22-ц/775/150/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Кацаренко
Доповідач Сорока Г.П.
е м У к р а ї н и
04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів - Сороки
Г.П., Мироненко І.П.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
арбітражного керуючого Чернова
Володимира Ігоровича, Новоазовської
районної державної адміністрації
Донецької області, Виноградненської
сільської ради Новоазовського району
Донецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання незаконними і скасування
рішень правління колгоспу «Родіна»,
визнання права користування земельною
ділянкою, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
зобов'язання вчинити певні дії, за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 05 грудня 2013
10 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідачів, який в
подальшому змінила та уточнила, в
остаточній редакції позову просила:
визнати незаконним та скасувати
рішення правління колгоспу «Родіна»
№15 від 30.11.1989 року в частині
рекомендації зборам уповноважених
колгоспників виділити ОСОБА_5 0,11 га
земельної ділянки при домоволодінні по
АДРЕСА_1 в оренду; визнати рішення №9
засідання правління колгоспу «Родіна»
Новоазовського району Донецької
області від 30 вересня 1988 року в частині
рекомендації зборам уповноважених
колгоспників донаділити ОСОБА_6 0,06 га
земельної ділянки по АДРЕСА_2
незаконним документом, що посвідчує
право користування ОСОБА_6, а згодом і
відповідача ОСОБА_4 спірною земельною
ділянкою, та скасувати дане рішення;
визнати за нею, ОСОБА_1, право
користування земельною ділянкою
площею 0,17 га по АДРЕСА_3; зобов'язати
ОСОБА_4 повернути в її користування
частину земельної ділянки розміром 0,06
га, яка фактично розташована по
АДРЕСА_3; зобов'язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користуванні присадибною
земельною ділянкою, яка розташована по
АДРЕСА_3 шляхом повернення самовільно
зайнятої нею частини земельної ділянки
площею 19,95 кв.м, частина якої є
вимощенням, та демонтажу за рахунок
відповідачки збудованої споруди -
металевих воріт та фундаменту цих
воріт, які зведені на самовільно
зайнятій межі шириною 80 см, демонтажу
металевої огорожі довжиною 7,20 м, яка
встановлена від воріт відповідачки
ОСОБА_3 до кута її(позивачки) будинку,
демонтажу металевої огорожі на 80 см від
південно-східного кута будинку,
надавши доступ до газового вентилю;
зобов'язати ОСОБА_3 припинити
користування дальнім колодязем літ.К
та звільнити його від моторів та
шлангів; зобов'язати ОСОБА_3 за власний
рахунок демонтувати уборну (туалет),
очистити від нечистот і засипати
вигрібну яму, заборонити в подальшому
зводити уборну (туалет) на відстані від
колодязів, які знаходяться в
її(позивачки) користуванні, не менше
ніж на 15 метрів; зобов'язати ОСОБА_3
відновити межу, яка поділяє належну їй,
ОСОБА_1, земельну ділянку АДРЕСА_3, яка
належить ОСОБА_3 відповідно до
технічної документації, та звільнити
межову лінію від господарської споруди
- курятника.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилалась на те, що за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
від 24.06.2003 року вона є власником жилого
будинку АДРЕСА_3, який розташований на
земельній ділянці Виноградненської
сільської ради. Даний будинок вона
придбала у його попередніх власників
ОСОБА_5 і ОСОБА_7, які отримали цей
будинок у спадщину від свого діда
ОСОБА_8, який на підставі дозволів на
будівництво почав будівництво жилого
будинку на земельній ділянці
Виноградненської сільради площею 1700
кв.м. згідно рішення виконкому
Виноградненської сільради №23 від
08.12.1971 року. Після придбання жилого
будинку вона звернула увагу на те, що у
технічному паспорті на будинок
зазначено, що придбаний нею жилий
будинок розташований на земельній
ділянці площею 1200 кв.м. Документу, який
би пояснив, на підставі чого площа
присадибної земельної ділянки
зменшилася на 500 кв.м, немає. Від
продавців будинку вона довідалася, що
її сусіду ОСОБА_4 було донаділено з
південної сторони її земельної
ділянки, 600 кв.м, але ОСОБА_4 надати
відповідні документи на підтвердження
цього відмовився. На даний час їй стало
відомо, що 30.11.1989 року на засіданні
правління колгоспу «Родіна»
Новоазовського району, протокол №15,
розглядалася заява ОСОБА_9 про
виділення їй земельної ділянки при
будинку АДРЕСА_3 площею 0,17га, і було
прийняте рішення про рекомендацію
зборам уповноважених колгоспників
виділити ОСОБА_9 0,11 га в оренду при
зазначеному будинку, інші 0,06 га
виділені раніше ОСОБА_4. Рішення
загальних зборів уповноважених
колгоспників про виділення землі
ОСОБА_4 земельної ділянки, раніше
виділеної ОСОБА_10 під будівництво
жилого будинку, в архівах не виявлено,
не виявлено і рішення зборів
уповноважених про затвердження
рекомендації правління колгоспу
«Родіна». Самим ОСОБА_4 ці документи не
пред'явлені, тому вважає, що в його діях
має місце самовільне захоплення
частини належної їй частини земельної
ділянки площею 600 кв.м. Вважає, що
відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України,
придбавши жилий будинок у власність,
разом з правом власності на жилий
будинок до неї перейшло і право
користування земельною ділянкою
площею 1700 кв.м, оскільки саме така площа
присадибної земельної ділянки
підтверджується документально. Після
придбання нею вказаного жилого будинку
з'ясувалося, що сусідка ОСОБА_3
самовільно захопила частину належної
їй земельної ділянки, встановивши
самовільно огорожу, яка щільно
прилягає до її жилого будинку,
захопивши таким чином територію, на
якій знаходиться відмостка стінки
жилого будинку, чим позбавила її
можливості обслуговувати на 22 метрах
будинок зі східної сторони, а також
перекрила доступ до газового вентиля,
чим порушуються її права. Також, ОСОБА_3
побудувала самовільно на відстані в 3-4
метрах від її колодязя уборну з
вигрібною ямою, чим грубо порушила
санітарно-технічні норми і вимоги ДБН
№360-92. Крім того, ОСОБА_3 без дозволу
користується належним їй дальнім
колодязем для поливу городу,
встановивши самочинно мотор і шланги,
чим перешкоджає їй користуватися цим
колодязем і порушує її право власності
на майно, але у добровільному порядку
усунути перешкоди відмовляється.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 05 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 до
арбітражного керуючого Чернова В.І.,
Новоазовської районної державної
адміністрації Донецької області,
Виноградненської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
незаконними і скасування рішень
правління колгоспу «Родіна», визнання
права користування земельною ділянкою,
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання
вчинити певні дії задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_3:

- припинити користування дальнім
колодязем літ.К, розташованим на
території домоволодіння ОСОБА_1 по
АДРЕСА_3 та звільнити зазначений
колодязь від мотору і шлангів;

- демонтувати за власний рахунок уборну
(туалет) літ.З, розташований на
території домоволодіння ОСОБА_3 по
АДРЕСА_3, очистити від нечистот і
засипати вигрібну яму.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по оплаті судового збору у
розмірі 57,35 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, позивачка
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
рішення скасувати частково та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги, а саме: визнати
незаконним та скасувати рішення
правління колгоспу «Родіна» №15 від
30.11.1989 року в частині рекомендації
Зборам уповноважених колгоспників
виділити в оренду ОСОБА_5 0.11 га
земельної ділянки при домоволодінні по
АДРЕСА_1; визнати рішення №9 засідання
правління колгоспу «Родіна»
Новоазовського району Донецької
області УРСР від 30.09.1988 року в частині
рекомендації зборам уповноважених
колгоспників донаділити ОСОБА_11 0.06 га
земельної ділянки по АДРЕСА_2 -
незаконним документом, що посвідчує
право користування ОСОБА_11, а згодом і
відповідача ОСОБА_4 спірною частиною
земельної ділянки та скасувати дане
рішення; визнати за нею право
користування земельною ділянкою в
розмірі 0,17 га ділянки по АДРЕСА_3 та
зобов'язати ОСОБА_4 повернути в її
користування частину земельної
ділянки розміром 0.06 га, яка фактично
розташована по АДРЕСА_3; зобов'язати
ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні присадибною земельною
ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_3
шляхом повернення самовільно зайнятої
нею частини земельної ділянки площею 19,
95 м2 , частина з якої являється
вимощенням, та демонтажу за рахунок
відповідачки збудованої споруди -
металевих воріт та фундаменту даних
воріт , які зведені на самовільно
зайнятій межі шириною 80 см, демонтажу
металевої огорожі довжиною 7, 20 м, яка
встановлена від воріт відповідачки до
кута її будинку, демонтажу металевої
огорожі на 80 см від південно-східного
кута будинку відкривши доступ до
газового вентилю; зобов'язати
відповідачку відновити межу, яка
поділяє належну їй земельну ділянку
АДРЕСА_3, яка належить відповідачці
відповідно до технічної документації
та звільнити межову лінію від
господарської споруди (курятнику). При
цьому посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідачка ОСОБА_3, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції в
частині зобов'язання її припинити
користування дальнім колодязем літ.К.
та звільнити зазначений колодязь від
мотору і шлангів, демонтувати за
власний рахунок уборну (таулет) літ.З,
очистити від нечистот і засипати
вигрібну яму, та стягнення з неї на
користь ОСОБА_1 судового збору, просить
рішення в цій частині скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволені цих вимог, а в іншій частині
рішення залишити без змін. При цьому
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та дослідженим доказам,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Арбітражний керуючий Чернов В.І.,
представники Новоазовської районної
державної адміністрації Донецької
області і Виноградненської сільської
ради Новоазовського району Донецької
області в судове засідання повторно не
з'явилися, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення виклику до
суду замовною кореспонденцією.
Виноградненський сільський голова
подав до суду письмову заяву про
розгляд справи у відсутності
представника сільської ради.
Арбітражний керуючий Чернов В.І. та
представник Новоазовської районної
державної адміністрації Донецької
області про причини неявки суду не
повідомили, ніяких заяв не подали. Тому,
відповідно до вимог ст.305 ЦПК України, з
урахуванням думки учасників процесу
колегія суддів дійшла до висновку про
розгляд справи у відсутності
зазначених осіб.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_1 та її представників
ОСОБА_12 і ОСОБА_13, які доводи
апеляційної скарги позивачки
підтримали, просили рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, також просили апеляційну
скаргу відповідачки відхилити,
заперечення відповідачки ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_14, які просили
апеляційну скаргу позивачки відхилити
та задовольнити скаргу ОСОБА_3, рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позову до ОСОБА_3 скасувати
та в цій частині ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову, а в
іншій частині рішення суду залишити
без зміни, перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивачки підлягає
відхиленню, а апеляційна скарга
відповідачки ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
рішення не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно ст.ст.5,6 Земельного кодексу
Української PCP (введеного в дію
постановою Верховної Ради №562-12 від 18
грудня 1990 року) громадяни набувають
право власності на земельні ділянки у
разі одержання їх у спадщину, одержання
частки землі у спільному майні
подружжя, купівлі-продажу, дарування та
обміну. До числа осіб, які працюють у
сільському господарстві, належать усі
працівники колективних
сільськогосподарських підприємств,
підсобних сільських господарств,
селянських (фермерських) господарств,
інших сільськогосподарських
підприємств, установ і організацій.
Колишнім власникам землі (їх
спадкоємцям) або землекористувачам
земельні ділянки не повертаються. За їх
бажанням їм може бути передано у
власність або надано у користування
інші земельні ділянки на загальних
підставах.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього ж
Земельного кодексу право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Згідно ч.1 ст.30 ЗК УPCP при переході прав
власності на будівлю і споруду разом з
цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договір відчуження -
будівлі і споруди.

Відповідно до ст.116 ЗК України (в
редакції 2001 року) громадяни та
юридичні особи набувають право
власності та право користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених
Земельним кодексом України або за
результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається у порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
кодексу.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їм у
користування.

Згідно вимог ст.ст.81,125 ЗК України
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі придбання за договором
купівлі-продажу, дарування, іншими
цивільно-правовими угодами,
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності,
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.
Право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
24.06.2003 року є власником жилого будинку
АДРЕСА_3, який розташований на
земельній ділянці Виноградненської
сільради. Договір купівлі-продажу
жилого будинку зареєстрований у
Новоазовському БТІ. Згідно даного
договору ОСОБА_7 і ОСОБА_5 продали, а
ОСОБА_1 купила жилий будинок літ.А1
жилою площею 86,2 кв.м, нежилу прибудову
літ.А-1, веранду літ.а, ганок літ.а1, сіни
літ.а-2, гараж з сараєм літ.Г, літню кухню
літ.Б, убиральню літ.Ж, огорожу №1,
мощення І, колодязі літ.К, К1 (т.1 а.с.11-12).

Згідно генерального плану
домоволодіння загальна площа
земельної ділянки по АДРЕСА_3 становить
1200 кв.м, з них під будівлями і спорудами
- 222 кв.м, під садом - 268 кв.м, під городом -
710 кв.м ( а.с.14,т.1).

Відповідно до копії свідоцтва на
забудову в сільських населених пунктах
Української PCP, оригінал якого суду
наданий не був, яке не має назви органу
(посадової особи), яким видано його,
забудовнику ОСОБА_10 на підставі
рішення №23 виконкому Виноградненської
сільради від 08 грудня 1971 року у АДРЕСА_3,
виділена земельна ділянка площею 1700
кв.м під забудову. ОСОБА_10 дозволене
зведення чотирикімнатного жилого
будинку житловою площею 54,4 кв.м,
надвірні будівлі - літня кухня, сарай,
гараж. Строк початку та закінчення
будівництва - грудень 1971 - грудень 1974
років (а.с.18,т.1).

З архівної виписки з протоколу №15
засідання правління колгоспу «Родіна»
Новоазовського району Донецької
області від 30 листопада 1989 року на а.с.33
т.1, судом встановлено, що за
результатами розгляду заяви ОСОБА_9
про виділення земельної ділянки при
подарованому домоволодінні в оренду в
кількості 0,17 га у с.Виноградне вирішено
рекомендувати зборам уповноважених
колгоспників виділити ОСОБА_9 0,11 га в
оренду при домоволодінні у АДРЕСА_3,
інші 0,06 га раніше виділені ОСОБА_4.

З повідомлення Виноградненського
сільського голови від 26 грудня 2011 року
вбачається, що за даними
погосподарських книг Виноградненської
сільради за домоволодінням АДРЕСА_3
значиться земельна ділянка: 1971 рік - 0,41
га, 1973 рік - 0,28 га, 1989 рік - 0,12 га, 2011 рік -
0,12 га (т.1,а.с.35).

Згідно довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців КСП «Родіна» 25 липня
2007 року припинило свою діяльність у
зв'язку з реорганізацією, 06 листопада
2007 року постановлене судове рішення
про порушення провадження у справі про
банкрутство юридичної особи, 06
листопада 2007 року постановлене судове
рішення про визнання юридичної особи
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури (т.1,а.с.51-52).

Згідно біржового контракту від 24.07.2001
року ОСОБА_16 придбав у ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19 жилий будинок АДРЕСА_3, який
розташований на землях
Виноградненської сільради. Покупцем
придбано жилий будинок літ.А-1 житловою
площею 49,2 кв.м. зі всіма господарськими
спорудами. Біржовий контракт
зареєстрований у Новоазовському БТІ
(т.1,а.с.70).

За даними генерального плану
домоволодіння АДРЕСА_3, виготовленого
спеціалістами Новоазовського БТІ 27
вересня 1999 року, загальна площа
земельної ділянки становить 1471,5 кв.м., з
яких під будівлями і спорудами - 159,1
кв.м. Крім жилого будинку літ.А- 1 згідно
експлікації на генеральному плані
зазначені гараж Б, котельня В, погреб
В/п, душ Г, уборна Д, огорожа №№1,2,
колодязь К, мощення І (т.1,а.с.72).

Згідно договору дарування жилого
будинку від 14.10.1997 року ОСОБА_6
подарував своєму сину ОСОБА_4 жилий
будинок по АДРЕСА_2. Жилий будинок
розташований на земельній ділянці
Виноградненської сільради. Договір
дарування жилого будинку
зареєстрований у Новоазовському БТІ
(т.1,а.с.76).

З дослідженого у судовому засіданні
оригіналу інвентарної справи
домоволодіння №6 по АДРЕСА_2
Новоазовського району встановлено, що
станом на 11 листопада 1989 року площа
земельної ділянки за зазначеною
адресою, власник ОСОБА_6, становила 1225
кв.м (арк.інв.справи 3).

З копії рішення Виноградненської
сільради №ХХП17-10 від 30 грудня 1998 року
(виправлення цифри 8 на цифру 7 виконане
без застереження і підпису посадової
особи) і додатку до цього рішення
вбачається, що сільська рада,
розглянувши заяви громадян, які
проживають на території сільської ради
про передачу їм у приватну власність
земельних ділянок для будівництва,
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель, відповідно до
ст.ст.6,67 ЗК України і Декрету КМУ №15-92
від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію
земельних ділянок» вирішила передати
безоплатно у приватну власність
громадянам за доданим до рішення
списком присадибні земельні ділянки,
розташовані на території
Виноградненської сільради для
будівництва, обслуговування жилого
будинку і господарських споруд, і
видати державні акти на право
приватної власності на землю. У додатку
до зазначеного рішення сільради поряд
з іншими зазначений ОСОБА_4, АДРЕСА_2, 0,16
га (т.1,а.с.77- 78).

Згідно витягу з протоколу №9 засідання
правління колгоспу «Родіна»
Новоазовського району Донецької
області від 30 вересня 1988 року
встановлено, що при розгляді заяв
слухали ОСОБА_6 про донаділення йому
земельної ділянки площею 0,06 га у
с.Виноградне, було вирішено
рекомендувати зборам уповноважених
колгоспників донаділити ОСОБА_6
земельну ділянку площею 0,06 га у
АДРЕСА_2, у ОСОБА_9 (т.1,а.с.79).

Рішенням виконкому Новоазовської
районної ради народних депутатів №209/6
від 24.09.1986 року ОСОБА_6 наданий дозвіл на
отримання проектних документів на
індивідуальний жилий будинок у
АДРЕСА_2, на виділеній ділянці колгоспу
«Родіна» (т.1,а.с.186).

З витягу з протоколу №4 загальних
зборів уповноважених колгоспників
колгоспу «Родіна» Новоазовського
району Донецької області від 10 серпня
1981 року встановлено, що на зборах за
результатами розгляду заяви ОСОБА_6 про
наділення йому земельної ділянки під
будівництво будинку у с.Виноградне
вирішено наділити йому земельну
ділянку площею 0,11 га під будівництво
будинку у АДРЕСА_2, (т.1,а.с.189), на
підтвердження чого суду надано
свідоцтво на забудову садиби в
сільських населених пунктах
Української PCP з підписами посадових
осіб (т.1,а.с. 190-191,), акт виносу в натурі
земельної ділянки індивідуального
забудовника ОСОБА_6 від 30.09.1986 року (т.1,
ас. 193), в яких площа земельної ділянки
зазначена 0,11 га.

3 даних погосподарських книг
Виноградненської сільради (т.1,а.с.217-231),
оригінали яких були оглянуті у
судовому засіданні в суді першої
інстанції, встановлено, що площа
земельної ділянки при колгоспному
домоволодінні ОСОБА_10 АДРЕСА_3 у 1980-1990
роках включно становила 0,18 га, з яких
під будівлями і спорудами - 0,01 га. З
січня 1991 року, коли соціальний статус
зазначеного домоволодіння змінився у
зв'язку з тим, що голова сім'ї ОСОБА_10
змінив місце роботи, вийшов з членів
колгоспу, був змінений на робочий,
площа земельної ділянки по цьому
домоволодінню становила 0,12 га, з яких
під будівлями і спорудами - 0,01 га.

