Справа № 460/2014/14-ц
Провадження №2/460/1033/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 рокум.Яворів Яворівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Варениця В.С.

з участю секретаря
Мельник Є.Є.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Яворові

цивільну справу за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором
позики, -

В С Т А Н О В И В:

25.06.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просить
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на його користь 51000,
00 гривень відшкодування боргу, а також
судові витрати по справі. Позовні
вимоги мотивовано тим, що 13 серпня 2013
року між ним та відповідачем було
укладено договір позики у формі
письмової розписки, у відповідності до
якого останній позичив гроші в сумі 51000
грн 00 коп, які зобов'язався повернути до
31 січня 2014 року. Однак до вказаного
терміну і час пред'явлення позову
відповідач суми позики не повернув.

Під час розгляду справи представник
позивача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_1
заявлений позов свого довірителя
підтримав, дав пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві. Просить
позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов не
визнав, пояснив, що він в період 2012-2014
років працював інженером-технологом на
фірмі «Інтертрейд», де керівником був
позивач ОСОБА_4 По домовленості він
виконував проектні роботи по
розширенню виробництва напоїв
кошторисною вартістю 6 млн. гривень. В
рахунок оплати дійсно він отримав
гроші в сумі 43000 гривень. За виконані
роботи він повинен був отримати
винагороду в сумі 70000 гривень, однак
фактично йому було оплачено лише 30000
гривень. Решту суму в розмірі 40000
гривень йому не заплатили по причині
збитковості фірми, що не відповідає
дійсності. При звільненні його з роботи
йому порахували в рахунок
заборгованості вартість загублених
балонів по 1200 гривень, хоч насправді
балон коштує 600 гривень. Тоді ж він
переписав письмову розписку з суми 43000
гривень на 51000 гривень. Погоджується з
думкою свого представника про часткове
визнання позову в сумі не більше 10000
гривень.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
адвокат ОСОБА_3 вважає, що під час
розгляду справи встановлено, що його
довірителю за виконані роботи не було
заплачено 40000 гривень, а також
безпідставно зараховано до
заборгованості суму 8400 гривень за
ніби-то зниклі кисневі балони. Фактична
заборгованість його довірителя
становить не більше 10000 гривень, які
його довіритель згідний добровільно
сплатити.

Зслухавши пояснення сторін, дослідивши
докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року
відповідач ОСОБА_2 дійсно написав
розписку про те, що він 13 серпня 2013 року
позичив в ОСОБА_4 грошові кошти у сумі
51000 (п'ятдесят одну тисячу) гривень, які
зобов'язався повернути до 31 січня 2014
року, що стверджується оглянутою судом
письмовою розпискою від 13.09.2013 року, яку
власноручно написав відповідач ОСОБА_2

2

Згідно ст.1046 ЦК України по договору
позики позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики). А
відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом також встановлено, що станом на
час пред'явлення позову до суду
відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання по
укладеному договору позики не виконав,
наявну заборгованість в сумі 51000
гривень позивачу не повернув.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК, а також у
встановлений строк його виконання.

Судом не приймається до уваги
покликання відповідача ОСОБА_2, що під
час виконання трудових обов'язків з ним
не було проведено повного розрахунку
за виконані роботи, а також до
заборгованості безпідставно віднесено
вартість газових балонів, оскільки
жодними належними та допустимими
доказами дані обставини не доведено.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, доказування
не може грунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи докази по даній справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що при розгляді справи доведено, що
відповідач ОСОБА_2 в порушення умов
укладеного договору позики свої
зобов'язання не виконує, даний спір між
сторонами в добровільному порядку не
врегульовано, а тому заявлений позов
слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 51000 /п'ядесят одну
тисячу/ грн 00 коп в рахунок
заборгованості за договором позики від
13.08.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 510
грн 00 коп витрат по оплаті судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Яворівський
районний суд Львівської області, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

СУДДЯ: