Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В. , при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті оренди житла,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року позивач звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті оренди житла
в сумі 7 200,00 грн. Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що 17.07.2010р. між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений
договорів оренди житла, за яким
відповідач взяв в оренду квартиру в
АДРЕСА_1 та зобов'язаний був сплачувати
щомісячну орендну плату в розмірі 600,00
грн. Але в період з серпня 2010р. по
червень 2011 року та за липень, серпень
2013р. орендні платежі не сплатив,
внаслідок чого виникла заборгованість
за 12 календарних місяців в сумі 7 200,00
грн. 05 травня 2011р. ОСОБА_3 за
нотаріальним договором подарувала
позивачу квартиру, яка орендувалася
відповідачем, а 18.02.2014р. між ОСОБА_3 та
позивачем була укладена угода про
перехід права вимоги, за якою до
позивача перейшло права вимоги
орендної плати за минулі роки - за
період з серпня 2010р. по травень 2011р. У
зв'язку із чим позивачу належить право
на стягнення в судовому порядку
заборгованості за всі несплачені
періоди в загальній сумі 7 200,00 грн.

Позивач в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги з підстав
заявлених в позові, подала письмову
заяву про відновлення пропущеного нею
строку позовної давності за вимогами в
частині сплати орендної плати за
період з серпня 2010р. по березень 2011р.,
оскільки вона не мала можливості
звернутися до суду з позовом та не
знала про порушення її прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, подав
письмові заперечення на позов та заяву
про застосування строків позовної
давності. В обґрунтування поданих
заперечень вказував, що його, як
наймача, всупереч вимогам закону не
було належним чином повідомлено про
підписання угоди про перехід до
позивача права вимоги заборгованості
за період з серпня 2010р. по травень 2011р.,
не вказана точна сума боргу, яка
переходить до позивача, не було
дотримано досудового порядку
вирішення спору. Зазначає про
відсутність заборгованості перед
попереднім власником ОСОБА_3, оскільки
остання не заявляла будь-яких майнових
вимог до нього. Позовні вимоги за
липень, серпень 2013р. не визнав, так як
заборгованості за вказані місяці не
існувало, про що було прийнято рішення
Апеляційним судом Донецької області
від 17.12.2013р. про стягнення на його
користь переплати в сумі 7060 грн. за
період оренди житла з 05.05.2011р. по 09.08.2011р.
Також заявив про застосування строків
позовної давності до позовних вимог
позивача та пропуск нею трирічного
строку на звернення до суду із позовом.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

17 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був
укладений договір оренди жилого
приміщення, за умовами якого ОСОБА_2,
отримав в тимчасове платне
користування однокімнатну квартиру в
АДРЕСА_2 зі строком оренди з 05 серпня 2010
року до 05 серпня 2013р. та щомісячною
орендною платою в розмірі 600,00 грн. (а.с.
6,7).

05 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
був укладений нотаріально посвідчений
договір дарування квартири, за яким
власницею квартири стала ОСОБА_1 (а.с.
9,10).

При цьому іншого договору оренди з
новим власником оформлено не було.

Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі
зміни власника житла, переданого у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця.

За вказаними положеннями закону до
позивача, як до нового власника
квартири, після укладення договору
дарування з 05 травня 2011 року перейшли
права та обов'язки наймодавця за
договором оренди від 17 липня 2010 року.

Згідно з ч. 1 ст.810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Наймач зобов'язаний своєчасно вносити
плату за житло (ч. 3 ст. 815 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач в період дії договору
оренди користувався займаною ним
квартирою та виселився із орендованої
квартири в серпні 2013р., тому і орендні
платежі відповідач мав вносити до
серпня 2013р.

Розглядаючи питання про
обґрунтованість вимог позивача за
липень та серпень 2013 року, суд
керується тим, що в матеріалах справи
міститься рішення Апеляційного суду
Донецької області від 17.12.2013р., яким
вирішувалися зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті оренди житла,
серед яких були місяці липень та
серпень 2013р. Спір був вирішений
апеляційним судом по суті та в їх
задоволені ОСОБА_1 було відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду було
встановлено відсутність
заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за
вказані місяці оренди квартири. Тобто
на даний час існує рішення суду, яке
набрало законної сили, відносно
частини заявлених позивачкою вимог за
позовом, який розглядається зараз.

Дослідивши зміст рішення Апеляційного
суду Донецької області від 17.12.2013р. та
враховуючи, що позивачкою ОСОБА_1 не
були наведені нові підстави для
задоволення вимог щодо стягнення
заборгованості за липень - серпень
2013р., тому в цій частині вимоги
позивачки про стягнення
заборгованості за період липень -
серпень 2013р є незаконними та не
підлягають повторному розгляду іншим
судом.

Відносно позовних вимог про стягнення
заборгованості за оренду квартири за
період з серпня 2010р. по травень 2011р., суд
встановив наступне.