За таких обставин, виходячи з того, що
батькові ОСОБА_4 - ОСОБА_6 загальними
зборами колгоспників колгоспу
«Родіна» у 1981 році виділена була
земельна ділянка площею 0,11 га під
будівництво жилого будинку по АДРЕСА_2,
правління колгоспу «Родіна» на своєму
засіданні 30 вересня 1988 року
рекомендувало зборам уповноважених
колгоспників донаділити із земельної
ділянки ОСОБА_10 ОСОБА_6 0,06 га землі у
АДРЕСА_2, а рішенням Виноградненської
сільської ради від 30.12.1998 року ОСОБА_4
передана безоплатно у приватну
власність земельна ділянка площею 0,16
га під будівництво і обслуговування
жилого будинку по АДРЕСА_2, та
враховуючи те, що сторони у справі -
фізичні особи - використовують свої
земельні ділянки фактично, проте не є
їх власниками, не мають державних
актів на землю або договорів оренди
землі, як передбачено ст.22 Земельного
кодексу Української PCP і ст.ст. 125-126 ЗК
України, тобто є землекористувачами
спірних земельних ділянок, суд першої
інстанції, проаналізувавши надані
докази в їх сукупності, дійшов до
висновку, що з боку відповідачів ОСОБА_4
і ОСОБА_3 відсутнє самовільне
захоплення частини земельної ділянки,
яка перебуває у користуванні позивача.
При цьому суд воходив з того, що ОСОБА_4
користується присадибною земельною
ділянкою не на підставі рішення
правління колгоспу «Родіна», а на
підставі рішення сільської ради, яке
ніким не визнане незаконним, не
скасоване і не визнане таким, що
втратило чинність. У зв'язку з цим суд
не знайшов підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за
нею права користування земельною
ділянкою площею 0,17 га і зобов'язання
відповідача ОСОБА_4 повернути їй
частину самовільно захопленої ним
земельної ділянки площею 0,06 га, яка
фактично розташована по АДРЕСА_3.

Також суд не встановив підстав для
визнання незаконними і скасування
рішень засідання правління колгоспу
«Родіна» №9 від 30 вересня 1988 року і №15
від 30 листопада 1989 року із-за
недоведеності, оскільки вони мають
рекомендований характер, ніяких
правових наслідків в собі не несуть, а
за даними державних архівів (т.1,а.с.40,41)
у протоколах засідань
Виноградненської сільради депутатів
трудящих за 1971 рік рішення про
виділення земельної ділянки АДРЕСА_3
ОСОБА_8 і рішення про вилучення частини
зазначеної земельної ділянки, рішень
загальних зборів колгоспників (або
уповноважених) колгоспу «Родіна» про
надання ОСОБА_6 із земель ОСОБА_10 0,06 га
землі не виявлено і суду не надано.

Виходячи з того, що за даними
погосподарських книг, генерального
плану при укладенні договору
купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_3
у червні 2003 року площа присадибної
ділянки становила 0,12 га, суд визнав
такими, що не підлягають задоволенню,
вимоги позивачки до відповідачки
ОСОБА_3 в частині усунення перешкод у
користуванні присадибною земельною
ділянкою шляхом повернення самовільно
зайнятої нею частини земельної ділянки
площею 19,95 кв.м, частина якої є
вимощенням, та демонтажу за рахунок
відповідачки збудованої споруди -
металевих воріт та фундаменту даних
воріт, які, як стверджує позивач,
зведені на самовільно зайнятій межі
шириною 80 см, а також демонтажу
металевої огорожі довжиною 7,20 м, яка
встановлена від воріт ОСОБА_3 до кута
будинку ОСОБА_1, демонтажу металевої
огорожі на 80 см від південно-східного
кута будинку, з метою надання доступу
до газового вентиля. З цих же підстав
суд прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 і
щодо зобов'язання відновити межу, яка
поділяє належну позивачці, земельну
ділянку АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_3,
на підставі технічної документації, і
про звільнення межової лінії від
курятника.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони випливають з
обставин справи та наявних у справі
доказів.

Доводи апеляційної скарги позивачки
про невідповідність даних висновків
суду обставинам справи та вимогам
закону є безпідставними та
спростовуються матеріалами цивільної
справи, що переглядається, матеріалами
справи №1-40/03 та матеріалами
інвентарних справ на домоволодіння
АДРЕСА_3 і домоволодіння АДРЕСА_2.

З матеріалів зазначених справ
вбачається, що згідно погосподарських
книг за період з 1980 року по 2010 рік, в 1989
році у зв'язку зі зміною статусу
колгоспного двору на робочий двір на
підставі рішення правління колгоспу
«Родіна» від 30.09.1988 року земельна
ділянка, виділена у користування
ОСОБА_8 як члену колгоспу, після його
смерті у зв'язку з набуттям колгоспного
двору статусу робочого двору, була
змінена до 1200кв.м., а земельна ділянка
600кв.м. була передана у користування
ОСОБА_6 (т.1 а.с.79,217-231). Рішенням
правління колгоспу «Родіна від 30.11.1989
року, затвердженим зборами
уповноважених колгоспників колгоспу
«Родіна» від 15.12.1989 року ОСОБА_9 було
надано у користування на праві оренди
земельну ділянку площею 0,11га при
домоволодінні АДРЕСА_3 (т.1 а.с.185).

Зазначені рішення правління колгоспу
винесені відповідно до вимог ст.ст.63-67,70
ЗК УРСР (в редакції 1970 року, чинній на
момент винесення рішень). Ці рішення у
встановлений ст.71 ЦК України (в
редакції 1963 року чинній на той час)
трирічний строк позовної давності
колишніми власниками домоволодіння
№103 та землекористувачами, в тому числі
і ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не були оскаржені.

У зв'язку з переходом права власності
на домоволодіння АДРЕСА_2 від ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 на підставі нотаріально
посвідченого договору дарування від
14.10.1997 року, до ОСОБА_4 перейшло і право
користування спірною земельною
ділянкою. Правомірність користування
ОСОБА_4 спірною земельною ділянко
площею 600кв.м. підтверджується також
рішенням Виноградненської сільської
ради від 30.12.1997 року про передачу йому у
власність земельної ділянки площею
0,16га за цією адресою (т.1 а.с.77-78) та
технічними документами на
домоволодіння (т.1 а.с.186-194), інвентарною
справою, оглянутими в судовому
засіданні інвентарною справою та
технічним паспортом на будинок.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про
відсутність підстав для визнання
незаконними і скасування рішень
правління колгоспу від 30.09.1988 року та
від 30.11.1989 року, визнання за позивачкою
права користування земельною ділянкою
площею 0,17га та зобов'язання ОСОБА_4
звільнити земельну ділянку площею
0,06га.

Свідоцтво про право власності на
будівлю, видане виконкомом
Виноградненської сільради 28.11.1996 року
на ім'я спадкодавця ОСОБА_8, який помер
21.10.1987 року, на домоволодіння АДРЕСА_3,
акт приймання в експлуатацію
закінченого будівництвом житлового
будинку і господарських споруд
індивідуального забудовника від 03.09.1996
року не спростовують правильність
висновків суду першої інстанції,
оскільки ці документи видавались
спадкоємцям для оформлення спадщини
без врахування рішень колгоспу та
сільської ради щодо зміни розміру
земельної ділянки, виділеної ОСОБА_20 в
1971 році, та яка до 1991 року перебувала у
розпорядженні колгоспу «Родіна». Крім
того, своє право користування
земельною ділянкою у встановленому на
той час порядку спадкоємці ОСОБА_5 і
ОСОБА_7 не оформили, а за технічними
документами на домоволодіння,
погосподарськими книгами станом на
момент оформлення спадщини та на
момент придбання позивачкою жилого
будинку за домоволодінням №103
значилась земельна ділянка 0,12га.

Та обставина, що ОСОБА_4 своє право на
землю у встановленому законом порядку
не оформив, не має правового значення,
оскільки це не позбавляє його права
користування спірною земельною
ділянкою, переданою йому у власність
рішенням Виноградненської сільської
ради, яке не визнано незаконним і не
скасовано, а тому є чинним на
теперішній час.

В ході розгляду справи суду першої
інстанції та апеляційному суду
позивачка і її представники не надали
жодних доказів на підтвердження того,
що відповідачка ОСОБА_3 після придбання
домоволодіння АДРЕСА_3 самочинно
встановила огорожу, самовільно
зайнявши частину земельної ділянки,
належної позивачки, створила їй
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою та обслуговуванні
домоволодіння, користуванні
замощенням і газовим винтелем.

Як вбачається зі справи і це не
оспорюється сторонами, у них відсутні
документи щодо встановлення межових
знаків між ділянками з визначенням
кутів повороту та прив'язки земельних
ділянок, право користування якими вони
набули при придбанні домоволодінь у
розмірах, визначених технічними
документами на момент придбання.

Ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді сторони не виявили
бажання заявити клопотання про
призначення судової
земельно-технічної експертизи із
залученням відповідних спеціалістів
для визначення меж земельних ділянок
та інших питань.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3
стверджувала, що огорожа по двору
будинку, яка примикає до стін
домоволодіння позивачки, була
встановлена попередніми власниками і
вона не змінювала її місце
розташування, а тільки замінила, бетоні
плити по межі огороду також були
встановлені попередніми власниками і
вона їх не переміщала, не перешкоджала
позивачці проходити на територію її
домоволодіння для обслуговування
стіни будинку, відмостки та
користування газовим винтелем. На
підтвердження своїх доводів надала
суду фотографії, з яких вбачається, що
розташування огорожі, бетонних плит по
городу не змінилося, огорожа не є
суцільною.

Позивачка та її представники не
заперечували, що на оглянутих
апеляційним судом фотографіях, наданих
відповідачкою, відображено стан
огорожі, що існувала на момент
придбання жилого будинку.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд неправильно не прийняв доказом
план зовнішніх меж, складений в червні
2011 року комісією з питань АПК і
регулюванню земельних
відносин,колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки даний план (т.1
а.с.22-23) складений без врахування меж
земельної ділянки ОСОБА_3, без
встановлення межових знаків з
відображенням кутів поворотів та
відповідної прив'язки і з нього не
вбачається за рахунок чого відбулося
зменшення земельної ділянки позивачки
з 12000кв.м. до 1198кв.м.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою шляхом повернення
самовільно зайнятої нею частини
земельної ділянки площею 19,95кв.м.,
демонтажу металевих воріт і їх
фундаменту, які зведені на самовільно
зайнятій земельній межі шириною 80см,
демонтажу металевої огорожі довжиною
7,20м від воріт до кута її будинку,
демонтажу металевої огорожі на 80см від
південо-східного кута будинку
відкривши доступ до газового винтелю;
зобов'язання відновити межу, що
розділяє земельні ділянки відповідно
до технічної документації та звільнити
межову лінію від господарської споруди
- курятника.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 та
покладаючи на ОСОБА_3 зобов'язання
демонтувати за власний рахунок уборну
літ.З, очистити її від нечистот і
засипати вигрібну яму, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно
генерального плану і пояснень ОСОБА_3
вона шість років тому, тобто у 2007 році,
звела уборну з вигрібною ямою на іншому
місці, ніж була зведена ця споруда
попередніми власниками. Згідно
генерального плану домоволодіння
АДРЕСА_3 уборна літ.Д і душ літ.Е
попередніми власниками домоволодіння
були зведені далі від колодязя,
розташованого на території ОСОБА_1, і на
відстані від межі з ОСОБА_1, а нова
уборна, зведена ОСОБА_3 у 2007 році,
розташована набагато ближче до
колодязя і практично на межі. Тому, з
урахуванням повідомлення заступника
начальника Інспекції Державного
архітектурно- будівельного контролю у
Донецькій області від 14.10.2011 року про
те, що вбиральня не є капітальною
спорудою, але встановлена з порушенням
санітарних норм, суд дійшов до висновку
про доведеність позовних вимог ОСОБА_1
в частині порушення ОСОБА_3
санітарно-технічних норм при зведенні
уборної літ.З з вигрібною ямою і в цій
частині позов задовольнив. Підстав для
покладання на ОСОБА_3 зобов'язань на
майбутнє заборонити зводити уборну на
відстані від колодязів не менше 15
метрів суд не встановив посилаючись на
те, що за правилами цивільного
законодавства України спори на
майбутнє судом не можуть вирішуватися,
оскільки відсутні дані допускати, що в
подальшому відповідачка буде
порушувати вимоги закону при
обладнанні вбиральні (уборної).

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи, наявним у справі
доказам та вимогам матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
невідповідність рішення суду в цій
частині обставинам справи та вимогам
закону є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи та
інвентарними справами на
домоволодіння №103а та №103, оглянутими в
судових засіданнях судом першої і
апеляційної інстанцій.

З матеріалів даних справ вбачається, що
на момент придбання домоволодіння
згідно біржового контракту від 24.07.2001
року в склад домоволодіння входила
уборна (вбиральня) літ.Д, цегляна, яка
була розташована на території городу.
При інвентаризації, проведеній в липні
2011 року встановлено, що дана уборна
знесена та облаштована нова уборна
(вбиральня) літ.З (стіни сталь листова),
яка розташована поблизу жилого будинку
№103а на місці теплиці літ.Г та
знаходиться рядом з колодязем літ.К,
розташованим на території
домоволодіння №103.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про
зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати за
власний рахунок уборну літ.З та
очистити її від нечистот і засипати
вигрібну яму, оскільки будівництво
уборної літ.З нею проведено без
узгодження з ОСОБА_1 та у порушення
санітарних норм (Забудова міських та
населених пунктів, п.3.3.1), чим
порушуються права позивачки.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
на те, що вона не зводила нову уборну на
новому місці, а лише обшила стару
уборну металевим листом, є
неспроможними та спростовуються
наведеними вище обставинами.

Покладаючи на ОСОБА_3 зобов'язання
припинити користування дальнім
колодязем літ.К, розташованим на
території домоволодіння ОСОБА_1 по
АДРЕСА_3 та звільнити зазначений
колодязь від мотору і шлангів, суд
першої інстанції виходив з того, що у
судовому засіданні знайшов
підтвердження факт, що колодязь літ.К
розташований на території присадибної
земельної ділянки позивачки, тому
дійшов до переконання, що ОСОБА_3
неправомірно користується колодязем.
При цьому суд послався на те, що згідно
інвентарних справ домоволодінь №103 і
АДРЕСА_3 станом на 30.11.1989 року колодязя
взагалі попередніми власниками на
території домоволодіння №103а зведено
не було, колодязь №4 збудований ОСОБА_3
у 2011 році (генеральний план - а.с.4,
оціночний акт на господарсько-побутові
споруди від 30 листопада 1989 року - а.с.7),
у правовстановлюючому документі на
придбання жилого будинку від 24.06.2003
року державним нотаріусом зазначено,
що ОСОБА_1 придбала разом з жилим
будинком і іншими спорудами колодязі
літ.К і К1, в той час як у
правовстановлюючому документі на
придбання ОСОБА_16 жилого будинку у
липні 2001 року за біржовим контрактом
зазначено, що той придбав жилий будинок
з усіма господарськими спорудами без
їх переліку.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

З інвентарної справи домоволодіння
АДРЕСА_3, що це домоволодіння належало
на праві власності ОСОБА_21 на підставі
довідки про право власності
колгоспного двору, виданої
Виноградненською сільською радою
25.08.1977 року. Згідно договору дарування
від 30.08.1977 року, посвідченого
секретарем виконкому Виноградненської
сільської ради, ОСОБА_21 належний їй
будинок подарувала ОСОБА_22, якому
20.02.1990 року на підставі рішення
виконкому Новоазовської ради народних
депутатів №146 від 05.07.1989 року було
видано свідоцтво №291 про право
приватної власності на будівлю.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 07.06.2001 року після смерті
ОСОБА_22 право власності на дане
домоволодіння набули ОСОБА_15, ОСОБА_18 і
ОСОБА_19, які за біржовим контрактом
№ВН-030 від 24.07.2001 року продали будинок
ОСОБА_23, який своє право власності
зареєстрував у встановленому на той
час порядку в БТІ Новоазовського
району.

З вказаної інвентарної справи також
вбачається, що при оформленні права на
спадщину та продажу житлового будинку
ОСОБА_23 в склад домоволодіння входив
колодязь К, розташований на межі
домоволодінь АДРЕСА_3, що
підтверджується
довідками-характеристиками,
генеральним планом (схемою)
домоволодіння та технічним паспортом
на домоволодіння (т.1 а.с.65-75).

Тому, висновок суду першої інстанції
про те, що колодязь не входив у склад
домоволодіння №103а на момент продажу
будинку ОСОБА_23, є неспроможними.

Відповідачка ОСОБА_3 набула право
власності на домоволодіння №103а на
підставі ухвали Новоазовського
районного суду Донецької області від
24.05.2011 року, яка набрала законної сили
30.05.2011 року, про визнання мирової угоди
по справі за її позовом до ОСОБА_23 про
поділ майна, а відповідно і право на
колодязь, розташований на межі
домоволодінь №103а та №103.

При оформленні реєстрації права
власності на домоволодіння №103а за
ОСОБА_3 працівниками Новоазовського
БТІ 05.07.2011 року в технічні документи на
домоволодіння були внесені поточні
зміни, які заключалися, в тому числі, в
зміні найменування будівель та споруд,
спірний колодязь був зазначений в
технічних документах за літ.№4.

Дані обставини підтверджуються
технічним паспортом на будинок,
інвентарною справою, а також
фотокартками, оглянутими апеляційним
судом в судовому засіданні та не
спростовані позивачкою і її
представниками.

Згідно інвентарної справи на
домоволодіння №103 по АДРЕСА_1,
належного ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 24.06.2003 року, за
технічними документами в склад
домоволодіння входить три колодязі
літ.К,К1,К2. Згідно генерального плану
спірний дальній колодязь знаходиться
на межі між домоволодіннями №103 та
№103а.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 24.06.2003 року ОСОБА_7 і ОСОБА_5 продали
ОСОБА_1 два колодязя літ.К і К1 (т.1 а.с.11).

Таким чином, виходячи з того, що спірний
колодязь знаходиться на межі
домоволодінь №103 і №103а, за технічними
документами входить в склад обох
вказаних домоволодінь, ним
користувались попередні власники обох
домоволодінь, слідує висновок, що
ОСОБА_3 правомірно користується даним
колодязем. Тому вимоги ОСОБА_1 про
покладання на ОСОБА_3 зобов'язань
припинити користуватися дальнім
колодязем та звільнити зазначений
колодязь від мотору і шлангів, є
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають із-за недоведеності
порушення її прав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
на дані обставини уваги не звернув та
помилково дійшов до висновку про
задоволення цих вимог. У зв'язку з цим
рішення суду в частині зобов'язання
ОСОБА_3 припинити користування дальнім
колодязем літ.К, розташованим на
території домоволодіння ОСОБА_1 по
АДРЕСА_3 та звільнити зазначений
колодязь від мотору і шлангів підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні даних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивачки
про необґрунтованість рішення суду про
відмову у відшкодуванні витрат на
правову допомогу колегія суддів вважає
безпідставними.

Зі справи вбачається, що договір про
надання адвокатських послуг був
укладений між ОСОБА_1 та адвокатом
ОСОБА_13 14.06.2013 року (т.1 а.с.152-154). Адвокат
ОСОБА_13 вступила в процес уже
розпочатий (провадження у справі
відкрито 28.12.2012 року) у якості
представника позивачки, всі дії згідно
договору про надання адвокатських
послуг (п.4.4 договору) здійснювала у
якості представника, а не як особа, що
надає правову допомогу, що вбачається з
матеріалів справи та журналу судових
засідань.

Крім того, із семи об'єднаних заявлених
позовних вимог судом задоволено лише
одну вимогу щодо уборної і в цій
частині рішення апеляційним судом
залишено без зміни, а в задоволенні
решти вимог відмовлено. В письмовому
звіті про фактичне надання
адвокатських послуг не наведено
конкретно які та з яких питань
надавались послуги щодо консультації
зі спірних правовідносин із
зазначенням часу, який був затрачений
саме з питань щодо уборної, як і на
підготовку процесуальних документів
та інших процесуальних дій у якості
особи, що надає правові послуги, щодо
даного конкретного предмету спору (т.2
а.с.31). Також у справі відсутні будь-які
процесуальні документи, з яких би
вбачалося, що вони виготовлені
адвокатом як особою, що надає правову
допомогу, а не як представником
позивачки. Тому відсутня можливість
визначити розмір витрат, понесених
позивачкою на надання їй адвокатом
правової допомоги щодо вимог, які судом
задоволені, для застосування положень
ст.88 ЦПК України про відшкодування на
користь позивачки за рахунок
відповідачки витрат на правову
допомогу пропорційно задоволеним
вимогам.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги позивачки про
невірне вирішення питання про відмову
у відшкодуванні витрат на правову
допомогу є безпідставними.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині зобов'язання
ОСОБА_3 припинити користування дальнім
колодязем літ.К, розташованим на
території домоволодіння ОСОБА_1 по
АДРЕСА_3 та звільнити зазначений
колодязь від мотору і шлангів підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні даних вимог.
Апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду в решті частини
колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного апеляційна
скарга позивачки підлягає відхиленню,
а апеляційна скарга відповідачки
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 05 грудня 2013 року
в частині зобов'язання ОСОБА_3
припинити користування дальнім
колодязем літ.К, розташованим на
території домоволодіння ОСОБА_1 по
АДРЕСА_3 та звільнити зазначений
колодязь від мотору і шлангів
скасувати та в задоволенні цього
позову ОСОБА_1 відмовити.

В решті частини рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Баркова Л.Л.

Судді:
Сорока Г.П.

Мироненко І.П.