АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6листопада 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 20 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованостіза
кредитним договором.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 20 серпня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
в рахунок стягнення заборгованості по
кредиту -25 372,82 грн., яка складається з:
заборгованості за основною сумою
кредиту в розмірі 14 683,56 грн.;
заборгованості за процентами за
користування кредитом нарахованих
станом на 31березня 2014 року в розмірі
4662,08 грн.; пені, нарахованої за
порушення строків повернення кредиту
та сплати процентів за користування
кредитом, станом на 31 березня 2014 року в
розмірі 82,26 грн.; штрафу за порушення
умов договору в розмірі 5944,92
грн.Вирішено питання про розподіл
судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
змінити в частині стягнення
заборгованості по процентам на суму
стягнення до 2 306,18 грн., в частині
стягнення штрафу в розмірі 444,92 грн. та в
частині стягнення штрафу у розмірі 5
500,00 грн. відмовити у задоволенні вимог.

________________________________________________

№ апеляційного провадження 22-ц/796/12748/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Чередніченко Н.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Представник ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк» -

Сорокін В.В. проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність її часткового
задоволення виходячи із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З огляду на зазначене, рішення суду
першої інстанції переглядається в
частині стягнення штрафу та
заборгованості по процентам, про що
заявлено вимоги у апеляційній скарзі.

При розгляді справи судом встановлено,
що 15 вересня 2005 року між ЗАТ з
іноземними інвестиціями та участю
українського капіталу «ПУМБ»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
Кредитний договір № 4469520 з додатковою
угодою № 7643556 від 18 травня 2009 року,
відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати кредит відповідачу
у розмірі 17208,79 доларів США, строком до 15
вересня 2010 року, а відповідач ОСОБА_2
зобов'язався використати кредит за
цільовим призначенням, сплатити
проценти за користування кредитом та
повернути банку кредит частинами в
розмірах, в порядку та в строки,
визначені Кредитним договором.

Відповідно до Додаткової угоди № 7643556
від 18 травня 2009 року, сторони дійшли
згоди про додаткове надання відповідно
до умов Кредитного договору
Позичальнику другого траншу кредиту в
розмірі 44 491,71 грн., на строк до 18 серпня
2012 року, виключне призначення якого
погашення частини заборгованості
ОСОБА_2 за раніше наданим першим
траншем кредиту.

Позивач належним чином виконав взяті
на себе зобов'язання, надавши
відповідачу обумовлені договором
грошові кошти, відкривши відповідачу
позичковий рахунок, що підтверджується
меморіальним валютним ордером

№ 148280268 від 20вересня 2005 року;
меморіальним ордером № 601657781 від 18
травня 2009 року та випискою операцій і
оборотів за позичковим рахунком
відповідача.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем взятого на себе грошового
зобов'язання, у останнього утворилася
відповідна заборгованість по тілу
кредиту в розмірі 14 683,56 грн. та пені за
порушення строків поверенння основної
суми кредиту в розмірі 67,39 грн., що було
визнано відповідачем та стягнуто на
користь позивача судом першої
інстанції.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України
розмір і порядок отримання процентів
за договором позики встановлюється
договором.Норми ст. 1048 ЦК України
поширюється і на кредитний договір, у
відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України.

При розгляді справи судом встановлено,
що проценти за користування кредитом
за період часу з 15вересня 2005 року по
17липня 2012 року відповідачем сплачено в
повному обсязі, однак починаючи з 18
серпня 2012 року ОСОБА_2 припинив
виконання взятих на себе зобов'язань
щодо сплати процентів за користування
кредитом.

Згідно розрахунку,наданого
позивачемта не спростованого
відповідачем при розгляді справи, сума
нарахованих та несплачених процентів
за користування кредитом станом на 31
березня 2014 року включно складає 4662,08
грн.

Суд першої інстанції дійшов законного
та обґрунтованого висновку стягуючи
вказану грошову суму в рахунок
погашення заборгованості по процентам,
а тому доводи апеляційної скарги в
частині посилань на необхідність зміни
розміру заборгованості по процентам
колегією суддів відхиляються з огляду
на наступне.

У апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що за період з 21 серпня по 22
вересня 2014 року він погасив
заборгованість по сплаті процентів у
розмірі 1 658,43 грн., а тому остаточна сума
заборгованості у зазначеній частині
підлягає зменшенню.

Вказані доводи не можуть слугувати
правовою підставою зміни розміру
заборгованості по процентам, що
стягнута судом першої інстанції,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи, на момент ухвалення рішення, а
саме 20 серпня 2014 року, заборгованість
по процентам сплачена не була,
становила 4 662,08 грн., а у суду не було
можливості встановити факт сплати
заборгованості відповідачем у
майбутньому за період з 21 серпня по 22
вересня 2014 року (вже після ухвалення
рішення).

Разом з тим, знайшли своє часткове
підтвердження доводи апеляційної
скарги в частині перегляду
заборгованості щодо суми штрафу.

Як це вбачається зі змісту укладеного
між сторонами кредитного договору, а
саме п. 4.3.3., страхова сума за договором
страхування, що буде укладатися на
новий строк, має бути не меншою ніж сума
поточної заборгованості позичальника
за основною сумою кредиту на момент
укладення такого договору страхування.

Судом встановлено, що розмір
заборгованості позичальника за
основною сумою кредиту на момент
звернення до суду складає 14 683,56 грн.

Згідно з п. 5.5. договору кредиту за
кожний випадок порушення
позичальником обов'язку щодо
поновлення дії договору страхування
транспортного засобу, передбаченого п.
4.3.3. цього договору, позичальник
зобов'язаний сплатити на вимогу банку
на його користь штраф у розмірі 10 % від
мінімальної страхової суми, на яку
згідно з вимогами зазначеного пункту
договору має бути застрахований
транспортний засіб.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Як вірно зазначає апелянт у скарзі, для
визначення розміру штрафу необхідно
встановити розмір заборгованості
позичальника за основною сумою кредиту
та вирахувати з неї 10%, що в свою чергу
становить 1 468,35 грн. (14 683,56 грн./10)

Безпідставними є доводи скарги щодо
того, що у суду не було суми з якої
необхідно визначати розмір штрафу, а
тому стягнення його є помилковим та
безпідставним.

Мінімальною страховою сумою у даному
випадку слід вважати розмір
заборгованості по тілу кредиту, що
залишилася на момент звернення до суду,
а саме 14 683,56 грн. та відповідно
розраховувати розмір штрафу, що
підлягає стягненню.

За таких обставин рішення суду назвати
повністю законним та обґрунтованим не
можна, а тому воно підлягає зміні
шляхом зменшення розміру штрафу на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити
частково.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 20 серпня 2014 року в
частині стягнення штрафу змінити,
зменшивши суму штрафу з

5 500,00 грн. до 1 468,35 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко