Справа № 159/5804/14-ц
Провадження № 2/159/1335/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
19 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді: Лесика В.О.

при секретарі: Федорук Г.Б.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Скулинської сільської ради, ОСОБА_5,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача - ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та скасування
рішень сільської ради,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Скулинської сільської ради,
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача - ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та
скасування рішень Скулинської
сільської ради.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що він зі своєю сім'єю з 2000
року проживає в житловому будинку
АДРЕСА_1. Він являється власником
земельної ділянки площею 0,2500 га,
цільове призначення якої - для
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд. При будівництві
та подальшій експлуатації
домоволодіння йому був відведений
проїзд до його будинку АДРЕСА_1, як
зазначено в державному акті на право
власності на земельну ділянку. Даним
провулком з вул. Зелена вони
користувались з сусідами постійно.
Скулинською сільською радою 18 липня 2008
року йому надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення частини
земельної ділянки наданої у власність
для будівництва та обслуговування
торгового закладу в с. Скулин вул.
Зелена. Відповідно до якого він
являється власником земельної ділянки
площею 0, 0500 га, цільове призначення
земельної ділянки - для будівництва
торгового закладу. В проекті
землеустрою щодо зміни цільового
призначення частини земельної ділянки
для будівництва торгового закладу з
земель наданих у власність зазначено,
що земельна ділянка має існуючий до неї
під'їзд. Сусідка ОСОБА_6, яка мешкала за
адресою АДРЕСА_2 теж користувалася
даним провулком. 06 червня 2013 року свій
житловий будинок продала відповідно до
договору купівлі-продажу ОСОБА_5 -
відповідачу по справі. Останній в кінці
2013 року закрив провулок вул. Зелена,
поставивши огорожу та повідомив, що
даний провулок переданий йому
сільською радою у власність.

19 квітня 2013 року Скулинською сільською
радою було прийнято рішення про
надання згоди гр. ОСОБА_6 на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі на
місцевості за адресою АДРЕСА_2. Дана
технічна документація була
затверджена та внесена в Державний
земельний кадастр. Відповідачу у
справі ОСОБА_5, який придбав у ОСОБА_6
вказаний житловий будинок Скулинською
сільською радою було надано рішення
від 22.11.2013 року, відповідно до якого
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі, яка
знаходиться за зазначеною адресою та
надана йому у приватну власність
площею 0, 115 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Вказані рішення вважає незаконними та
такими, що прийняті, із порушенням
вимог законодавства.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав з підстав
викладених в позові та додатково
пояснив, що спірним провулком він та
інші жителі населеного пункту
користувались завжди. Після придбання
будинку у ОСОБА_6 ОСОБА_5 в кінці 2013 року
було закрито проїзд по цьому провулку
шляхом перенесення огорожі і таким
чином, позбавивши його проїзду до
новозбудованого ним закладу торгівлі
на земельній ділянці, яка перебуває у
його власності по АДРЕСА_1. Цим
провулком позбавлені можливості
користуватись і інші жителі села.

Ствердив, що підписуючи акт узгодження
меж земельної ділянки вважав, що до
земель ОСОБА_6, а потім ОСОБА_5 провулок
не відноситься.

Представник позивача також вважає
недійсним рішення Скулинської
сільської ради Ковельського району від
22.11.2013 року № 33/9 про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі, яка знаходиться в
АДРЕСА_2. Це рішення Скулинської
сільської ради вважає незаконними,
оскільки воно породжує земельний спір,
перешкоджаючи позивачу в користуванні
належною на праві власності земельною
ділянкою, обмежують його у вільному
доступі до його земельної ділянки, а
саме житлового будинку та
торгівельного закладу, який він
розпочав будувати та просить їх
скасувати, а також усунути перешкоди в
користуванні провулком шляхом
знесення огорожі, так як облаштування
провулку передбачено генеральним
планом забудови села, а надання цієї
земельної ділянки без внесення змін до
такого плану є незаконним.

Разом з тим представник позивача
доповнила заявлені вимоги шляхом їх
зменшення та вважає, що рішення (І
вимога) є обґрунтованим та не може бути
визнано недійсним.

Представник відповідача - сільський
голова заявлений позов визнав та
пояснив, що прийняті сільською радою
рішення були помилковими та видані з
порушенням земельного законодавства,
без внесення відповідних змін до
генерального плану забудови села.
Визнав, що спірний провулок
передбачений генеральним планом і
використовувався позивачем та іншими
мешканцями села для проїзду.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
в задоволенні позову просили
відмовити, вважаючи прийняті сільською
радою рішення законними та
обґрунтованими, вони відповідають
вимогам земельного законодавства та
технічній документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі.

ОСОБА_5 заперечив пояснення позивача,
щодо не можливості заїзду до
торгівельного закладу ним іншим
шляхом. Не заперечував, що на момент
купівлі ним будинку існував провулок і
тоді він дізнався від продавця, що цей
провулок буде належати йому після
виготовлення документації. Після
прийняття відповідного рішення
сільською радою він встановив огорожу,
закривши таким чином проїзд.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що будинок по АДРЕСА_2 був
отриманий нею в порядку спадкування і
його вона продала відповідачу в червні
2013 року.

Раніше до продажу будинку вона
зверталась із заявою до сільської ради
про надання згоди на виготовлення
технічної документації із землеустрою,
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі на місцевості не маючи
права власності на землю на якій
розміщені будівлі.

Підтвердила, що на момент продажу
будинку був існуючим спірний провулок,
а її прибудинкова територія була
огорожена таким чином, що не створювала
перешкод для проїзду провулком.

Суд, заслухавши сторони, третю особу,
дослідивши письмові докази по справі
приходить до наступного висновку.

Як встановленого в судовому засіданні
позивач по справі на підставі
Державних актів на право власності на
земельну ділянку має у власності
земельну ділянку площею 0,0500 га для
будівництва торгового закладу та 0,2500
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд (АДРЕСА_1), до якої належить і
житловий будинок за вказаною адресою
(Витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 18.12.2003 року).

Третя особа ОСОБА_6 мала на праві
приватної власності житловий будинок,
що знаходиться в АДРЕСА_2 про що
свідчить Витяг про реєстрацію прав від
04.12.2012 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу
ОСОБА_6 26.06.2013 року продала, а відповідач
по справі ОСОБА_5 придбав житловий
будинок в с. Скулин Ковельського
району, що розміщений на земельній
ділянці по АДРЕСА_2 площею 0,1150 га за
кадастровим номером :01:002:0203.

Із викопіювання генерального плану
забудови с. Скулин Ковельського району,
що стосується вул. Зелена слідує, що до
неї прилягає спірний провулок.

Проектом землеустрою щодо змін
цільового призначення частини
земельної ділянки для будівництва
торгового закладу виділено позивачу в
межах села Скулин АДРЕСА_1,
виготовленого в 2008 році також
підтверджується наявністю спірного
провулку.

Генеральний план забудови села та
вказаний проект землеустрою не
змінювався, що дає підстави вважати, що
надання у власність цієї земельної
ділянки відповідачу не відповідає
вимогам земельного законодавства і
зокрема ст. 83 ЗК та ст. ст. 19,22,23 Закону
України «Про планування і забудову
території», так як землі загального
користування населених пунктів і
зокрема провулки не можуть
передаватись у приватну власність.

Відповідно до ст.ст. 38, 39 ЗК до земель
житлової та громадської забудови
належать земельні ділянки в межах
населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування. Використання
земель житлової та громадської
забудови здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Отже, суд приходить до висновку, що
фактично процедура виділення
земельної ділянки ОСОБА_6, а в
подальшому ОСОБА_5 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівлеь і споруд була
проведена відповідачем - Скулинською
сільською радою Ковельського району із
порушенням цивільного, земельного,
містобудівного законодавства України
та законодавства України в галузі
місцевого самоврядування.

Суд вважає підставною і вимогу
позивача про усунення перешкод в
користуванні провулком, хоча він не
перебуває у його власності. Так як
судом встановлено, що змінюючи межі
земельної ділянки, якою користувалась
третя особа ОСОБА_6 та відповідачі тим
самим створили перешкоди в доїзді до
нерухомого майна позивача, а також
позбавили можливості використовувати
провулок як землю загального
користування іншими жителями села, а
відтак підлягає захисту шляхом
усунення перешкод у здійсненні ним,
тобто позивачем права користування та
розпорядження своїм майном, тобто
шляхом знесення огорожі та надання
можливості безперешкодного
використання для проїзду по провулку
та неможливості усунення порушень
іншим способом.

Ця вимога не може бути підставою для
відмови в позові, оскільки предметом
позову є усунення перешкод у
здійсненні позивачем права
користування та розпорядження своїм
майном.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів слід стягнути на користь
позивача судовий збір в розмірі по 243, 60
гривень з кожного.

Стягненню з відповідачів підлягають
також і витрати пов'язані з оплатою
правової допомоги в розмірі по 750 грн. з
кожного, оскільки це не суперечить
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» з врахуванням підтвердження
цих витрат належними документами і
зокрема: договором про надання
юридичних послуг, документами, що
підтверджують оплату таких послуг та
розрахунком цих витрат.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України,
ст.ст. 38, 39, 83 ЗК України, ст. ст. 19, 22, 23 ЗУ
«Про планування і забудову території»,
суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення
Скулинської сільської ради
Ковельського району Волинської
області від 22.11.2013 року за № 33/9 про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі, яка
знаходиться в АДРЕСА_2, кадастровий
номер :01:002:0203 та надана ОСОБА_5 у
приватну власність площею 0,115 га, для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Визнати недійсним витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку за № НВ-013 від 30.05.2013 року
за заявою ОСОБА_6.

Зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
огорожі та надання можливості
безперешкодного використання для
проїзду по провулку вулиці Зелена.

Стягнути з відповідачів Скулинської
сільської ради Ковельського району
Волинської області та ОСОБА_5 в рівних
частинах витрати пов'язані зі сплатою
судового збору по 243, 60 грн. з кожного, а
також витрати за надання правової
допомоги по 750 грн. з кожного на користь
ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при його проголошені -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий:В. О. Лесик