під час громадського зібрання
(мітингу), чи то в кулуарах, чи на
сторінках Інтернет видання тощо.

Щодо вислову відповідача: «Ми от зараз
проводимо розслідування факту погроз
на адресу Гендиректора КОДТРК ОСОБА_5 з
боку колишніх регіоналів», колегія
суддів погоджується з висновком суду,
що будь-які звинувачення на адресу
останнього, як представника КОДТРК,
можуть завдати шкоду діловій репутації
юридичної особи, однак позивачем не
надано належних доказів та не доведено
в порядку ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, яким
чином зазначене твердження порочить та
підриває ділову репутацію юридичної
особи чи знизило рівень його ділової
репутації.

У п.18 вищезазначеної постанови Пленуму
Верховного Суду України зазначено, що
згідно з положеннями статті 277 ЦК і
статті 10 ЦПК обов'язок довести, що
поширена інформація є достовірною,
покладається на відповідача, проте
позивач має право подати докази
недостовірності поширеної
інформації. Позивач повинен довести
факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

Відносно вислову відповідача:
«Але журналісти КОДТРК пішли далі.
Вони, 24 квітня 2014 року, близько трьох
годин проводили на каналі пряму та
непряму агітацію за одного з
кандидатів у Президенти, як Ви
розумієте, за державні кошти» з
урахуванням обставин справи судом
зроблений правильний висновок про те,
що відповідач, як депутат та секретар
Кіровоградської міської ради,
зобов'язаний виражати та захищати
інтереси відповідної територіальної
громади, виборців свого виборчого
округу, брати активну участь у
здійсненні місцевого самоврядування
(ст.2 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад»), а тому
висловив свою власну суб'єктивну
критичну думку, яка базувалася на
оціночних судженнях, що не містять
фактичних даних, критики, оцінки дій,
щодо дій та діяльності позивача КОДТРК,
який, у свою чергу, є публічною
юридичною особою. Крім того, в
контексті повної відповіді, а не окремо
взятої фрази, не містить тверджень, які
порочать ділову репутацію позивача та
дискредитують останнього, завдаючи
шкоди його особистим немайновим
благам.

Ці висновки суду узгоджуються з
нормами діючого законодавства та
матеріалами справи.

Грунтується на положеннях чинного
законодавства і висновок суду про
можливість особи скористатися наданим
їй ч.1 ст. 277 ЦК України та відповідним
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи
(стаття 37 Закону «Про пресу», стаття 65
Закону України "Про телебачення і
радіомовлення") у тому ж засобі
масової інформації з метою
обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку, чим і скористався позивач,
висловивши своє власне тлумачення
справи, обгрунтовуючи безпідставність
висловлювань ОСОБА_2 та надаючи їм іншу
оцінку у прямому ефірі ток-шоу «Ми»,
чого не заперечував і позивач (а.с.22-25).

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст. ст.19, 34, 55, 124
Конституції України, ст.ст.80-82, 94, 277 ЦК
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009 року
№1, дійшов обґрунтованого висновку про
безпідставність та недоведеність
позовних вимог.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка.

Надані сторонами докази оцінені судом
відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України. Інші доводи скарги також не
дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 24 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: