РІШЕННЯ

Іменем України

20.10.2014 року Франківський
районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді- Лозинського
Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

за участі представника позивача-
Бутко А.С.

представника відповідача ОСОБА_1-
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Публічного Акціонерного
Товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з солідарно з
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Дельта Банк» 42 838,66 грн.
заборгованості за кредитним
зобов'язанням.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 04.11.2005 року між
АІКБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №109/05Р-236/298 згідно
якого відповідачу було надано кредит в
сумі 86 358,00 грн. з кінцевим терміном
повернення 04.11.2010 року та оплатою 15%
річних за користування кредитом.

В забезпечення грошових зобов'язань за
Договором між АІКБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_1 04.11.2005 року укладено договір
поруки №109/01. У зв'язку з тим, що
позичальник умови договору не виконав,
суму боргу разом із процентами не
повернув, внаслідок чого Банк був
вимушений звернутися до суду для
стягнення заборгованості в
примусовому порядку, у зв'язку з чим
21.07.2008 року Франківським районним судом
м. Львова видано судовий наказ №2н-223/08.
Проте згідно до довідки про
заборгованість станом на 26.07.2013 року у
боржника загальна заборгованість з
урахуванням вже стягнутої складає 178
626,73 грн. У зв'язку з чим позивач просить
стягнути на його користь різницю між
загальною заборгованістю та сумою,
стягнутою згідно наказу №2н-223/08 в сумі
42 838,66 грн.

В судовому засідання представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просить їх задовольнити.

Відповідача ОСОБА_3 в судове засідання
не прибув, однак 28.11.2013 року подав
заперечення на позовну заяву, де
зазначив, що позовні вимоги не визнає,
просить у задоволенні позову відмовити
застосувавши позовну давність.

Представник відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2
проти задоволення позову заперечив,
зазначив, що на його думку в
задоволенні позову слід відмовити за
пропуском позовної давності, а також у
зв'язку з тим, що судовий наказ №2н-223/08
скасований ухвалою Франківського
районного суду м. Львова від 29
листопада 2013 року.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши її дійсні обставини, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
мотивів.

04.11.2005 року між АІКБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір
№109/05Р-236/298 згідно якого ОСОБА_3 було
надано кредит в сумі 86 358,00 грн.
Терміном дії договору з 04.11.2005 року по
04.11.2010 року, процентна ставка за
використання кредитних коштів
встановлюється в розмірі 15% річних.

04.11.2005 року між АІКБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_1 укладено договір поруки №109/01
для забезпечення зобов'язань за
кредитним договором №109/05Р-236/298.

Судом також встановлено, що 08 грудня 2011
року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ
«Дельта Банк» відповідно до чинного
законодавства України був укладений
Договір купівлі - продажу прав вимоги
за кредитами. З акту прийому-передачі
документації від 06.02.2012 року
вбачається, що продавець передав а
покупець прийняв документи щодо
стягнення заборгованості боржників, а
саме: документи стосовно боржника
ОСОБА_3, номер кредитного договору
0.

Згідно ст.513 ч.1 ЦК України правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі та на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Отже, відповідно до вищевказаного
Договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набув
права вимоги по кредитному договору
номер 0 .

Однак жодного доказу того, що кредитний
договір №109/05Р-236/298, укладений між
«УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 та передані
відповідно до акту прийому-передачі
документації від 06.02.2012 року документи
стосовно боржника ОСОБА_3, номер
кредитного договору 0 є одним і
тим самим зобов'язанням представником
позивача не надано.

В судовому засіданні не надано жодного
доказу уступки права вимоги за
договором поруки №109/01 укладеним між
АІКБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 04.11.2005 року
для забезпечення грошових зобов'язань
за кредитним договором №109/05Р-236/298.

У зв'язку з наведеним у задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення
заборгованості позивач покликається
на судовий наказ №2н-223/08 відповідно до
якого стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 135
788,07 грн.

Згідно судового наказу від 21.07.2008 року,
з відповідачів стягнуто
заборгованість у розмірі 135 788,07 грн.,
тому від загальної заборгованості 178
626,73 грн. віднімається сума 135 788,07 грн.,
яка стягнута відповідно до судового
наказу, і до стягнення з відповідача
підлягає борг у розмірі 42 838,66 грн.

Однак з матеріалів справи та
заперечень представника відповідачки
вбачається, що позивачем пропущена
позовна давність.

Так, у відповідності до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність вславлюється
тривалістю у три роки.

У ч.5 ст.261 ЦК України зазначено, що
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного з
кількох боржників. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Таким чином перебіг позовної
давності розпочався 21.07.2008 року після
видачі судового наказу про стягнення
грошових коштів.

Тоді як позивач звернувся до суду з
позовом у 2013 році року, тобто після
спливу позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог, оскільки доказів
поважності причин пропущення позовної
давності позивач суду не надав.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 31, 60, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, ст.ст. 257, 259,261, 266, 267, 525, 526,
530,1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити за пропуском
строків позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті
в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова:
Лозинський Б.М.