АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/8486/14-ц 22-ц/774/2254/К/14
Справа № 212/8486/14-ц
Провадження 22-ц/774/2254/К/14
Категорія № 26 (ІІІ)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача
Копайгори Ігоря Васильовича,
представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 22 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю працівника на
виробництві,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» (ПАТ «ЦГЗК») та просила суд
стягнути з відповідача на її користь у
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю сина на виробництві, 800
000 грн.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 80 000
гривень та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ
«ЦГЗК», посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову
ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
на момент загибелі на виробництві сина
позивача ОСОБА_5 він не мешкав однією
сім*єю зі своєю матір*ю - позивачем у
справі ОСОБА_4, оскільки рішенням
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 22.03.2013 року встановлено факт
проживання однією сім*єю ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 у період з січня 2011 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Судом, на думку апелянта, не дано оцінки
тому факту, що згідно п.10 акту про
розслідування нещасного випадку на
виробництві, нещасний випадок з сином
позивача стався з його вини, зі сторони
роботодавця не було вчинено ніяких
протиправних дій та не було створено
шкідливих та небезпечних умов праці.
ПАТ «ЦГЗК» було створено
спеціалізований відділ охорони праці,
розроблені інструкції з охорони праці,
розробляються та виконуються
передбачені колективним договором
заходи щодо поліпшення умов праці. Крім
того, при прийомі на роботу син
позивача ОСОБА_5 був повідомлений про
небезпечні та шкідливі умови праці на
його робочому місці.

Також апелянт посилається на те, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказі спричинення їй
моральної шкоди, сума відшкодування
моральної шкоди, стягнута судом з
відповідача на користь позивача, не
відповідає вимогам розумності та
справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження позивач ОСОБА_4 є матір'ю
померлого ОСОБА_5.

Згідно трудової книжки син позивача
ОСОБА_5 з 12.09.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року
перебував у трудових відносинах з
відповідачем, працюючи гірником
очисного забою 5-го розряду на добувній
дільниці № 2 шахти ім. Оржонікідзе ПАТ
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат».

ІНФОРМАЦІЯ_1 року при виконанні
трудових обов'язків син позивача
ОСОБА_5 загинув під час нещасного
випадку, пов'язаного з виробництвом,
який стався внаслідок обвалення та
обрушення породи, про що було складено
Акт № 2 про нещасний випадок, пов'язаний
з виробництвом від 14.05.2012 року (форми Н-1)
та Акт проведення спеціального
розслідування нещасного випадку від
14.05.2012 року (форми Н-5).

Згідно розділу 6 Акту проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку від 04.05.2012 року, нещасний
випадок з сином позивача ОСОБА_5 стався
внаслідок невиконання посадовими
особами відповідача посадових
інструкцій, а отже вимог законодавства
в частині створення на робочих місцях
безпечних умов праці, здійснення
належного контролю за підлеглими при
виконанні ними правил безпеки
вибухових робіт.

Відповідно до п.10 Акту № 2 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом від
14.05.2012 року, особами, які допустили
порушення вимог законодавства про
охорону праці, визнано ОСОБА_5 та в.о.
майстра гірничої підземної дільниці
добувної дільниці № 2 ОСОБА_7

Задовольняючи частково позовні
вимоги , суд першої інстанції виходив з
наявності вини відповідача ПАТ «ЦГЗК»
у спричиненні моральної шкоди позивачу
у зв'язку зі смертю її сина, а також
наявність причинного зв'язку між
шкодою та протиправними діяннями
відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка завдала,
за наявності її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Внаслідок смерті сина позивачу завдано
моральну шкоду, яка полягає у тому, що
вона втратила близьку людину, за життя
у позивача та її син були приязні
стосунки, вони активно спілкувалися,
позивач отримувала від сина підтримку,
моральну та матеріальну допомогу, тому
втрата сина для неї є болісною.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо
спричинення позивачу неправомірними
діями відповідача ПАТ «ЦГЗК» моральної
шкоди є правильним.

Тому доводи апеляційної скарги про те,
що позивачем не надано доказів
спричинення їй моральної шкоди у
зв'язку зі смертю сина не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,
оскільки висновків суду не
спростовують.

Також не можуть бути взяті до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що на
момент загибелі на виробництві сина
позивача ОСОБА_5 він не мешкав однією
сім*єю зі своєю матір*ю - позивачем у
справі ОСОБА_4, оскільки рішенням
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 22.03.2013 року встановлено факт
проживання однією сім*єю ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 у період з січня 2011 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки відповідно
до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода,
завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю, тобто
встановлення факту сумісного
проживання законом не вимагається.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що зі сторони роботодавця не було
вчинено ніяких протиправних дій та не
було створено шкідливих та небезпечних
умов праці, ПАТ «ЦГЗК» було створено
спеціалізований відділ охорони праці,
розроблені інструкції з охорони праці,
розробляються та виконуються
передбачені колективним договором
заходи щодо поліпшення умов праці та
при прийомі на роботу син позивача
ОСОБА_5 був повідомлений про небезпечні
та шкідливі умови праці на його
робочому місці, не можуть бути
підставою для скасування законного та
обґрунтованого рішення суду та відмови
у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки
положеннями ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладено на власника або
уповноважений ним орган.

Однак, колегія суддів вважає, що
при визначенні суми моральної шкоди,
стягнутої з ПАТ «ЦГЗК» на користь
ОСОБА_4, судом не в повній мірі
враховані положення п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідачів та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Тому доводи апеляційної скарги в
цій частині заслуговують на увагу, а
рішення суду підлягає зміні в частині
розміру суми відшкодування моральної
шкоди, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Враховуючи обставини нещасного
випадку на виробництві, ступінь вини
загиблого на виробництві сина
позивача, істотність вимушених змін у
життєвих стосунках позивача ОСОБА_4,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили, колегія суддів
вважає, що сума моральної шкоди, яка
підлягає стягненню з ПАТ «ЦГЗК» на
користь позивача ОСОБА_4, повинна бути
зменшена з 80 000 грн. до 50 000 грн.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
на підставі ст.309 ЦПК України зміні в
частині розміру суми відшкодування
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з ПАТ «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_4, який необхідно
зменшити з 80000 грн. до 50000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат»
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 07 липня 2014 року
змінити в частині розміру суми
відшкодування моральної шкоди, яка
підлягає стягненню з Публічного
акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_4, зменшивши його з 80000
грн. до 50000 (п'ятдесяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: