Справа №584/568/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Данік Я. І.Номер провадження
22-ц/788/1630/14 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Маслова
В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 31 липня 2014
року

у справі за позовом Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Путивльський професійний
ліцей" до ОСОБА_3,

третя особа: Путивльська районна
державна адміністрація Сумської
області,

про виселення з гуртожитку без надання
іншого житлового приміщення,

в с т а
н о в и л а :

10 червня 2014 року ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" звернувся до суду з
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
уточнені вимоги тим, що 08 жовтня 2005 року
відповідачка разом з чоловіком ОСОБА_4
поселилась в гуртожитку АДРЕСА_1, який є
учнівським гуртожитком і перебуває в
оперативному управлінні позивача.
Оскільки сторонні особи можуть
проживати у вільних місцях в
гуртожитку, які можуть
використовуватися власником
навчального закладу для створення
готелю, за погодженням з профспілковим
комітетом, то саме на таких умовах
відповідачка разом з сім'єю проживала у
зазначеному гуртожитку.

01 вересня 2012 року з відповідачкою був
укладений Договір №68 про надання
житлово-комунальних послуг мешканцям
гуртожитку ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей", дія якого
закінчилась у 2013 році. Відповідно до
п.6.2 зазначеного договору після
закінчення строку його дії приміщення
для проживання має бути звільненим і
передано надавачу послуг.

Зважаючи на те, що для виконання наказу
Управління освіти і науки Сумської
обласної державної адміністрації
№907-ОД від 24 лютого 2012 року "Про
затвердження заходів щодо економії
бюджетних коштів у закладах
професійно-технічної освіти", один з
двох гуртожитків - по АДРЕСА_2 був
переданий з державної власності у
комунальну, всі учні були переселені в
гуртожиток АДРЕСА_1, який і на даний час
є державною власністю та перебуває в
оперативному управлінні позивача, а
решті осіб, які не є студентами, було
запропоновано кімнати в гуртожитку по
АДРЕСА_2, в тому числі - і відповідачці. У
зв'язку з тим, що відповідачка
відмовилась від запропонованої їй
кімнати, займану кімнату по закінченні
дії договору добровільно не звільнила
і займає її без достатніх правових
підстав, позивач просив виселити її з
гуртожитку без надання іншого
приміщення

Рішенням суду від 31 липня 2014 року
позовні вимоги ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" задоволено.

Виселено ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДПТНЗ
"Путивльський професійний ліцей" 243 грн.
60 коп. в рахунок повернення сплаченого
судового збору.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог з
тих підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 з 2003 року перебувала у шлюбі з
ОСОБА_4 (ас. 33)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року від їх шлюбу
народилась донька ОСОБА_6 ( ас.35).

05.09.2006 р. ОСОБА_4 була надана друга група
інвалідності і встановлено, що його
захворювання пов'язане з проходженням
військової служби ( ас.53)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер ( ас.34)

За життя ОСОБА_4 працював у
Путивльському РВ УМВС України у
Сумській області.

Судом першої інстанції встановлено і
ці обставини сторонами не
спростовуються, що колишнє керівництво
Путивльському РВ УМВС України у
Сумській області надіслало ДПТНЗ
"Путивльський професійний ліцей"
клопотання про надання сім'ї
співробітника міліції ОСОБА_4 кімнати у
гуртожитку.

Назване клопотання було задоволене.

08 жовтня 2005 року ОСОБА_4 та його дружина
- відповідачка ОСОБА_3 були
зареєстровані у гуртожитку АДРЕСА_1.
Після народження в цьому гуртожитку
була зареєстрована і їх донька ОСОБА_6 (
ас. 44).

Вбачається, що проживання у гуртожитку
для сім'ї відповідачки не обмежувалось
будь-яким строком.

14 квітня 2010 року у спірній кімнаті -
АДРЕСА_1 був зареєстрований
співмешканець відповідачки ОСОБА_5 ( ас.
45).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка користувалась кімнатою
АДРЕСА_1, зокрема, в період з 01 вересня
2012 року по 01 вересня 2013 року на підставі
договору, який не продовжувався і не
переукладався, натомість позивач
вимагав від неї виселитися з кімнати; у
2013 році відповідачка мала можливість
отримати житлове приміщення в
гуртожитку по АДРЕСА_2 з підстав,
передбачених Главою 4 ЖК України та
Примірним положенням про гуртожитки,
проте вона від такої пропозиції
відмовилась. Враховуючи, що
відповідачка була вселена в гуртожиток
на підставі цивільно-правової угоди, а
не на підставі положень Глави 4 ЖК
України, суд першої інстанції дійшов
висновку, що положення ст.125 ЖК України
на неї не поширюються, вона підлягає
виселенню без надання іншого житлового
приміщення.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитися не можна, оскільки
суд дійшов їх без повного і всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін в даних
правовідносинах та належної правової
оцінки зібраних у справі доказів.
Постановлене у справі рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
у справі про відмову у задоволенні
позову. При цьому колегія суддів
виходить з наступного.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції відповідачка пояснила, що
питанням поселення у гуртожиток
займався її чоловік, а тому в суді
першої інстанції вона і пояснила, що їй
невідомо, де знаходиться ордер на
спірну кімнату гуртожитку, проте вона
впевнена у тому, що разом з чоловіком
вселилась у гуртожиток в установленому
законом порядку, оскільки при їх
зверненні комендант гуртожитку надала
їм для проживання спірну кімнату.
Ніхто ніколи не пред'являв їм претензій
з приводу поселення у кімнату АДРЕСА_1,
про їх проживання у названій кімнаті
позивачу було відомо на протязі
багатьох років.

Крім того, відповідачка пояснила, що у
гуртожитку по АДРЕСА_1 в даний час
проживають студенти; на п'ятому поверсі
заселені всі кімнати, на четвертому і
другому поверхах - заселені лише по
чотири кімнати. На третьому поверсі
заселена тільки її кімната - АДРЕСА_1; на
цьому поверсі позивач відключив
електропостачання у зв'язку з
наявністю між нею і ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" спору з приводу
сплати нею комунальних послуг ( вона
вважає, що як сім'я працівника міліції
має право на 50% знижку, в той же час
ліцей наявність у неї таких пільг
заперечує).

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

У відповідності до ч.3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК
України 1. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. 3.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів виходить з того, що сім'я
відповідачки поселилась у спірну
кімнату в установленому законом
порядку, оскільки під час розгляду
справи позивач не надав доказів про
протилежне, в той же час відповідно до
ст.ст. 10, 60 ЦПК процесуальний обов'язок
довести підстави позову покладається
на позивача. Зокрема, саме позивач
повинен довести правові підстави ( або
їх відсутність) поселення сім'ї
відповідачки у гуртожиток на час їх
вселення у жовтні 2005 року, в той же час
відсутність відповідних документів на
час розгляду справи ( спільне рішення
адміністрації і профкому, ордер), які
мають зберігатись саме у позивача, - не
є достатньою підставою для задоволення
позову про виселення без надання
іншого житлового приміщення.

З пояснень сторін та матеріалів справи
вбачається, що між позивачем та сім'єю
відповідачки з самого початку вселення
у спірну кімнату, тобто з жовтня 2005
року, склались відносини, притаманні
договору найму житла.

Укладення сторонами 01 вересня 2012 року
договору № 68 про надання
житлово-комунальних послуг мешканцям
гуртожитку ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" не змінює правового
статусу відповідачки, а висновки суду
першої інстанції про протилежне - про
те, що названий договір є договором
оренди спірного житлового приміщення,
укладеного на один рік, - суперечать
змісту названого договору.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Зі змісту договору № 68 від 01 вересня 2012
року про надання житлово-комунальних
послуг мешканцям гуртожитку
вбачається, що предметом цього
договору є :

1.1 Постачальник зобов'язуються
надавати житлово-комунальні послуги,
Споживач зобов'язується здійснювати
оплату за проживання в приміщенні та
користування послугами на умовах цього
договору ;

1.2 предметом договору є такі послуги:
проживання, опалення, водопостачання,
водовідведення, електропостачання ;

1.5 надання послуг Споживачу
проводиться Постачальником тільки при
відсутності заборгованості за
отримані послуги за попередні місяці, у
разі несвоєчасного проведення
Споживачем розрахунків за отримані
послуги Постачальник припиняє надання
послуги Споживачеві. За наслідки
пов'язані з припиненням надання
послуги повну відповідальність несе
Споживач ;

1.6 взаємовідносини сторін регулюються
чинним законодавством, діючими
правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної води і водовідведення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що як із самої назви
договору № 68 від 01 вересня 2012 року, так
і з його змісту вбачається, що у
названому договорі сторони (які
назвали себе "Постачальник" та
"Споживач") передбачили лише свої права
і обов'язки у правовідносинах щодо
надання, використання та оплати
житлово-комунальних послуг, а тому
відсутні підстави вважати названий
договір договором оренди (найму)
житлового приміщення.

Як у позовній заяві, так і під час
розгляду справи позивач посилається
на те, що відповідачці поряд з іншими
мешканцями гуртожитку по АДРЕСА_1 було
запропоновано переселитись у кімнату
іншого гуртожитку - по АДРЕСА_2. Проте
колегія суддів вважає, що надані
позивачем з цього приводу докази є
непереконливими, виходячи з
наступного.

Під час розгляду справи відповідачка
категорично заперечувала той факт, що
позивач пропонував їй переселитись у
гуртожиток по АДРЕСА_2. Названі доводи
відповідачки заслуговують на увагу.
Зокрема, колегія суддів виходить з
наступного.

Наказом директора ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" № 08/1 від 15 січня 2013
року був визначений перелік осіб -
мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1, які
підлягають переселенню до гуртожитку
по АДРЕСА_2 із зазначенням номерів
конкретних кімнат (додаток № 1 до
наказу). У названому наказі
відповідачка з донькою відсутні ( ас.
6-8).

Проте наступного дня, а саме, 16 січня 2013
року був складений акт, з якого
вбачається, що адміністрація ліцею на
підставі наказу № 08/1 від 15 січня 2013
року запропонувала відповідачці
отримати кімнати АДРЕСА_2, але ОСОБА_3
від названої пропозиції відмовилась (
ас. 11).

Колегія суддів вважає, що названий акт
не можна визнати достовірним доказом
відмови відповідачки від переселення у
інше житлове приміщення, оскільки зі
змісту цього акту вбачається, що
пропозиція про переселення була
зроблена відповідачці на підставі
наказу № 08/1 від 15 січня 2013 року, проте, в
самому наказі, у додатку № 1 до наказу,
відсутнє її прізвище серед осіб, які
підлягають переселенню.

Крім того, з пояснень відповідачки
вбачається, що у зв'язку з неналежним
санітарним станом на третьому поверсі
гуртожитку по АДРЕСА_1 вона з донькою у
грудні 2012 року та січні 2013 року
вимушено тимчасово мешкали у будинку
батьків її співмешканця. Будь-яких
пропозицій про необхідність
переселення ні поштою, ні особисто від
посадових осіб ліцею їй не надходило.
Ці доводи відповідачки залишились не
спростованими .

На спростування таких доводів
відповідачки ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" надав суду копію
листа за вих. від 11 січня 2013 року, який,
начебто, був надісланий відповідачці, у
якому йшла мова про те, що у зв'язку з
закінченням строку дії договору № 68
від 01 вересня 2012 року відсутні підстави
для її подальшого проживання у
гуртожитку. Конкретна пропозиція про
переселення у конкретну кімнату
гуртожитку по АДРЕСА_2 у даному листі
відсутня ( ас.69). Слід зазначити, що
позивач не надав будь-яких доказів
того, що названий лист дійсно
надсилався відповідачці, або що вона
його отримала якимось іншим чином.

Крім того, якщо навіть допустити, що цей
лист від 11 січня 2013 року надсилався
відповідачці, то виникає питання : коли
відповідачка його могла отримати і
коли вона встигла відмовитись від
запропонованого переселення, якщо вже
15 січня 2013 року був виданий наказ № 08/1,
у якому відсутнє прізвище відповідачки
як такої, що відмовилась від
переселення, а 16 січня 2013 року з цього
приводу був складений відповідний акт.

Таким чином вбачається, що доводи ДПТНЗ
"Путивльський професійний ліцей" про
те, що відповідачка, начебто,
відмовилась від запропонованого
переселення у інший гуртожиток, є
недоведеними належними доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

ДПТНЗ "Путивльський професійний ліцей"
у своїй позовній заяві не назвав
передбачених законом підстав для
виселення відповідачки з кімнати
гуртожитку, як наймача цього житлового
приміщення, без надання іншого
житлового приміщення.

Як на підставу для задоволення позову
ДПТНЗ "Путивльський професійний ліцей"
посилається на необхідність у
відселенні відповідачки з гуртожитку
по АДРЕСА_1. Проте, ні названі обставини,
ні ст. 116, 150, 155 ЖК УРСР та ст.ст. 15, 386, 391 ЦК
України, на які є посилання у позовній
заяві, не є передбаченими законом
підставами для задоволення позову про
виселення без надання іншого житлового
приміщення.

Колегія суддів вважає, що у даній
справі не встановлені обставини, які
дають підстави для виселення
відповідачки з гуртожитку без надання
іншого житлового приміщення. За
наведених обставин колегія суддів
вважає, що позов ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" не підлягає
задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Путивльський професійний
ліцей" підлягає стягненню на користь
ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. понесених нею
судових витрат.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 1, 2, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду
Сумської області від 31 липня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити Державному
професійно-технічному навчальному
закладу "Путивльський професійний
ліцей" у задоволенні позову до ОСОБА_3
про виселення з гуртожитку без надання
іншого житлового приміщення у зв'язку з
його необґрунтованістю.

Стягнути з Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Путивльський професійний
ліцей" на користь ОСОБА_3 121 грн. 80 коп.
понесених нею судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -