АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9308/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Литвиненко І. Ю. Доповідач -
Городнича В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" на
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 15 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк", товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірто-сервіс" про
визнання поруки припиненою,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів,
посилаючись на те, що 23 липня 2008 року
між ПАТ «ВТБ банк» та ТОВ
«Вірто-сервіс» укладено кредитний
договір № 27/08В, до якого декілька разів
вносились зміни у вигляді підписання
додаткових угод. У цей же день між ним
та ПАТ «ВТБ банк» укладено договір
поруки № 27/08В-П-3, до якого також
вносились зміни шляхом підписання
додаткових угод. 13 вересня 2010 року він
підписав договір № 3 до договору
поруки, яким цей договір викладено у
новій редакції. Підставою для подання
позову стало підписання договору від 29
грудня 2011 року, яким збільшено обсяг
відповідальності позичальника без
його, як поручителя, згоди.

Враховуючи зазначене та уточнену
позовну заяву, позивач просив суд
визнати такою, що припинена, його
поруку за договором поруки № 27/08В-П-3
від 23 липня 2008 року, укладений між ним
та ПАТ «ВТБ банк» і ТОВ «Вірто-сервіс» у
забезпечення зобов'язання ТОВ
«Вірто-сервіс» за кредитним договором
№ 27/08В від 23 липня 2008 року; стягнути з
відповідачів на його користь судовий
збір.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 15 вересня
2014 року позовні вимоги позивача
задоволено. Визнати такою, що
припинена, поруку ОСОБА_2 за договором
поруки № 27/08В-П-3 від 23 липня 2008 року,
який укладено між ОСОБА_2, ВАТ «ВТБ
банк» та ТОВ «Вірто-сервіс» у
забезпечення зобов'язання ТОВ
«Вірто-сервіс» за кредитним договором
№ 27/08В від 23 липня 2008 року. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ
«ВТБ банк» подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2008 року
між ВАТ «ВТБ банк» та ТОВ
«Вірто-сервіс» укладено кредитний
договір № 27/08В на суму у 6000000 доларів
США, зі строком повернення до 22 липня 2009
року, під 16 % річних, зі щомісячною
аннуїтетною сплатою.

У цей же день між ВАТ «ВТБ банк», ТОВ
«Вірто-сервіс» та ОСОБА_2 укладено
договір поруки № 27/08В-П-3, згідно з яким
ОСОБА_2 поручився за виконання ТОВ
«Вірто-сервіс» умов кредитного
договору № 27/08В, строк дії якого - до
повного виконання зобов'язань за
кредитним договором.

13 вересня 2010 року між ПАТ «ВТБ банк» та
ТОВ «Вірто-сервіс» укладено договір № 5
про внесення змін до кредитного
договору № 27/08В. У цей же день між ПАТ
«ВТБ банк», ТОВ «Вірто-сервіс» та
ОСОБА_2 укладено договір № 3 про
внесення змін до договору поруки №
27/08В-П-3.

29 грудня 2011 року між ПАТ «ВТБ банк» та
ТОВ «Вірто-сервіс» укладено договір № 6
про внесення змін до кредитного
договору № 27/08В, п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 3.2.1, 7.3,
7.4, 7.5 якого передбачено додаткову, до
редакцій попередніх договорів,
відповідальність позичальника за
невиконання ним своїх договірних
зобов'язань, а п.п. 5.1.1, 5.1.2, 5.1.10, 5.1.14 цього
договору передбачено збільшення
переліку несприятливих подій для
банку, наслідками яких є дострокове
повернення позичальником кредиту. У
цей же день між ПАТ «ВТБ банк», ТОВ
«Вірто-сервіс» та ОСОБА_2 укладено
договір № 4 про внесення змін до
договору поруки № 27/08В-П-3, згідно з п. 1
якого, внесено зміни до п. 1.2. кредитного
договору від 23 липня 2008 року у вигляді
збільшення суми кредиту до 6025977 доларів
78 центів США, строк його дії до 26
листопада 2014 року, та зменшено розмір
відсотків до 10.6% річних; п. 2
встановлено, що усі інші умови договору
поруки, не змінені цим договором, є
чинними.

