Справа № 219/5533/2014-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу

30 жовтня 2014 року.
Суддя Артемівського міськрайонного
суду Донецької області Радченко Л.А.,
розглянувши матеріали заяви ТОВ
«Пульсар-Інвест» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з
заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу
судового наказу, в якій просить видати
судовий наказ про стягнення з боржника
на свою користь заборгованість за
теплопостачання за період з 15.10.2012р. по
15.04.2014р. у розмірі 5571,38 грн., 3 % річних,
індексу інфляції – 495,10 грн. та судовий
збір.

Згідно до ст.100 ч.6 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі ,якщо
отримана судом інформація не дає
можливості встановити зареєстроване у
встановленому законом порядку місце
проживання (перебування) фізичної
особи- боржника.

Згідно довідки ТОВ «Факторія» №
1956 від 21.10.2014р., яка надійшла 30.10.2014 р. на
запит суду в порядку ст.100 ЦПК України,
боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 13.04.2012р.
знята з реєстрації за адресою:
м.Артемівськ вул.Леваневського,152/70,
доказів щодо права власності на
вказано житло не надано.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
ВССУ № 14 від 23.12.2011року, ЦПК України не
передбачає можливості часткового
задоволення заяви про видачу судового
наказу, оскільки, він видається лише за
умови безспірності вимог.

Таким чином, враховуючи
неможливість часткового задоволення
заяви про видачу судового наказу,
вимога щодо стягнення заборгованості
за період з 15.10.2012р. по 15.04.2014р. у розмірі
5571,38 грн. за теплопостачання не може
бути визнана судом безспірною та як
наслідок цього, не підлягає розгляду у
порядку наказаного провадження, у
зв,язку із наявністю спору про право.

Приймаючи рішення про неможливість
часткового задоволення вимог,
зазначених у заяві про видачу судового
наказу, суд не знаходить підстав для
застосування норм ч.5 ст.100 ЦПК України
щодо можливості постановлення ухвали
про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу лише в частині
вимог, які не підлягають розгляду у
порядку наказного провадження,
оскільки норми даної статті не можуть
бути застосовані при наявності спору
про право.

Дані обставини позбавляють суд
можливості зробити однозначний та
безспірний висновок щодо виникнення у
заявника права вимоги за судовим
наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст. 100
ІІПК України, суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, у разі якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

За таких обставин, суддя вважає за
необхідне відмовити у прийнятті заяви
про видачу судового наказу, та
роз'яснити заявникові, що відповідно до
ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
у цьому випадку має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

На підставі викладеного,
керуючись п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України,
суддя,-

УХВАЛИВ:

В прийнятті заяви ТОВ
«Пульсар-Інвест» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
видачу судового наказу - відмовити.

На ухвалу може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Донецької обл. через Артемівський
міськрайонний суд Донецької обл.
протягом п,яти днів після отримання
копії ухвали.

Суддя
Л.А.Радченко