Справа
Провадження № 2/200/3818/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової
Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Бабушкінської
районної у м.Дніпропетровську ради,
треті особи Сьома Дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання права
власності в порядку спадкування -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після
смерті батька ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
його батько - ОСОБА_2, який за життя, на
випадок своєї смерті склав заповіт,
згідно якого ОСОБА_2 розпорядився про
те, що квартиру АДРЕСА_1 він заповідає -
ОСОБА_1. Після смерті батька Позивач
звернувся до Сьомої дніпропетровської
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за заповітом. В
процесі прийняття спадщини
з'ясувалося, що оригінали
правовстановлюючих документів на
майно померлого відсутні. Державним
нотаріусом Позивачу було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на квартиру.

Позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив розглянути
справу без його участі та без участі
представника.

Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву в
якій зазначив, що проти позовних вимог
не заперечує та просить суд розглянути
справу без його участі.

Представник Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, про час
та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, причину
своєї неявки суду не повідомив.

Представник Реєстраційної служби
Дніпропетровського мівського
управління юстиції в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином, причину своєї неявки
суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що
однією з форм судового захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
права.

У відповідності до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення
до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

Згідно із ст. 13 Основного Закону
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності та
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

У відповідності до ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4 -
ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом
про смерть від 13.11.2013 року. Після його
смерті відкрилася спадщина на належне
йому майно.

За життя, ОСОБА_2, на випадок своєї
смерті був складений заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Сьомої дніпропетровської державної
нотаріальної контори 24.03.1994 року за
реєстровим №4-1874, згідно якого ОСОБА_2
розпорядився про те, що квартиру
АДРЕСА_1 він заповідає - ОСОБА_1.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею - 36,1 кв.м., житловою
площею - 23,9 кв.м., яка складається з:
коридор - 3,6 кв.м., туалет - 0,7 кв.м., ванна -
1,6 кв.м., кухня - 5,2 кв.м., житлова кімната
- 17,5 кв.м., житлова кімната - 6,4 кв.м.,
балкон - 1,1 кв.м.

З листа КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 20.05.2014 року №5359
вбачається, що станом на 31.12.12 року
право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за гр. ОСОБА_2 та
гр.ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 25.08.1993
року, виданого Виконкомом міської Ради
народних депутатів згідно з
розпорядженням за №Б-1360, зареєстровано
в КП "ДМБТІ" ДОР та записано в реєстрову
книгу №34 за реєстровим номером №130.

Бабуся Позивача, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років, про що в
книзі реєстрації актів про смерть
26.04.1989 року зроблений запис за №18
(свідоцтво про смерть від 26.04.1989 року
серія НОМЕР_2, видане виконкомом
Новопетровської селищної ради,
Магдалинівського району,
Дніпропетровської області).

ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті
своєї матері - ОСОБА_5, оскільки
проживав разом з нею на час відкриття
спадщини та фактично володів
спадковим майном. (ст.548 ЦК України 1963
року) .

Після смерті батька, Позивач у
встановленому законом порядку
звернувся до Сьомої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за заповітом, на
підставі якої державним нотаріусом
було заведено спадкову справу.

В процесі прийняття спадщини
з'ясувалося, що оригінали
правовстановлюючих документів на
спадкове майно у Позивача відсутні.

Постановою від 02.08.2014 року, що
була винесена державним нотаріусом
Сьомої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 було
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії - видачі Свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на квартиру
АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку м з
відсутністю у спадкоємця
правовстановлюючого документу на
спадкове майно.

Обґрунтована постанова тим, що
згідно п.4.15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Міністерством юстиції
України 22.02.12 р. видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві.

Крім того, в постанові зазначено,
що в разі видачі дублікату Свідоцтва
про право власності на житло від
25.08.1993 року, провести державну
реєстрацію права власності буде не
можливо оскільки згідно до ч.7 ст.16
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року
№1952, державна реєстрація прав
проводиться на підставі заяви
власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, або уповноваженої ним особи.

Нормами ч.4 ст.25 Цивільного Кодексу
України визначено, що цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Згідно до ст.4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» -
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним особам. Відповідно до ч.1 ст.19
вказаного Закону державна реєстрація
прав проводиться лише на підставі:
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом; свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та коммунальному житловому
фонді; державних актів на право
власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Позивач є єдиним спадкоємцем за
заповітом після смерті батька - ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та має право на
спадкування квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до положень
ст.ст.1216-1217 Цивільного Кодексу України -
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини. (ст.1222 Цивільного
Кодексу України)

Ст.1223 ЦК України зазначено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України).

За нормами ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З встановлених судом обставин та з
урахуванням вищевказаного, суд вважає
за можливе визнати право власності
за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, в
цілому квартира складається з:
1-коридор, 2-туалет, 3-ванна, 4-кухня,
5-житлова, 6-житлова, І-балкон, житловою
площею 23,9 кв.м., загальною площею 36,1
кв.м. в житловому будинку літ.В-2, в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на квартиру АДРЕСА_1, яка в
цілому складається з: 1-коридор,
2-туалет, 3-ванна, 4-кухня, 5-житлова,
6-житлова, І-балкон, житловою площею 23,9
кв.м., загальною площею 36,1 кв.м. в
житловому будинку літ.В-2, в порядку
спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.В. Шевцова