Справа № 2-1249/11
Провадження № 2/522/5816/14
У Х В А Л А

Іменем           України

« 4» листопада 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого – судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання –
Мітяєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1
клопотання представника відповідача
ОСОБА_2 – адвоката ОСОБА_1 про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання недійсним шлюбного контракту
та поділ спільного майна, за участі
третьої особи – приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, за зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів, повернення майна у
власність, стягнення його вартості, –

в с т а н о в и в :

Представник відповідача ОСОБА_2 –
адвокат ОСОБА_1 звернулась до суду із
заявою про забезпечення позову у цій
справі, просила заборонити ОСОБА_3 та
будь-яким іншим особам користуватись
та експлуатувати квартиру АДРЕСА_1,
накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, в
зв’язку з тим, що позивачка ОСОБА_3
проживаючи, в квартирі, що є спірною та
на праві власності останній не
належить, зацікавлена в затягуванні
строків розгляду справи. Також
посилалась на те, що вказані заходи у
подальшому сприятимуть забезпеченню
виконання рішення суду.

Позивач ОСОБА_3 та її представник проти
задоволення вказаного клопотання
заперечували, з огляду на те, що
квартира АДРЕСА_2 – єдине житло
позивача, разом з нею проживає
малолітня дитина.

Представник відповідача ОСОБА_2 –
адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні
вимоги клопотання підтримала,
наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 та представник
ОСОБА_2 – адвокат ОСОБА_6 у судовому
засіданні підтримали вимоги
клопотання ОСОБА_1, просили суд його
задовольнити.

Суд вислухав думку сторін, їх
представників, дослідив матеріали
справи, за наслідками чого вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
клопотання представника відповідача
ОСОБА_2 – адвоката ОСОБА_1 про
забезпечення позову у цій цивільній
справі з огляду на таке.

Приморським районним судом міста
ОСОБА_1 « 11» березня 2014 року
постановлено ухвалу у справі № 522/3250/14-ц
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, якою позов ОСОБА_4
забезпечено шляхом накладення арешту
на квартиру, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3. Таким чином, на час
звернення з наведеним клопотанням
арешт на вказане майно вже накладено.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Окрім цього, відповідно до п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у
відповідності виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до уточнених зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2, наданих суду 04
листопада 2014 року, позивач просить
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму у розмірі 100 043 (сто тисяч сорок три)
гривні 18 копійок та суму усіх понесених
в цій справі документально
підтверджених судових витрат.

З огляду на вказане, суд приходить до
висновку про невідповідність виду
забезпечення позову, про застосування
якого просить сторона відповідача,
заявленим нею позовним вимогам,
оскільки між сторонами виник спір з
приводу повернення істотної за
розміром грошової суми, серед цих вимог
ОСОБА_2 відсутня вимога про виселення
ОСОБА_3 з вказаної квартири.

При цьому, судом враховано, що у
вказаному клопотанні про забезпечення
позову представника відповідача
ОСОБА_2, окрім іншого, адвокат ОСОБА_1 у
своєму клопотанні, не заявляючи
відповідного позову, фактично вимагає
від суду вирішити такий позов шляхом
його забезпечення відповідною ухвалою,
що є неприпустимим способом захисту та
ведення розгляду справи судом.

Суд не вправі у порядку забезпечення
позову вирішувати питання про права,
обов’язки сторін, а так само про
визнання або позбавлення особи –
сторони – певного права.

Подібні висновки можуть міститися
виключно в рішенні суду як в
остаточному акті правосуддя щодо суті
вимог усіх сторін по певній справі з
приводу конкретного спору, що виник між
ними та підлягає вирішенню судом за
результатами його розгляду.

Таким чином, суд вважає заявлене
клопотання належним чином не
обґрунтованим та таким, в задоволенні
якого необхідно відмовити в силу
застосування його не у відповідності
до тієї мети, що визначена
процесуальним законом для подібного
роду заходів.

Керуючись п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, ст. ст. 151-153
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД –

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника
відповідача ОСОБА_2 – адвоката ОСОБА_1
про забезпечення позову – відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

СУДДЯ

ОСОБА_7

04.11.2014