Справа № 487/8683/14-ц
Провадження № 2/487/2884/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.10.2014 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у
складі головуючого судді
Притуляк І.О., при секретарі Уманському
І. В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу,

В С Т А Н О В И В

01.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення з
останнього суми боргу у розмірі 4505,63
грн., що складається із 3800,00 грн. - сума
основного боргу, 439,22 грн. - інфляційні
витрати, 266,41 грн. - 3% річних, посилаючись
на те, що згідно договору позики,
укладення якого підтверджується
розпискою від 08.04.2012 року, відповідач не
повернув йому суму боргу у вище
вказаному розмірі також просив
стягнути судові витрати у розмірі 243,60
грн. В подальшому уточнивши позовні
вимоги, просив стягнути з відповідача
суму заборгованості у розмірі 4690,38 грн.,
з яких 3800,00 грн. - сума основного боргу,
605,85 грн. - інфляційні витрати, 284,53 грн. -
3% річних, також просив стягнути судові
витрати у розмірі 243,60 грн., 50,00 грн. за
розміщення оголошення в газеті, 350,00
грн. - витрати на правову допомогу, 3,00
грн. - витрати, пов'язані з переказом
судового збору.

До судового засідання позивач не
з'явився, надав до суду заяву, в якій
просив розглянути справу за його
відсутності, уточнені позовні вимоги
підтримав, просив задовольнити їх у
повному обсязі, не заперечував проти
заочного розгляду справи.

Відповідач, або ж його представник в
судове засідання не з'явилися повторно.
Про дату, час та місце судового
розгляду справи відповідач
повідомлявся за місцем реєстрації його
проживання.

Суд постановляє рішення про заочний
розгляд справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Судом приймалось рішення на підставі
доказів, що містяться в матеріалах
справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що у 08 квітня 2012 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір позики,
згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 3800 грн., а
ОСОБА_2 у свою чергу, зобов'язався
повернути таку ж суму грошових коштів,
тобто суму позики до 01.05.2012 року.

На підтвердження факту укладення
договору позики та його умов, сторони
08.04.2012 року склали розписку, яка
посвідчила факт передачі позивачем
відповідачу суми позики у розмірі 3800
грн.

У судовому засіданні факт укладення
між сторонами договору позики було
підтверджено наданим суду оригіналом
розписки від 08.04.2012 року.

З огляду на те, що кошти за розписками
відповідач повинен був повернути в
строк до 01 травня 2012 року, то з цього
часу відповідач є таким, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, що є
підставою для застосування
відповідальності, передбаченої
договором та законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Ст. 88 ЦПК України передбачено, що
стороні, на користь якої укладено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтвердженні судові витрати.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 стосовно стягнення на
його користь з відповідача суми
заборгованості у розмірі 4690,38 грн., з
яких 3800,00 грн. - сума основного боргу,
605,85 грн. - інфляційні витрати, 284,53 грн. -
3% річних, та судових витрат у розмірі
243,60 грн., 50,00 грн. за розміщення
оголошення в газеті, 350,00 грн. - витрат на
правову допомогу підлягають
задоволенню.

Що стосується вимог позивача стосовно
стягнення витрат, пов'язаних з
переказом судового збору у розмірі 3,00
грн. суд вважає їх безпідставними,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 4690,38 грн., з яких
3800,00 грн. - сума основного боргу згідно
розписки від 08.04.2012 року, 605,85 грн. -
інфляційні витрати, 284,53 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 293,60 грн. та 350,00
грн. - витрати на правову допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області в порядку
ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя:
І.О.ПРИТУЛЯК