Суд встановив, що з такою зміною
розміру відповідальності позивача, де
збільшенням є загальний розмір кредиту
та строк його повернення, він
погодився, підписавши цей договір.
Однак, укладений у цей же день - 29 грудня
2011 року із позичальником договір № 6,
яким внесено чергові зміни до чинного
кредитного договору, йому на
ознайомлення не надавався. Суд прийшов
до висновку, що низкою пунктів цього
договору, а саме: п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 3.2.1, 5.1.1,
5.1.2, 5.1.10, 5.1.14, 7.3, 7.4 та 7.5, обсяг
відповідальності позичальника
збільшено. Внаслідок збільшення обсягу
відповідальності позичальника,
збільшився і обсяг відповідальності
позивача, як поручителя.

Крім того, суд дійшов висновку, що при
укладенні додаткового договору № 3 до
чинного договору поруки, де у п. 1.1.
зазначено, що поручитель поручився
перед банком за виконання
позичальником його зобов'язань, які
виникли на підставі кредитного
договору або можуть виникнути на
підставі кредитного договору у
майбутньому, позивач не погоджувався
на збільшення обсягу його
відповідальності, так як зобов'язання,
які можуть виникнути у майбутньому,
можуть як збільшувати, так і зменшувати
обсяг відповідальності, що у даному
випадку має місце щодо зменшення
розміру відсотків за користування
кредитом з первинних 16 річних до
останніх 10,6 річних. Тому, укладаючи
договір № 3 із зазначеними у п. 1.1
умовами, де прямо не вказано про
збільшення обсягу відповідальності у
майбутньому, поручитель вправі був
розраховувати саме на зменшення обсягу
відповідальності.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги позивача,
оскільки збільшення обсягу
відповідальності поручителя, вчинене
без його згоди, є підставою для
визнання поруки припиненою.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Апелянт не погоджується з такими
висновками суду, вважає їх
безпідставними та такими, що не
відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
Банк вказує на неправильне
застосування судом першої інстанції
ст. 559 ЦК України, що призвело до
прийняття невірного рішення. Крім того,
на думку апелянта суд першої інстанції
не звернув увагу на те, що підписанням
договору поруки та договору № 3 від 13
вересня 2010 року про внесення змін до
договору поруки позивач надав свою
згоду нести відповідальність перед ПАТ
«ВТБ банк» за зобов'язаннями, які
виникли на підставі кредитного
договору, а також за зобов'язаннями, які
можуть виникнути на підставі нього в
майбутньому, в тому числі тими, які
збільшують обсяг відповідальності
позивача перед ПАТ «ВТБ банк».

Таким чином, апелянт вважає, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, а саме суд не дослідив умови п. 1
договору поруки та Преамбулу договору
поруки в редакції від 13 вересня 2010 року,
на які позивач погодився, підписавши
вказані договори, що призвело до
прийняття незаконного та
необґрунтованого рішення.

Однак, ухвалюючи рішення у справі, суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги позивача,
оскільки сторони кредитного договору
змінили умови договору зі збільшенням
об'єму відповідальності без згоди
поручителя за відсутності в договорі
вказівки на те, що такі зміни можливі
без повідомлення поручителя.

Твердження Банку про достатність
попередньої згоди поручителя на зміну
умов основного договору є
безпідставними, оскільки положення
зазначеного договору не містять
інформації про те, що така зміна та
доповнення умов основного договору
повинні були здійснюватися без
повідомлення поручителя, і не свідчать
про відмову пручителя від узгодження
можливих змін, а докази такого
узгодження в матеріалах цивільної
справи відсутні. Такі висновки
узгоджуються з позицією ВСУ викладеної
в Постанові ВСУ від 26 вересня 2012 року.

Тому, доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для
скасування чи зміни рішення суду. Крім
того, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" -
відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 15 вересня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

Лаченкова О.В.