Справа №483/1249/14-ц 06.11.2014 06.11.2014 06.11.2014
Провадження № 22ц/784/2949/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 15 вересня 2014
року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк»(надалі - Банк) до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором про надання банківських
послуг,-

В С Т А Н О В И Л А:

5 червня 2014 року Банк звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15
березня 2007 року між ним та відповідачем
було укладено договір про надання
банківських послуг, відповідно до
якого останній отримав кредит в сумі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із відсотковою ставкою 36% річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом. У зв'язку з неналежним
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за кредитним договором
станом на 31 травня 2011 року у нього
утворилась заборгованість перед
банком, яка була стягнута за рішенням
Очаківського міськрайонного суду від 6
вересня 2011 року.

Проте, на теперішній час рішення суду
не виконується, у зв'язку з чим Банк,
уточнивши свої позовні вимоги, просив
стягнути проценти за користування
кредитними коштами у сумі 18809,50 грн.

Рішенням Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 15 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити вимоги
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом 15 березня 2007
року за заявою ОСОБА_2 було укладено
письмовий договір на видачу
кредитного ліміту в розмірі 5000 грн. на
кредитну картку з базовою процентною
ставкою 3% в місяць із рахунку 360 днів у
році. Він погодився, що ця заява разом
з Умовами про надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою та Тарифами
складають між ним та Банком договір про
надання банківських послуг. Строк дії
картки визначено в заяві терміном два
роки (а.с. 5).

Рішенням Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 6
вересня 2011 року з відповідача на
користь Банку стягнуто заборгованість
за цим договором станом на 31 травня 2011
року у розмірі 13595 грн. 17
коп.(а.с.12).

Це рішення суду до теперішнього часу не
виконано, виконавчий лист державним
виконавцем повернуто стягувачу у
зв'язку з відсутністю у боржника майна
(а.с. 31).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що строк дії кредитної картки
відповідача закінчився в 2009 році, а
відтак Банк після ухвалення судового
рішення про стягнення заборгованості
за кредитним договором безпідставно
нараховував боржнику проценти.

Проте з такими висновками суду колегія
суддів не погоджується з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний оплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами ( ч. 1).

Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства
(ч. 2 ).

За приписами ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Згідно до правової позиції, яка
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 19 березня 2014 року у
справі № 6-14цс 14, відповідно до правил
користування платіжною карткою, яка є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором кінцевий строк
повного погашення (повернення) кредиту
пов'язується зі спливом останнього
місяця дії картки, а не закінченням
строку дії договору.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно визначився, що строк дії
картки закінчився в березні 2009 року, а
відтак саме цей строк є кінцевим
строком повного погашення боргу.

При цьому судом не враховано, що
проценти, визначені ст.ст. 536,
1048 ЦК України є платою за користування
чужими коштами, яка за відсутності
іншої домовленості сторін сплачується
боржником за весь період користування
грошима, у тому числі після настання
терміну їх повернення.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України,
зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

За такого, сама по собі наявність
судового рішення про задоволення
вимог кредитора, за відсутності
реального виконання боржником цього
рішення, не припиняє правовідносин
сторін договору, не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
процентів.

Отже, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про
безпідставність нарахування Банком
процентів за укладеним договором про
надання банківських послуг після
ухвалення рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 6 вересня 2011 року, яким з
ОСОБА_2 стягнута сума боргу.

Обраховуючи суму процентів, що
підлягають стягненню з боржника за
договором про надання банківських
послуг Банк виходив з процентної
ставки розміром 72 % річних.

Між тим, відповідно до заяви, що є
невід'ємною частиною договору про
надання банківських послуг, процентна
ставка по кредитному ліміту узгоджена
сторонами 3% в місяць з рахунку 360 днів у
року, тобто 36% на рік.

Більш того, як встановлено рішенням
Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 6 вересня 2011
року Банк збільшив розмір процентів в
односторонньому порядку з порушенням
умов договору та вимог чинного
законодавства, тому таке збільшення
розміру процентів суд визнав
незаконним.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Посилання Банку на наказ № 1663 від 31
серпня 2005 року, виданий головою
правління Банку для всіх працівників
банківської установи, є
безпідставними. Цим наказом
передбачені умови обслуговування
кредитної картки «Универсапльна»,
зокрема «Ciassic UAH», в частині сплати
процентної ставки за прострочення
платежів у розмірі 6% на місяць, проте
така процентна ставка не була
передбачена умовами договору,
укладеного між сторонами, зазначений
наказ не є невід'ємною частиною
договору про надання банківських
послуг, з такими умовами позичальник не
ознайомлювався.

З огляду на таке, колегія суддів
вважає, що з ОСОБА_2 підлягають
стягненню проценти за
кредитно-заставним договором за
період з 31 травня 2011 року по 30 квітня 2014
року виходячи із розміру процентної
ставки 36 % річних.

Відповідно до уточненого Банком
розрахунку, де процентна ставка
складає 36% річних, розмір таких
процентів складає 7441.81 грн.

З урахуванням викладеного,
рішення суду першої інстанції на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог у розмірі
7441.81 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь Банку підлягають
стягненню судові витрати, зокрема
витрати на оплату судового збору при
зверненні до суду з позовною заявою та
апеляційною скаргою пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог у
загальному розмірі 144 грн. 59 коп. ( 96.39
грн. + 48.20 грн.).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 15
вересня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 7441 грн.
(сім тисяч чотириста сорок одну) 81 коп.
проценти за невиконання грошового
зобов'язання станом на 30 квітня 2014 року
за договором про надання банківських
послуг від 15 березня 2007 року, а також 144
грн. 59 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: