Номер справи 623/4314/14-ц
Номер провадження 2/623/1051/2014
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2014 року
м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді - Бутенка В.М.

при секретарі судового засідання -
Шишко В.О.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

розглянувши| в відкритому судовому
засіданні в м. Ізюм цивільну| справу| за
позовом ОСОБА_2 до відділу державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про звільнення
майна з-під арешту, -

в с т а
н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 звернулася до суду
з вказаним позовом, в якому просить суд
звільнити з-під арешту житловий
будинок АДРЕСА_1 зареєстрованого на
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
виконавчого листа 1-32/09, виданого 14
січня 2009 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ у
розмірі 1014,12 грн. по кримінальній
справі № 320/2008р. (а.с. 2-4).

Позивачка або її представник в судове
засідання не з'явилася, надала заяву
про розгляд справи без її участі,
підтримує позовні вимоги і просить
|||суд позов задовольнити.

Представник відповідача відділу
державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області (далі -
відділ ДВС) в судове засідання не
прибув, надав письмові пояснення на
позов, заперечень на позов не надав,
просить позов вирішити на розсуд
суду|||.|

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні судового засідання за
відсутності сторін та без здійснення
фіксації судового засідання
технічними засобами, що відповідає
положенням ст. 197 ЦПК України.

Перевіривши і дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог.

Судом установлені такі|установлені|
факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України
особа має конституційне право на
судовий захист своїх цивільних прав і
може звернутися із позовом про захист
порушеного, оспореного або невизнаного
права у спосіб, передбачений ЦК
України.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підстави своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Судом встановлено, що на виконанні
відділу ДВС знаходилось виконавче
провадження № 11929814 по виконанню
виконавчого листа 1-32, виданого 14 січня
2009 року Ізюмським міськрайонним судом
Харківської області, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ у розмірі 1014,12
грн. по кримінальній справі № 320/2008р..

В межах виконавчого провадження
відділом ДВС вжито заходи примусового
виконання, а саме, державним виконавцем
в реєстрі обтяжень майна накладено
арешт на нерухоме майно боржника
ОСОБА_2 в межах суми стягнення.

27 жовтня 2010 року відділом ДВС винесена
постанова на підставі п.2 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якою виконавчий документ - виконавчий
лист 1-32 повернуто стягувачеві у зв'язку
з відсутністю майна, на яке може бути
звернено стягнення.

Вказане виконавче провадження № 11929814
по виконанню виконавчого листа 1-32/09
передано до архіву відділу ДВС, який на
теперішній час знищений згідно Акту
про вилучення документів для знищення,
що не підлягають зберіганню від 27.02.2013
року.

(а.с. 12-13, 14, 21)

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до частин 1, 2, 6 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Він має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. Власник може чинити
стосовно своєї речі усе, що не
заборонено законом. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Держава не втручається у
здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її
праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту.

Саме до цього зводяться роз'яснення,
надані Пленумом Верховного Суду
України у постанові «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в
редакції від 30 червня 1978 року № 5.

Згідно зі ст. 60 Закону України від 21
квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» (Із наступними змінами)
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту.

Виходячи зі змісту наведеної норми
Закону, право на звернення до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту
належить особі, яка вважає себе
власником спірного майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.|правостосунки|

Як установлено судом, згідно договору
купівлі-продажу будинку від 3 жовтня 2005
року, посвідченого приватним
нотаріусом Ізюмського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 4383, гр.
ОСОБА_2 на праві власності належить
житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 9-11).

Позивачка володіє та користується
вказаним житловим будинком АДРЕСА_1 всі
правові документи на цей будинок
знаходяться у позивачки, але вона не
може належним чином розпорядитися
вказаним будинком із-за накладення
арешту на все рухоме майно, що належить
гр. ОСОБА_2 відділом ДВС.

У задоволенні позовних вимог
відповідач не заперечував. Порушень
чиїх або законних прав, свобод чи
інтересів не виявлено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судові витрати, які позивач сплатила за
судовий збір, не компенсуються їй у
зв'язку із вимогами про це позивача (а.с.
1).

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до відділу державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області про звільнення
майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту житловий
будинок АДРЕСА_1, зареєстрованого на
ім'я гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений
відділом державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області в межах
виконання виконавчого листа 1-32/09,
виданого 14 січня 2009 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь НДЕКЦ у розмірі 1014,12 грн. по
кримінальній справі № 320/2008р.

Судові витрати по справі залишити за
позивачкою ОСОБА_2.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| може| бути| оскаржене| в
апеляційному| порядку|ладу|| в 10-денний|
строк з дня отримання копії
рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
ван шляхом| подачі апеляційної скарги|
до Апеляційного суду Харківської
області через Ізюмський міськрайонний
суд.

Головуючий: суддя -