Справа № 466/574/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 жовтня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Баєвої
О.І.

при секретарі - Лелик
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Львівського
національного університету імені
Івана Франка, третя особа - ОСОБА_3 про
визнання незаконним і скасування
наказу про оголошення догани та
скасування дисциплінарного стягнення,
-

у с т а н о
в и в:

в січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд
з заявою, в якій просить ухвалити
рішення, яким визнати незаконним та
скасувати наказ першого проректора
Львівського національного
університету імені Івана Франка ОСОБА_3
№ 4689 від 25 грудня 2013 року «Про
оголошення догани»; скасувати
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани, що застосоване згідно з цим
наказом до неї - ОСОБА_1, доцента кафедри
українського прикладного мовознавства
філологічного факультету ЛНУ ім. Івана
Франка.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що вона працює в ЛНУ ім. Івана
Франка на посаді доцента кафедри
українського прикладного мовознавства
філологічного факультету. 30 грудня 2013
року вона ознайомилась із наказом №4689
від 25 грудня 2013 року «Про оголошення
догани». Її притягнуто до
дисциплінарної відповідальності та
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани, оскільки вона, начебто,
неналежно виконувала свої посадові
обов'язки, визначені п. 2.1. Посадової
інструкції доцента кафедри
українського прикладного мовознавства
філологічного факультету.

Вважає притягнення її до
дисциплінарної відповідальності
незаконним та безпідставним, оскільки
відповідно до її плану педагогічного
навантаження на 2013-2014 навчальний рік
заплановано години для занять з
«Української мови як іноземної» зі
студентами - іноземцями 1 курсу
філологічного профілю. У цій групі вона
проводила заняття зі студентами, які є
громадянами Росії, народженими в
Україні, на належному рівні знають
українську мову, однак вдосконалюють
свої знання. Саме до цих студентів їй
запропонували приєднати громадян КНР.
Вона заперечила проти відповідного
приєднання, оскільки таке суперечило
цільовому призначенню стажування. Крім
того, студенти-стажисти закінчили 1
курс у КНР, отже тепер є студентами 2
курсу, а їй заплановані години для
занять зі студентами - іноземцями 1
курсу. Про ці обставини вона повідомила
26 листопада 2013 року на засіданні
кафедри. Саме на підставі цього
засідання та її, позивача, позиції щодо
навчання студентів-стажистів у її
групі їй і було оголошено догану.

Оскільки у її діях не вбачається жодних
ознак ні суб'єктивної, ні об'єктивної
сторони трудового порушення,
застосування дисциплінарного
стягнення відносно себе вважає
незаконним.

Крім того, зазначає, що відповідачем
пропущені строки для застосування
дисциплінарного стягнення, оскільки
таке може бути застосовано не пізніше
одного місяця з дня його виявлення, а
фактично з 26 листопада 2013 року
(засідання кафедри) до 30 грудня 2013 року
(повідомлення працівника під розписку)
пройшло більше, ніж календарний місяць.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, давши
пояснення, такі ж як викладені в
поданому до суду позові. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи - ОСОБА_6 у судовому засіданні
проти задоволення позову заперечила,
давши поясненні такі ж як викладені в
долученому до справи письмовому
запереченні на позов. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, пояснення
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, допитану як свідка позивача
ОСОБА_1, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 працює на посаді доцента
кафедри українського прикладного
мовознавства філологічного факультету
ЛНУ ім. Івана Франка.

Відповідно до Правил внутрішнього
трудового розпорядку ЛНУ ім. Івана
Франка, затверджених 17.05.2013 року
працівники Університету зобов'язані
дотримуватися Конституції України,
законів та інших нормативно-правових
актів України; працювати сумлінно,
дотримуватись вимог Статуту
Університету і цих правил; своєчасно і
старанно виконувати роботу відповідно
до поставлених завдань та ін. (п. 3.2
Правил…).

Відповідно до Посадової інструкції
доцента кафедри українського
прикладного мовознавства ОСОБА_1,
затвердженої 31.08.2010 року проректором
ОСОБА_12, з якою позивач ознайомлена під
розписку 31.08.2010р., доцент кафедри
зобов'язаний проводити навчальну,
методичну, наукову, організаційну та
виховну роботи відповідно до розподілу
педагогічного навантаження і
обов'язків між співробітниками кафедри
(п. 2.1.). Доцент кафедри несе
відповідальність за виконання плану
навчальної, методичної, наукової,
організаційної та виховної роботи;
своєчасне та якісне проведення всіх
видів занять згідно з розкладом. При
цьому зрив занять без поважних причин
розцінюється як грубе порушення
трудової дисципліни.

У плані індивідуального педагогічного
навантаження доц. ОСОБА_1 на 2013/2014
навчальний рік передбачено проведення
занять із іноземними студентами -
стажистами та виділено 280 годин для їх
проведення. З індивідуальним планом
педагогічного навантаження позивач
була ознайомлена, про що свідчить її
підпис під текстом документа.

14 листопада 2013 року до Львівського
національного університету імені
Івана Франка прибули на стажування
студенти Китайської Народної
Республіки. Ці студенти прибули на
стажування на підставі Угоди між
Міністерством освіти КНР та
Міністерством освіти і науки України.

Як повідомила в судовому засіданні
допитана як свідок позивач ОСОБА_1, на
пропозицію завідувача кафедри ОСОБА_11
розпочати навчання з цими студентами
вона відмовилась, оскільки проводила
заняття зі студентами, які є
громадянами Росії, народженими в
Україні та на належному рівні знають
українську мову, однак вдосконалюють
свої знання. Крім того,
студенти-стажисти закінчили 1 курс у
КНР, отже тепер є студентами 2 курсу, а
їй заплановані години для занять зі
студентами - іноземцями 1 курсу. Також
повідомила, що вона не могла навчати
студентів КНР, оскільки вони приїхали
вивчати російську мову та літературу.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, по прибутті студентів з КНР
до Львівського національного
університету імені Івана Франка було
з'ясовано, що у супровідних листах з
Міністерства освіти і науки України
було помилково зазначено, що студенти з
КНР мають стажуватися за спеціальністю
«Російська мова та література», а вони
приїхали вивчати саме українську мову.
Це підтверджено оглянутими в судовому
засіданні особовими справами
студентів ОСОБА_13, ОСОБА_18, ОСОБА_14,
ОСОБА_19, в яких є довідки навчального
відділу Шанхайського університету
іноземних мов, де зазначено, що
вищеперелічені студенти проходитимуть
запланований на чотири роки курс
навчання по спеціальності «українська
мова». Крім того, наказом №В-1442 від
13.11.2013 року першого проректора ОСОБА_3
«Про прийом іноземних стажистів» було
зараховано стажистами філологічного
факультету з 14.11.2013 року по 30.06.2014 року
громадян Китаю та науковим керівником
призначено завідувача кафедри
українського прикладного мовознавства
ОСОБА_11

Ту обставину, що стажисти з КНР
приїхали вивчати саме українську мову,
підтвердила в судовому засіданні і
свідок ОСОБА_7, яка працює старшим
викладачем Центру міжнародної освіти
ЛНУ ім. Івана Франка. Свідок, зокрема,
повідомила, що вказаним студентам вона
в Шанхайському університеті викладала
півтора місяця українську мову. Дійсно,
ці студенти були студентами 2-го курсу,
однак українську мову вони мали
вивчати як студенти 1-го курсу, оскільки
це відповідало рівню їх знань. Про це
вона повідомляла завідувача кафедри
українського прикладного мовознавства
проф. ОСОБА_11

Як вбачається із витягу з протоколу №4
засідання кафедри українського
прикладного мовознавства від 26
листопада 2013 року, на засіданні кафедри
проф. ОСОБА_11 доповіла ситуацію щодо
відмови ОСОБА_1 проводити заняття зі
студентами-стажистами з КНР, було
заслухано пояснення доц. ОСОБА_1 щодо
цього та після обговорення завідувач
кафедри ОСОБА_11 доручила розпочати
навчання з китайською групою, адже два
тижні зі студентам не проводиться
навчання. У відповідь позивач ОСОБА_1
відмовилась працювати з цими
студентами, а завідувачем кафедри було
дано вказівку дати письмове пояснення
щодо ситуації, що склалась.

Дані обставини стверджують також
пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10,
даними в судовому засіданні. Свідки,
зокрема, повідомили, що через відмову
позивача проводити навчання,
студентам-стажистам з КНР протягом 10
днів не проводились навчання, а в
подальшому, після відмови ОСОБА_1 на
засіданні кафедри, проводили навчання
цим студентам інші викладачі, поза
своїм навантаженням. Крім того в
пояснювальній записці на позовну заяву
свідок ОСОБА_11 зазначила, що доц. ОСОБА_1
неналежним чином виконує свої посадові
обов'язки, зокрема, індивідуальне
педагогічне навантаження доц. ОСОБА_1
підписала лише 5 листопада 2013 року;
відмовилась відповідно до навчальної
програми розробляти тематику занять та
обговорювати форми контролю;
відповідаючи за текстову базу кафедри,
поставилась до цього безвідповідально,
внаслідок чого тести не були вивірені
та допрацьовані, а результати
ректорських замірів залишкових знань
їх предмета на трьох факультетах
дорівнювали нулю; у листопаді 2013 року
доц. ОСОБА_1 поїхала на наукову
конференцію до Варшави. Однак побула на
ній лише кілька годин, не виступила, а
потім поїхала у своїх справах, про що
повідомила кафедру проф. Варшавського
університету ОСОБА_16. На неї є скарги
студентів філософського, юридичного та
ін.факультетів за несправедливе
оцінювання їхніх знань з української
мови за професійним спрямуванням.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_8 зазначила, що протокол
засідання кафедри не відповідає
дійсності, оскільки вона були присутня
на засіданні, однак в протоколі не
зазначено її прізвища. Однак, вона не
заперечила того факту, що доц. ОСОБА_1
відмовилась проводити заняття зі
студентами з КНР, хоча і зазначила, що
навчання цих студентів не було
передбачене педагогічним
навантаженням останньої.

Відтак, в судовому засіданні
беззаперечно встановлено, що всупереч
п. 2.1. Посадової інструкції позивач
ОСОБА_1 не проводила заняття з
студентами-стажистами з КНР, хоча саме
в її обов'язки входило проведення
такого навчання.

Статтями 147, 149 КЗпП України
передбачено, що за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосоване тільки одне з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен врахувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

18 грудня 2013 року декан філологічного
факультету ОСОБА_17 подав рапорт на ім'я
Першого проректора ЛНУ ім. Івана
Франка, в якому просив оголосити догану
доцентові кафедри українського
прикладного мовознавства, кандидатові
філологічних наук ОСОБА_1 за
невиконання посадових інструкцій
доцента, відмову проводити заняття зі
стажистами з Китаю за рахунок годин,
включених до її індивідуального
педагогічного навантаження.

25 грудня 2013 року першим проректором
ОСОБА_3 наказом №4689 оголошено догану
ОСОБА_1 - доценту кафедри українського
прикладного мовознавства - за
неналежне виконання посадових
обов'язків, визначених п. 2.1. посадової
інструкції доцента, яке проявилось у
відмові проводити заняття зі
студентами-стажистами з Китаю, та було
виявлено 26.11.13 р. Підстава: пояснювальна
записка ОСОБА_1, рапорт декана ОСОБА_17
із резолюцією проректора з
науково-педагогічної роботи ОСОБА_12

З наказом від 25 грудня 2013 року ОСОБА_1
ознайомлена.

Суд вважає, що винесення наказу про
оголошення ОСОБА_1 догани повністю
відповідає вимогам ст.ст. 147-149 КЗпП
України.

Позивач, крім того, зазначає, що
відповідачем пропущено строки для
застосування дисциплінарного
стягнення, оскільки виявлено трудове
правопорушення 26 листопада 2013 року, а
повідомлено її під розписку про
оголошення догани відбулося лише 30
грудня 2013 року.

Однак суд не бере до уваги таки
твердження позивача, оскільки КЗпП
України не встановлює строк для
повідомлення працівника про
застосування до нього дисциплінарного
стягнення, а ч. 4 ст. 149 КЗпП України
передбачає, що повідомлення
працівникові під розписку про
застосування до нього дисциплінарного
стягнення здійснюється після
винесення відповідного про це наказу
власника або уповноваженої на це особи.
Догана оголошена позивачу 25 грудня 2013
року, тобто з дориманням строків,
передбачених КЗпП України.

З огляду на наведене вище, суд
приходить до висновку, що у відповідача
були підстави для оголошення ОСОБА_1
догани, такий вид стягнення
застосовано у відповідності до вимог
КЗпП України, а відтак позовні вимоги
ОСОБА_1 є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 139, 147-149 КЗпПУ, -

в и р і
ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Львівського національного
університету імені Івана Франка, третя
особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним
і скасування наказу про оголошення
догани та скасування дисциплінарного
стягнення - відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. І. Баєва