Справа № 190/1875/14-ц
Провадження 2/190/743/14
УХВАЛА

31 жовтня 2014
року

м. П'ятихатки

Суддя П’ятихатського районного суду
Дніпропетровської області Легкошерст
Ю.В., розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
позову,

в с т а н о в и в:

Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
вказуючи, що між ними та відповідачем
21.04.2010 року укладений кредитний
договір, за умовами якого відповідач
отримала кредит у розмірі 4 400 грн. зі
сплатою 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Однак всупереч умовам договору ОСОБА_1
свої зобов'язання належним чином не
виконала, в результаті чого утворилась
прострочена заборгованість в сумі 6841,34
грн., яку просять стягнути з неї в
примусовому порядку.

До позовної заяви
додана заява про забезпечення позову, в
якій ПАТ КБ «Приватбанк» просить в
порядку забезпечення позову накласти
арешт на грошові кошти, нерухоме та
рухоме майно, що належить ОСОБА_1 в
розмірі позовних вимог, шляхом
заборони будь-яким способом укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію, перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

Вивчивши заяву та
додані до неї матеріали, прихожу до
висновку, що заява задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3
ст. 151 ЦПК України, забезпечення
позову допускається на будь- якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.
3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення
позову повинні бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

У поданій до суду
заяві заявником зазначений вид
забезпечення позову, але відсутнє
обґрунтування його необхідності, не
зазначений перелік майна, цінностей, на
які слід накласти арешт, їх
місцезнаходження та вартість,
підтвердження належності такого майна
відповідачу на праві власності,
рахунки, на яких знаходяться вклади
відповідача, найменування банку, а
відомості про неможливість отримання
цих доказів позивачем не надані, як і не
обґрунтовано заявником необхідність
застосування саме визначених видів
забезпечення позову одночасно (арешт
на майно та арешт на грошові кошти) із
зазначенням конкретних обставин щодо
неможливості виконання судового
рішення відповідачем без застосування
саме цих видів забезпечення позову.

Оскільки заява про
забезпечення позову не відповідає
вимогам ч. ч ст. 151 ЦПК України, останню
слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.
151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
позову – повернути заявникові.

Зобов’язати Управління
Державної казначейської служби
України у П’ятихатському районі
Дніпропетровській області повернути
публічному акціонерному товариству
комерційний банк «Приватбанк»
сплачений судовий збір у розмірі 121
грн. 80 коп. згідно платіжного доручення
№ BOK35B0CC9 від 15.10.2014 року.

Ухвалу суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
П’ятихатський районний суд
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
пяти днів з дня ї проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

Ю.В. Легкошерст