Дата документу 30.10.2014
Справа № 320/4947/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі - Макаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідачки
заборгованість в розмірі 14310,47 грн. за
кредитним договором № б/н від 18.05.2007 р.
та витрати по сплаті судового збору в
сумі 243,60 грн.

Від представника позивача надійшла
заява з проханням слухати справу у її
відсутність, на задоволенні позову
наполягає та вказала, що за вказаним
кредитним договором строк позовної
давності не пропущений за таких
обставин: останній платіж сплачено
11.05.2011 р. в розмірі 191,92 грн., порядок
погашення заборгованості визначено
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості. Як вбачається з
розрахунку заборгованості графи № 3 та
№ 5, в разі несплати чергового платежу
сума ставала простроченою, сума
поточної заборгованості зменшувалась
на вказаний щомісячний платіж, сума
простроченої - збільшувалась на цю
суму. Останній платіж для погашення
заборгованості відповідачка повинна
була зробити 29.03.2012 р. Після цього строк
заборгованості за тілом кредиту
повністю вийшов на просрочку. Таким
чином, строк повернення кредитних
коштів 29.03.2012 р. Згідно постанови
Верховного Суду України від 17.09.2014 р.,
строк позовної давності щодо
повернення кредиту в повному обсязі
починає спливати після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту. На підставі викладеного, строк
позовної давності не пропущений.

Від відповідачки надійшла заява з
проханням слухати справу у її
відсутність, позов не визнає, просить
застосувати строк позовної давності,
оскільки останній платіж нею був
сплачений 11.05.2011 р.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

18.05.2007 р. між позивачем та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір № б/н,
згідно з яким відповідачка отримала
кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом /а.с.9-15/.

Згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Позивач вказує, що у зв'язку з
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 30.04.2014 р.
має заборгованість 18231,83 грн., яка
складається з наступного: 4659,89 грн. -
заборгованість за кредитом; 13571,94 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом. Від цієї суми
заборгованості віднімається сума у
розмірі 5079 грн., яка була стягнена
судовим наказом Мелітопольського
міськрайонного суду від 15.05.2008 р. про
стягнення з відповідачки на користь
позивача, різниця становить - 13152,83 грн.;
а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:
500 грн. - штраф (фіксована частина), 657,64
грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

22.05.2014 р. позивач звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Відповідачка просить суд застосувати
наслідки пропуску позивачем строків
позовної давності, наполягаючи на тому,
що нею 11.05.2011 р. був сплачений останній
платіж.

Представник позивача вважає, що строк
позовної давності позивачем не
пропущений, посилаючись на те, що 11.05.2011
р. відповідачкою був сплачений
останній платіж в розмірі 191,92 грн.
Останній платіж для погашення
заборгованості відповідачка повинна
була зробити 29.03.2012 р. Таким чином, строк
повернення кредитних коштів 29.03.2012 р.

У відповідності зі ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, а сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідачкою з 11.05.2011 р. не
вносились поточні щомісячні платежі, з
цього часу виникла прострочена
заборгованість, проте ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом про захист свого порушеного
права лише 24.09.2014 року (а.с.1), тобто з
пропуском установленого статею 257 ЦК
України трирічного строку позовної
давності.

Суд не приймає до уваги доводи
представника позивача про те, що
останній платіж для погашення
заборгованості відповідачка повинна
була зробити 29.03.2012 р. і таким чином,
строк повернення кредитних коштів
29.03.2012 р.

Таким чином, суд вважає, що
позивачем пропущений строк позовної
давності, а тому в задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 197, 212 ЦПК України,
ст. ст. 252, 256, 261, 267, 526 ЦК України, суд

вирішив:

В позові ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: