АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Немировської О.В., Волошиної
В.М.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 вересня 2014 року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 р. публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося у суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що відповідач належним чином не
виконує зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що підлягає стягненню
з відповідача, як боржника, на користь
банку.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 вересня 2014 р. в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
банку, посилаючись на порушення норм
матеріального й процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення позову.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи, 13
липня 2005 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_1 був укладений договір про
відкриття рахунку та надання
карткового кредитного ліміту
«фінансовий фіксований» строком до
13 липня 2007 р., в сумі 5 000 грн., зі
сплатою 3% щомісячно, строком дії картки
- два роки /а.с.5-6/.

Відповідно до умов зазначеного
договору на оформлення кредитної
картки, ОСОБА_1 доручив банку відкрити
рахунок, оформити кредитну картку та
надав свою згоду з умовами надання
банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою та
тарифами банку, й своїм підписом
підтвердив

Положеннями п.п.6.5, 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг відповідач
зобов'язався погашати заборгованість
по кредиту, відсоткам за його
користування, по перевитраті
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах визначених
договором. При порушенні клієнтом
строків платежів по будь-якому з
майнових зобов'язань, встановлених
договором понад 120 днів, клієнт
зобов'язаний оплатити банку штраф в
сумі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання, а якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

22 вересня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся у суд
із заявою про застосування до позовних
вимог банку строку позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог районний суд виходив з того, що
банком пропущено строк позовної
давності, відповідачем подано заяву
про застосування такого строку, й
звертаючись у суд з позовом банком не
зазначено поважності причин пропуску
строку на звернення.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Твердження апеляційної скарги про те,
що укладений між сторонами договір на
підставі п.9.12 діє, остільки автоматично
пролонгується, не заслуговують на
увагу.

Так, відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, висловленої в
постанові від 19 березня 2014 р. по справі
№ 6-14 цс 14 відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Зі змісту укладеного між сторонами
договору убачається, що строк дії
картки визначено в два роки.

Матеріали справи свідчать, що за
умовами договору позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредитних коштів частинами
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, визначені договором, й
щомісячно сплачувати відсотки за
користування кредитними коштами, а
також встановлена відповідальність за
несвоєчасне погашення мінімального
платежу.

Згідно з положеннями ст.256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.
261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин, початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

З долученого позивачем до матеріалів
справи розрахунку заборгованості за
договором, укладеним між сторонами
убачається, що останнім на виконання
умов договору було здійснено останній
платіж 16 травня 2006 р. /а.с.4/

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно з ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Встановлено, що ОСОБА_1 не виконує
умови договору з 16 травня 2006 р.
/а.с.4/, в той час як позовні вимоги до
нього заявлено лише 02 грудня 2013
р., тобто з пропуском передбаченого
законодавством трьох-річного строку.

Таким чином, позивач, звернувшись у суд
з позовом до ОСОБА_1 дише 02 грудня 2013 р.,
пропустив строк позовної давності,
проте клопотання про поновлення
пропущеного строку та доказів
поважності його пропуску не подав, в
той час як відповідачем заявлено
клопотання про застосування судом
строку позовної давності.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до застосування до вимог банку
строку позовної давності.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/3317/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13451/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Букіна О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.