18 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та
позивачем була укладена письмова угода
про перехід права вимоги, за якою до
позивача було передано права вимоги
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
з орендної плати квартири АДРЕСА_3, яка
утворилась за період з серпня 2010р. по 5
травня 2011 року на підставі договору
оренди від 17.07.2010р., укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно положень ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора згідно ст. 514 ЦК
України переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При цьому відповідно до положень ст.516
ЦК України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

З огляду на вказані положення закону
відповідно до укладеної угоди про
перехід права вимоги, від ОСОБА_3, як
колишнього власника та наймодавця, до
ОСОБА_1 перейшло право вимоги про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з
орендної плати за попередні періоди
оренди квартири з серпня 2010р. по
травень 2011 року, а також перейшли права
первісного кредитора за договором
оренди квартири від 17 липня 2010 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Приймаючи до уваги наведені положення,
відповідач наразі не надав суду
переконливих доказів належного
виконання ним договірних обов'язків за
договором оренди квартири та сплату
орендної плати за спірні місяці з
серпня 2010р. по травень 2011 року.
Посилання відповідача на відсутність у
нього обов'язку сплати боргу через
неповідомлення його про укладення
договору відступлення права вимоги та
зміну кредитора на ОСОБА_1, не є
підставою для звільнення відповідача
від обов'язку належного виконання
договору оренди та сплату орендних
платежів в повному обсязі первинному
кредитору або новому кредитору. В
даному випадку за положеннями ст. 516 ЦК
України в разі неповідомлення
відповідача про зміну кредитора,
виконання відповідачем свого обов'язку
первісному кредиторові є належним
виконанням. Проте відповідач не надав
доказів виконання спірного обов'язку
сплати орендної плати за серпень 2010р. -
травень 2011 року первинному кредитору
ОСОБА_3 або новому кредитору ОСОБА_1

За таких обставин суд визнає наявність
матеріального права у позивача на
орендні платежі за серпень 2010р. -
травень 2011 року.

Разом з тим, застосовуючи заявлений
відповідачем строк позовної давності
до позовних вимог позивача, суд
керується наступним.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.
261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

При цьому за нормами ст. 262 ЦК України
заміна сторін у зобов'язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

Відповідно до пункту 4.2. договору
оренди орендні платежі мають
сплачуватися на перед до 5-го числа
кожного місяця.

З урахуванням цього, права наймодавця
на належну та своєчасну оплату
орендних платежів, зокрема за вересень
2010р. було порушене з 06 вересня 2010р., за
жовтень 2010р. - порушене з 06.10.2010р., за
листопад 2010р. - порушене з 06.11.2010р., за
грудень 2010р. - порушене з 06.12.2010р., за
січень 2011р. - порушене з 06.01.2011р., за
лютий 2011р. - порушене з 06.02.2011р., за
березень 2011р. - порушене з 06.03.2011р.,
тобто вже із вказаних моментів у
наймодавця виникло право звернутися до
суду із позовом за захистом його
порушених прав та стягнення орендної
плати з відповідача, а відтак
розпочався перебіг позовної давності.

Позивач звернувся до суду 28 березня 2014
року, про що свідчить поштовий штамп на
конверті, в якому була відправлена
позовна заява (а.с. 12). Виходячи із цього
позовні вимоги за період з серпня 2010р.
по березень 2011р. подані до суду вже
після спливу трирічного строку
позовної давності.

Позивачем було заявлено про пропущення
нею строку позовної давності з
поважних причин та необхідність його
відновлення. В якості поважних причин
наведено неможливість звернення
позивачем до суду без укладення 18.02.2014р.
угоди про уступку права вимоги. Суд не
знаходить вказану причину поважною,
оскільки за нормами ст. 262 ЦК України
заміна сторін у зобов'язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності, а відповідно не може
бути поважною причиною для відновлення
пропущеного стороною строку позовної
давності. На переконання суду
позивачка знала та повинна була знати
про порушення наймачем умов та строків
оплати орендної плати, в тому числі за
спірний період, адже згідно пункту 4.5.
договору оренди від 17.07.2010р. всі
розрахунки за договором велися
виключно через позивача ОСОБА_1, що
забезпечувала їй об'єктивну можливість
бути своєчасно обізнаною про стан
розрахунків за договором оренди та
прийняти із ОСОБА_3, як колишньою
власницею і орендодавцем, рішення про
судовий захист порушених прав.

З урахуванням цього суд вважає, що
позивачем не наведено, а судом не
встановлено поважних причин для
відновлення пропущеного позивачкою
строку позовної давності за вимогами
стягнення орендних платежів за період
з серпня 2010р. по березень 2011 року
включно, тому в задоволені цієї частині
вимог слід відмовити внаслідок
пропуску строку позовної давності
позивачем.

Разом з тим, позовні вимоги про
стягнення орендних платежів за період
квітень, травень 2011р., що складає 1 200,00
грн. (600 грн. + 600 грн.), заявлені в межах
трирічного строку позовної давності є
законними та обґрунтованими, і такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Розмір сплаченого позивачем судового
збору становить 243,60 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволені
частково, а частка задоволених вимог
від первинно заявлених становить 16,66% (1
200 грн. х 100% / 7 200 грн.), тому відповідно до
норм ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові
витрати також підлягають частковому
відшкодуванню відповідачем
пропорційно до задоволених вимог в
сумі 40,58 грн.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Враховуючи викладене, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, керуючись ст.
ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. ст.
ст. 256, 257, 261, 267, 509, 512-514, 516, 526, 810, 815 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по оплаті
оренди житла - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого
АДРЕСА_4, на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
зареєстрована АДРЕСА_5, грошові кошти в
сумі 1 200,00 (одна тисяча двісті) гривень 00
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 40,58 (сорок грн. 58
копійок) гривень.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко