АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2871/14
І інстанції Решетов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 10 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційні
скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 16 травня 2014 року та
ухвалу цього ж суду від 10 липня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та
піклування Виконавчого комітету
Дніпровської районної у місті Херсоні
ради, про визначення місця проживання
дитини, відібрання дитини та
повернення її за місцем проживання
матері,

ВСТАНОВИЛА:

у квітні 2014 року позивачка звернулася
з вказаним позовом до суду посилаючись
на те, що з 23 листопада 2007 року по 16
березня 2010 року перебувала у шлюбі з
відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них
народилася донька ОСОБА_5, 01 квітня 2014
року відповідач без її дозволу забрав
доньку з дитячого садка та не повернув
її до матері, з цього часу донька
проживає разом з відповідачем, при
цьому останній не створив належні
умови для виховання та розвитку дитини,
у позові поставлено питання про
визначення місця проживання доньки
сторін з матір'ю у квартирі АДРЕСА_1 про
відібрання доньки від батька,
проживаючого у АДРЕСА_2, та повернення
її за місцем проживання позивачки.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 16 травня 2014 року
позовні вимоги задоволено, ухвалено
визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання у
квартирі АДРЕСА_1 у місті Херсоні;
відібрати малолітню дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, від батька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого у АДРЕСА_2, та
передати дитину матері ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої у квартирі
АДРЕСА_1 у місті Херсоні.

За поданням Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Херсоні від 01 липня 2014 року ухвалою
цього ж суду від 10 липня 2014 року
постановлено оголосити розшук дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє місце
проживання у АДРЕСА_2.

В апеляційних скаргах на ухвалу та
рішення суду ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
з посиланням на їх незаконність та
необґрунтованість просив скасувати їх,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, оскільки
ОСОБА_3 має самостійний дохід, постійне
місце проживання, позитивні відгуки за
місцем роботи та проживання, любить
свою доньку та бажає піклуватися та
виховувати її, він перебуває в
громадянському шлюбі з іншою жінкою,
яка теж дбає та піклується про дитину,
позивачка безробітна, не має
самостійного доходу, недостатньо
приділяє уваги дитині та її піклуванню,
постійно перебуває в намаганнях
налагодити своє особисте життя, часто
не керує своїми діями та не відповідає
за їх наслідки, органом міліції було
встановлено місцезнаходження дитини, у
зв'язку з чим її розшук було припинено.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому представник відповідача не
заперечував факту, що його довірителем
спільна донька сторін була забрана із
дитячого садка та знаходиться у нього з
01 квітня 2014 року без спілкування зі
своєю матір'ю.

Позивачка пояснила, що через два тижні
після народження спільної доньки
відповідач пішов із сім'ї, з'явився
тільки через 2 роки та став періодично
спілкуватися з донькою, після відвідин
батька донька лишалася знервованою,
сторони мають неприязні стосунки,
відповідач не допускає її до
спілкування з донькою, вона працює, має
можливості забезпечити належні умови
для проживання, розвитку та виховання
дитини.

Прокурор та представник органу опіки
та піклування вважали апеляційні
скарги такими, що задоволенню не
підлягають, представник останнього
органу пояснила, що вона тривалий час є
обізнаною щодо стосунків сторін з
приводу спільної доньки, відповідач у
цьому питанні поводиться нечесно та
зухвало, приховує дитину як від даного
органу, так і від матері, інтересам
дитини відповідає її проживання з
матір'ю.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, перевіривши ухвалу
суду на предмет її відповідності
нормам процесуального права, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
сторони розлучені та проживають
окремо, мають спільну доньку ОСОБА_5,
народжену ІНФОРМАЦІЯ_2 року, донька
сторін під час проживання з позивачкою
відвідувала спортивно-оздоровчий
комплекс та дошкільний навчальний
заклад - центр розвитку дитини № 20
«Пірамідка», однак після того, як
батько забрав доньку із дитячого
закладу, з 02 квітня 2014 року вона
перестала відвідувати його, мати
дитини характеризується позитивно,
приймає активну участь у розвитку та
вихованні доньки, батько такої участі
не приймає, за висновком органу опіки
та піклування інтересам дитини
відповідає її проживання з матір'ю,
мати та батько дитини мають задовільні
житлово-побутові умови для дитини,
відповідно до повідомлення
Дніпровського районного відділу ХМУ
МВС України в Херсонській області від 08
серпня 2014 року оперативно-розшукові
заходи щодо неповнолітньої ОСОБА_5
закрито у зв'язку з встановленням
місцезнаходження дитини.

За положеннями ст. ст. 141, 157, 160, 161 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно, мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, місце проживання дитини,
яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків, у
випадку, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Посилання сторони відповідача на те, що
спільна донька сторін має більшу
прихильність до батька та не хоче
повертатися до матері, не може бути
вирішальним у даному випадку, оскільки
малолітня дитина у такому віці на
здатна повно та правильно
усвідомлювати свої інтереси та
уподобання, вона не може в достатній
мірі протистояти маніпулюванню зі
сторони старших, вільно формулювати та
висловлювати справжні бажання,
матеріали справи не містять належних
доказів наявності виняткових обставин,
за яких дитина сторін повинна бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 162 СК України якщо
один з батьків самочинно, без згоди
другого з батьків, з яким на підставі
закону або рішення суду проживала
малолітня дитина, змінить її місце
проживання, у тому числі способом її
викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Державним виконавцем, у зв'язку з
переховуванням дитини відповідачем,
правомірно реалізовано передбачені ст.
ст. 5, 42 Закону України «Про виконавче
провадження» повноваження щодо подачі
подання про розшук дитини, яке
підставно було задоволено судом
постановленням ухвали, передбачених
законом підстав для скасування цієї
ухвали немає.

Таким чином колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційних скарг не ґрунтуються на
доведених у встановленому порядку
обставинах у справі чи положеннях
чинного законодавства, вони не
спростовують ухваленого у справі
рішення та постановленої ухвали,
скарги слід відхилити, ухвалу та
рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 16 травня 2014 року та
ухвалу цього ж суду від 10 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на неї в частині
вирішення апеляційної скарги на
рішення суду по суті позовних вимог
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, ухвала в частині вирішення
апеляційної скарги на ухвалу суду про
оголошення розшуку дитини оскарженню
не підлягає.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _