АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дзюбич В.Л. Провадження №
22-ц/789/1185/14 Доповідач - Фащевська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Гурзель І. В., Ходоровський М.
В.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю - представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,
представника ДВС Крамара Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 18 серпня 2014
року по справі за поданням відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

Відділ примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Тернопільській
області звернувся в суд із поданням,
погодженим начальником Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області, про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1

Заявник вказав, що на виконанні у
Відділі примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області перебуває
зведене виконавче провадження ЄДРВП
№21837724, яке об'єднує 15 виконавчих
проваджень про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості в користь фізичних та
юридичних осіб, на загальну суму 1 099 353,56
грн., проте боржником у добровільному
порядку вказане зобов'язання не
виконується.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 18 серпня 2014
року подання відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Тернопільській
області задоволено. Тимчасово обмежено
у праві виїзду за межі України без
вилучення закордонного паспорта
громадянина України ОСОБА_1 до часу
виконання ним зобов'язань згідно
зведеного виконавчого провадження
ЄДРВП №21837724 на загальну суму 1099353,56
грн.

Не погоджуючись із даною ухвалою
суду апелянт подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу
Тернопільського міськрайонного суду
від 18 серпня 2014 року, як таку, що
постановлена за неповного з'ясування
обставин справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права.

Посилаючись на вищенаведене
апелянт просить постановити нову
ухвалу, якою у задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України відмовити.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи,
зазначені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Судом встановлено, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області перебуває зведене виконавче
провадження ЄДРВП №21837724, яке об'єднує
15 виконавчих проваджень, про стягнення
з ОСОБА_1 в користь фізичних та
юридичних осіб боргу на загальну суму 1
099 353,56 грн. Виконавче провадження було
відкрито на підставі виконавчих
листів, виданих протягом трьох років, а
саме з 09.06.2010 р. по 14.05.2013 р.

У термін, встановлений Законом
для самостійного виконання, ОСОБА_1
боргові зобов'язання не виконав.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції 21.01.2009 р. винесено постанову про
арешт майна боржника ОСОБА_1 та
оголошено заборону на його відчуження.

30.04.2009 р. державним виконавцем
відділу ДВС Підволочиського районного
управління юстиції винесено постанову
про арешт коштів боржника ОСОБА_1

Державним виконавцем державної
виконавчої служби Підволочиського
районного управління юстиції 19.09.2011
року описано та арештовано майно
боржника ОСОБА_1, а саме: автомобіль
Chevrolet Captiva, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1,
про що складено відповідний акт
державного виконавця від 19.09.2011 року.
Описане й арештоване майно прийняв на
відповідальне зберігання боржник
ОСОБА_1

В результаті вжитих державним
виконавцем заходів вищезазначений
автомобіль було реалізовано на
прилюдних торгах Спеціалізованим
підприємством "Юстиція" згідно
протоколу №21/120/12/а-1 за ціною 90 280 грн.

Отримані кошти перераховано
державним виконавцем державної
виконавчої служби Підволочиського
районного управління юстиції в користь
ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк",
як заставодержателю вищезазначеного
автомобіля.

Постановою управління ДВС
Головного Управління юстиції у
Тернопільській області від 28.10.2013 року
зведене виконавче провадження за №
21837724 передано з відділу ДВС
Підволочиського районного управління
юстиції до відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Тернопільській області.

Згідно листа Управління
держземагенства у Підволочиському
районі Тернопільської області від
16.09.2010 року ОСОБА_1 видано Державний акт
про право власності на земельну
ділянку площею 0,206 га.

Відповідно до інформаційної
довідки з реєстру прав власності на
нерухоме майно боржнику ОСОБА_1
належить на праві власності нежитлова
будівля, контора з адмінбудинком, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно повідомлення УДАІ УМВС в
Тернопільській області за ПП ОСОБА_1
зареєстровані транспортні засоби, яких
відповідно до записів долученого
журналу є сім штук.

Державним виконавцем 15.04.2014 року
за вих. № 1475/03.3-32/5 направлено вимогу на
адресу боржника ОСОБА_1, якою
призначено примусове виконання
рішення суду на 23.04.2014 року та
зобов"язано боржника з"явитись за
адресою м. Скалат вул. Полуботка, 34 та
надати доступ до будинковолодіння, що
розташоване по АДРЕСА_2.

Боржником ОСОБА_1 вимоги
державного виконавця виконано не було,
про що складено акт державного
виконавця від 23.03.2014 року.

Задовольняючи подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України апелянта, суд першої
інстанції виходив з того, що боржник
ухиляється від виконання рішень судів,
а державним виконавцем здійснено усі
заходи по розшуку майна боржника та
виконані усі дії, які не дали
результатів.

Колегія не погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
суперечить вимогам закону та
обставинам по справі, а тому ухвалу
суду слід скасувати і постановити нову
ухвалу.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

У силу Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Звертаючись до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Тернопільській області посилався на
те, що у ОСОБА_1 існує заборгованість,
однак не надав доказів того, що боржник
ухиляється від виконання боргових
зобов'язань, вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, а також те, що
боржник за час виконання рішення
виїзджав за межі України, що призвело
до виникнення заборгованості, або
боржник безпідставно не з'являвся на
виклики державного виконавця.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
ЦПК України, згадане подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10
ЦПК наявність умислу та обставини, які
є предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником
самостійно зобов'язань протягом
строку, про що вказує державний
виконавець не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків. Особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

На момент звернення до суду з
поданням факт ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, повинен вже відбутися і
бути об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Однак, судом встановлено, що
ОСОБА_1 вживає заходів щодо стягнення з
нього заборгованості, доказом чого є
продаж на прилюдних торгах належного
йому автомобіля, погашення частково
боргових зобов'язань, зокрема, сплата
штрафів, що не заперечує представник
ДВС.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається і не заперечується самим
боржником, що на праві власності у
боржника є будівлі та транспортні
засоби, які також можуть бути
реалізовані в рахунок погашення боргу,
відповідно до вимог ст. 62 Закону
України "Про виконавче провадження".

Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Оцінюючи зібрані фактичні дані,
судова колегія приходить до висновку,
що звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, виконавча служба не
надала доказів того, що нею вчинено всі
дії, передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», спрямовані на
погашення боргу.

Також, не надано доказів того, що
боржник вчиняє дії, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення суду,
що боржник безпідставно не з'являвся на
виклики державного виконавця.

Посилання заявника на те, що
згідно акту від 23.03.2014 року ОСОБА_1 не
надав доступ до будинковолодіння по
вул. Полуботка, 34 в м. Скалат, колегія не
приймає до уваги, оскільки
вищезазначений будинок не належить
боржнику.

Таким чином, колегія вважає, що в
судовому засіданні не здобуто доказів
того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково, а тому у задоволенні подання
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 18 серпня 2014
року скасувати і постановити нову
ухвалу, якою у задоволенні подання
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Тернопільській області про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська