АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2685/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3343/14
Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 24 вересня
2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом,
посилаючись на те, що 14 листопада 2008
року між ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №б/н,
за умовами якого відповідачка отримала
кредит у розмірі 3 500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 30 % річних.

У порушення умов кредитного договору,
ОСОБА_1 не виконує взяті на себе
зобов'язання, у зв'язку з чим за
кредитним договором виникла
заборгованість по поверненні тіла
кредиту у сумі 10 066,37 грн. та сплаті
відсотків за користування кредитними
коштами у сумі 22 749,23 грн.

З цих підстав, банк просив стягнути з
відповідачки у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
та сплати неустойки загальну суму 37 732,44
грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 24 вересня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального й процесуального права,
просило рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги банку
у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги банк зазначав, що звернувся до
суду з даним позовом у межах строків
позовної давності, тому вважає, що у
суду не було підстав для відмови у
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

Як убачається з матеріалів справи, що 14
листопада 2008 року між ВАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №б/н, за умовами
якого останнім було отримано кредитні
кошти у сумі 3 500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
річних на суму залишку заборгованості.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення заборгованості, банк
обґрунтовував свої вимоги тим, що за
кредитною карткою НОМЕР_1 станом на 30
травня 2014 року рахується
заборгованість за тілом кредиту у сумі
10 066,37 грн., заборгованість по процентам
- 22 749,23 грн., крім того, банком
нараховано неустойку у вигляді пені у
розмірі 2 881,93 грн., штрафу (фіксована
частина) - 500,00 грн., та штрафу (процентна
складова) - 1 784,88 грн.

Неналежне виконання ОСОБА_1 умов
кредитного договору №б/н від 14.08.2008
року підтверджується наданим банком
розрахунком заборгованості,
правильність якого відповідачкою не
оспорюється.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

У свою чергу, у правових позиціях
Верховного Суду України, викладених у
постановах від 6 листопада 2013 року в
справі №6-116цс13, та від 19 березня 2014 року
в справі №6-14цс14, роз'яснено, що початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, при цьому, за
кредитною карткою такий строк щодо
місячних платежів погашення кредиту
починає відраховувати після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі - зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст. 261
ЦК України), а не закінчення строку дії
договору.

Місцевим судом встановлено та не
заперечується банком, що для кредитної
картки встановлювався строк дії - до
листопада 2010 року, після чого
перевипуск картки не здійснювався та
нова картка ОСОБА_1 не отримувалась.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
цим позовом лише у серпні 2014 року,
тобто, поза межами як загального строку
позовної давності (ст. 257 ЦК України), що
обраховується до вимог банку щодо
стягнення заборгованості за тілом
кредиту та несплаченим відсотками, так
і строків спеціального позовної
давності (ст. 258 ЦК України) до вимог про
стягнення неустойки.

З огляду на положення ч. 3 ст. 267 цього ж
кодексу, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови в позові.

Як убачається з матеріалів справи,
заперечуючи проти пред'явленого
позову, у порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у
якій просила відмовити у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» за спливом
строків позовної давності (а.с. ).

З урахуванням поданої відповідачкою
заяви про застосування позовної
давності до позовних вимог банку,
місцевий суд дійшов вірного висновку
щодо наявності підстав, передбачених ч.
4 ст. 267 ЦК України, для відмови у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
з підстав пропуску строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на тому, що картковий рахунок відкрито
на необмежений строк, а кредитна картка
щороку проходила лонгацію, що не
відповідає положенням чинного
законодавства та обставинам справи, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Положення пункту 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг щодо строку
дії договору протягом 12 місяців з
моменту підписання стосується лише
строку дії цих Умов та правил, а не
кредитної картки, строк дії якої
визначається останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH).

За таких обставин, рішення місцевого
суду ухвалено з дотримання вимог
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 24 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
О.Ю. Кузнєцова

Судді:
С.Ю. Мартєв

Л.М. Хіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: