АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/6713/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2167/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді Баса О.Г.

суддів: Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі Бондарі О.В.

з участю:
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,
представників
ПАТ Комерційний банк "Даніель"

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" в особі уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 18 серпня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" про відшкодування
матеріальної шкоди за договорами
строкових банківських вкладів.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" (далі Банк) про
відшкодування матеріальної шкоди за
договорами строкових банківських
вкладів. В обґрунтування своїх вимог
вказував, що між ним та ПАТ «КБ
«Даніель» були укладені договори
строкового банківського вкладу
(депозиту) «Класичний», відповідно до
умов яких він передав в управління
Банку: вклад в розмірі 35 тис. грн. за
договором №Т-3385-05 від 08.05.2012 року на
строк зберігання з 08.05.2012 року по 13.05.2013
року зі сплатою 21,50% річних; вклад в
розмірі 35 тис. грн. за договором №Т-3419-05
від 16.05.2012 року на строк зберігання з
16.05.2012 року по 21.05.2013 року за процентною
ставкою 21,50% річних та вклад в розмірі 50
тис. грн. за договором №Т-3760-05 від 13.08.2012
року на строк зберігання з 13.08.2012 року
по 18.08.2013 року з виплатою 24,50% річних. Він
вніс на депозитні рахунки вказані
грошові кошти. 15 травня 2013 року, 21
травня 2013 року та 09 серпня 2013 року він
повідомив відповідача про намір
забрати депозитний вклад та нараховані
проценти у зв'язку з настанням строку
їх повернення, проте всупереч умовам
договору відповідач депозитних коштів
та нарахованих процентів не повернув.
Рішеннями Хмельницького
міськрайонного

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Сарбей О.Ф. Провадження №
22-ц/792/2167/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 19, 27

суду від 23 січня 2014 року та 07 лютого 2014
року стягнуто з відповідача на його
користь суми банківських вкладів,
процентів та матеріальну шкоду.
Постановою Правління Національного
Банку України від 16 січня 2014 року в
Банку була введена тимчасова
адміністрація. Банк повернув йому суми
вкладів та проценти за користування
вкладами з розрахунку 1% річних лише 21
березня 2014 року. Тому просив стягнути з
відповідача на його користь проценти в
розмірі 7804,42 грн. за час користування
коштами на вкладних рахунках до їх
повернення за період з 1 грудня 2013 року
по 20 березня 2014 року, 636,42 грн.
інфляційних втрат за період з 1 грудня
2013 року по 15 січня 2014 року, три проценти
річних від прострочених сум вкладів в
сумі 350,92 грн. за цей же період та 129 442,63
грн. пені за весь період прострочки з 1
грудня 2013 року по 15 січня 2014 року, а
всього 138 234,39 грн..

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 18 серпня 2014 року позов
задоволено. Постановлено стягнути з
ПАТ "Комерційний банк "Даніель" на
користь ОСОБА_4 138 234,39 коп. та 1382,34 грн.
судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ПАТ "Комерційний
банк "Даніель" в особі уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" вважає рішення суду
незаконним, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
його висновків фактичним обставинам,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Задовольняючи
позов суд залишив поза увагою той факт,
що з 16.04.2014 року ПАТ «КБ «Даніель»
перебуває в стані ліквідації і
призначено уповноважену особу Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» тому
ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».
Оскільки Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб є державною
спеціалізованою установою, яка виконує
функції державного управління у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб, то
спори, які виникають у цих
правовідносинах є публічно-правовими.
Крім того, суд неправильно застосував
ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів», в рішенні не обґрунтував
обчислення розміру пені та не навів
розрахунку.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник позивача, посилаючись на
законність та обґрунтованість
судового рішення, просив відхилити її
доводи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
будучи належним чином повідомленим про
розгляд справи, про що свідчить
рекомендоване повідомлення, що не є
перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення з таких підстав.

Згідно п.4 ч.1, ч.2, ч.3 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак оскаржуване рішення не
відповідає вказаним вимогам закону.

Встановлено, що 8 травня 2012 року між ПАТ
КБ «Даніель» та ОСОБА_1 укладено
договір банківського строкового
вкладу «Класичний» №Т-3385-05, за яким
останній передав в управління Банку 35
тис. грн. на строк зберігання з 08.05.2012
року по 13.05.2013 року із сплатою 21,50 %
річних, з виплатою нарахованих
відсотків щомісячно. 16 травня 2012 року
сторони уклали договір банківського
строкового вкладу «Класичний» №Т-3419-05
на суму 35 тис. грн. на строк до 21 травня
2013 року із сплатою 21,50% річних за
користування коштами та щомісячною
виплатою нарахованих відсотків. 13
серпня 2012 року між ними було укладено
договір банківського строкового
вкладу «Класичний» №Т-3760-05 на суму 50
тис. грн. на строк до 18.08.2013 року зі
сплатою 24,50 % річних за користування
коштами та щомісячною виплатою
нарахованих відсотків.15 травня 2013 року,
21 травня 2013 року та 09 серпня 2013 року
позивач звернувся за отриманням
грошових коштів, оскільки термін їх
розміщення закінчився, однак
відповідач умови договору не виконав
та кошти вчасно не повернув.

Лише 21 березня 2014 року ОСОБА_1 отримав в
Хмельницькому відділенні ПАТ КБ
«Хрещатик» за договором №Т-3385-05 від
08.05.2012 року 34 187,78 грн., за договором
№Т-3419-05 від 16.05.2012 року 34187,77 грн. і за
договором №Т-3760-05 від 13.08.2012 року 48203,37
грн..

На підставі постанови Правління
Національного банку України від 16.01.2014
року №14 виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення №1 від 16.01.2014 року «Про
початок процедури виведення ПАТ КБ
«Даніель» з ринку та здійснення в ньому
тимчасової адміністрації з 17.01.2014 року»
(а.с. 40).

Постановою Правління Національного
банку України №217 від 15 квітня 2014 року
відкликано банківську ліцензію та
ліквідовано ПАТ КБ «Даніель» (а.с. 72).

На підставі зазначеної постанови
рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №29
від 16 квітня 2014 року розпочато
процедуру ліквідації ПАТ КБ «Даніель»
з 17 години 30 хвилин з 16.04.2014 року по
15.04.2015 року, призначено уповноваженою
особою Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію Банку
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків ОСОБА_5
(а.с.73-74).

17 квітня 2014 року із реєстру учасників
Фонду ПАТ КБ «Даніель» виключено у
зв'язку з ліквідаційною процедурою.

Ці обставини підтверджуються
матеріалами справи та сторонами не
заперечуються.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що ПАТ «КБ «Даніель» порушив
грошове зобов'язання, а тому повинен
нести перед позивачем передбачену ч. 5
ст. 10 Закону України "Про захист прав
споживачів" відповідальність у вигляді
сплати пені.

Однак з таким висновком суду
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд,
серед іншого, вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 5 ст. 10 Закону України "Про
захист прав споживачів" передбачено
відповідальність виконавця роботи
(послуги) за її не виконання в
обумовлений договором строк у вигляді
сплати пені.

Колегією суддів встановлено, що ПАТ «КБ
«Даніель» надав позивачу послугу, яка
зводилася до прийняття ним від
позивача грошових сум з обов'язком
виплати процентів на них. Надання такої
послуги було оформлено укладеними
банком з позивачем договорами
банківських строкових вкладів.

Після укладення цих договорів між
банком та позивачем виникли
зобов'язальні відносини, які
регулюються нормами зобов'язального
права та положеннями укладених
договорів банківських строкових
вкладів. Положення ч. 5 ст. 10 Закону
України "Про захист прав споживачів",
яка встановлює відповідальність
виконавця робіт (послуг) за її не
виконання в обумовлений договором
строк у вигляді сплати пені, виниклих
між сторонами відносин не регулюють.

Суд на зазначені положення закону та
обставини справи уваги не звернув та
помилково до спірних відносин
застосував закон, який застосуванню до
них не підлягає, що відповідно до ст. 309
ЦПК України є підставою для скасування
рішення та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні цих вимог.

Крім того, підлягає скасуванню рішення
суду і в іншій частині з наступних
підстав.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 „Про судове рішення у
цивільній справі" роз'яснено судам, що
резолютивна частина повинна мати
вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених фактичних
обставин, висновки по суті розглянутих
вимог і залежно від характеру справи
давати відповіді на інші питання,
зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК України.

Такі ж вимоги до резолютивної частини
рішення суду зазначені в п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК
України.

Проте суд, стягнувши на користь
позивача загальну суму завданої
майнової шкоди, не визначив окремо суму
процентів за банківськими вкладами,
суму 3% річних та інфляційних втрат.

Тому колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду підлягає
скасуванню в повному обсязі.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно ст.1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, банк зобов'язаний
виплачувати проценти у розмірі
облікової ставки Національного банку
України. Проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав. Проценти на
банківський вклад виплачуються
вкладникові на його вимогу зі спливом
кожного кварталу окремо від суми
вкладу, а невитребувані у цей строк
проценти збільшують суму вкладу, на яку
нараховуються проценти, якщо інше не
встановлено договором банківського
вкладу. У разі повернення вкладу
виплачуються усі нараховані до цього
моменту проценти.

Встановлено, що Банк користувався
коштами позивача до 21 березня 2014 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 23 січня 2014 року проценти за
договорами банківського вкладу №
Т-3385-05 та № Т-3760-05 стягнуто на користь
ОСОБА_1 по 30 листопада 2013 року та
рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 7 лютого 2014 року проценти за
договором банківського вкладу № Т-3760-05
стягнуто по 31 грудня 2013 року.

З урахуванням наведених вимог
закону та встановлених обставин
колегія суддів вважає, що з відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню проценти за прострочений
строк в сумі 7804 грн. 42 коп.( 2517 грн. 50 коп.
+2491,66 грн. + 2795,26 грн.).

Так, за договором банківського
вкладу № Т-3385-05 від 08.05.2012 року станом на
01.12.2013 року заборгованість по
депозитному вкладу і відсотках
становила 38037,21 грн. з яких 33752,61 грн.
вкладу і 4284,60 грн. процентів. Виходячи з
цих сум нарахуванню підлягають
проценти за період з 1 по 31.12.2013 року 692,67
грн. (38037,21*21,5%*31/366); з 1 по 31.01.2014 року 705,28
грн.((38037,21+692,67)*21,5%*31/366); з 1 по 28.02.2014 року
648,63 грн. ((38729,88+705,28)*21,5%*28/366) та з 1 по
20.03.2014 року 470,92 грн. ((39435,16+648,63)*21,5%*20/366), а
всього 2517 грн. 50 коп..

За договором банківського вкладу
№ Т-3419-05 від 16.05.2012 року станом на 01.12.2013
року заборгованість становила 37646,96
грн. з яких 33587,68 коп. вкладу та 4059,28 грн.
процентів. Виходячи із цих сум
нарахуванню підлягають проценти за
період з 1 по 31.12.2013 року 685,56 грн.
(37646,96*21,5*3/366), з 1 по 31.01.2014 року 696,04 грн.
((37646,96+685,56)*21,5%*31/366), за період з 1 по 28.02.2014
року 641,97 грн.((38332,52+698,04)*21,5%*28/366), за
період з 1 по 20.03.2014 року 466,09 грн.
((39030,56+641,97)*21,5%*20/366), а всього 2491,66 грн..

За договором банківського вкладу
№Т-3760-05 від 13.08.2012 року заборгованість
становила 51951,72 грн. з яких 47430 грн. по
вкладу та 4521,72 грн. за процентами.
Виходячи із цих сум, нарахуванню
підлягають проценти за період з 1 по
31.01.2014 року 1078, 06 (51951,72*24,5%*31/366), за період
з 1 по 28.02.2014 року 993,94 грн.
((51951,72+1078,06)*24,5%*28/366), з 1 по 20.03.23014 року 723,26
грн. ((53029,78+993,94)*24,5%*20/366), а всього
процентів 2795,26 грн..

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Встановлено, що з 16.01.2014 року в
Банку була встановлена тимчасова
адміністрація, тобто з цього часу не
здійснюється нарахування неустойки
(штрафів, пені, інших фінансових
санкцій) за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань перед
кредиторами.

Оскільки за договором №Т-3380-05 від
8.05.2012 року в судовому порядку стягнуто
позивачу інфляційні втрати по 30.11.2013
року, тому Банк на його користь
зобов'язаний сплатити інфляційні кошти
за період з 1.12.2013 року по 15.01.2014 року в
сумі 267,63 грн. (індекс інфляції за
грудень 2013 року становив 100,5%, в січні 2014
року -100,2%).

За договором №Т-3419-05 від 16.05.2012
року в судовому порядку стягнуто
позивачу інфляційні втрати по 30.11.2013
року, тому Банк на його користь
зобов'язаний сплатити інфляційні
кошти за період з 1.12.2013 року по 15.01.2014
року в розмірі 264,89 грн..

За договором №Т-3760-05 від 13.08.2012
року в судовому порядку стягнуто
позивачу інфляційні втрати по 31.12.2013
року, тому Банк на його користь
зобов'язаний сплатити інфляційні
кошти за період з 1 по 15.01.2014 року в сумі
103,9 грн., а всього 636,42 грн..

Крім того за невиконання
договірних умов відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу 3%
річних від простроченої суми, оскільки
інший розмір процентів договорами
банківських вкладів не встановлювався.

Так, за договором №Т-3385-05 за
період з 1.12.2013 року по 15.01.2014 року
підлягає стягненню 144,26 грн..

За договором №Т-3419-05 за період з
1.12.2013 року по 15.01.2014 року підлягає
стягненню 142,79 грн..

За договором №Т-3760-05 за період з 1
по 15.01.2014 року підлягає стягненню 63,87
грн., а всього 3% річних в сумі 350,92 грн..

За наведених обставин та вимог закону
колегія суддів приходить до висновку,
що оскільки між сторонами були
укладені договори банківського вкладу,
Банк порушив свої грошові
зобов'язання щодо повернення
депозитних коштів із процентами на
вимогу вкладника, тому повинен
виплатити позивачу проценти по
банківських вкладах за прострочений
строк до дня фактичного повернення
вкладнику в сумі 7804 грн. 42 коп., 3 % річних
в сумі 350,92 грн. та 636 грн. 42 коп.
відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання.

Таким чином вимоги позивача в цій
частині є доведеними та підлягають
задоволенню.

В силу ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної інстанції, не
передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Пунктом 22 ч. 1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняється уповноважена особа
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб - у справах, пов'язаних із
здійсненням тимчасової адміністрації
та ліквідації банку.

Позивач також звільнений від
сплати судового збору згідно вимог п.7
ч. 1 ст. 5 цього Закону та ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, в силу наведених
вимог Закону сторони звільнені від
сплати судового збору, а тому
відповідно з вимогами ч. 2 ст. 88 ЦПК
України судові витрати компенсуються
за рахунок держави.

Доводи апеляційної скарги щодо
юрисдикції цієї справи
адміністративному суду не ґрунтуються
на законі та матеріалах справи,
оскільки в даному випадку не
оспорюються дії Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб як юридичної
особи публічного права, а позивач
звернувся до суду з вимогою, яка
випливає із виконання банком «Даніель»
зобов'язань щодо укладених договорів
банківського вкладу.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" в особі уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 18 серпня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Даніель" про відшкодування
матеріальної шкоди за договорами
строкових банківських вкладів
задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Даніель"
на користь ОСОБА_1 7804 грн. 42 коп.
процентів по банківським вкладам, 636
грн. 42 коп. інфляційних втрат та 350 грн. 92
коп. три проценти річних від
простроченої суми, а всього 8791 грн. 76
коп..

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок
держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді
/підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду
С.А. Карпусь