Провадження № 2/127/5621/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача –
державного виконавця Староміського
відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці питання про
передачу справи за підсудністю,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького
міського суду Вінницької області
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_5 відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції про визнання дійсним договору
купівлі–продажу, визнання права
власності та зняття арешту з майна.

В судовому засіданні до початку
розгляду справи по суті судом
встановлено, що постановою державного
виконавця Староміського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_3 від 06.12.2012 року
накладено арешт на рухоме майно,
зокрема, що є предметом спору по даній
справі - автомобіль ГАЗ 3110, 2000 р.в.,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить боржнику – ОСОБА_2 Також,
постановою державного виконавця даний
транспортний засіб було оголошено в
розшук. 30.04.2014 року спірний автомобіль
було затримано та передано на
тимчасове зберігання на спецмайданчик
в м. Чернівці, про що складено
відповідний акт № 550.

Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про
зняття арешту з майна пред'являються
за місцезнаходженням цього майна або
основної його частини.

Якщо після відкриття провадження у
справі та до початку судового розгляду
виявиться, що заяву було прийнято з
порушенням правил підсудності, суд
передає справу на розгляд належному
суду незалежно від волевиявлення
сторін (пункт 2 частини першої статті 116
ЦПК України).

Представник позивача заперечував щодо
передачі справи за підсудністю.
Зазначив, що окрім вимоги про зняття
арешту з майна, позивачем пред’явлено
й інші вимоги, а тому порушення правил
підсудності відсутні.

Відповідач та представник третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача при вирішенні даного
питання поклались на розсуд суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірний транспортний засіб перебуває
на зберіганні на спеціальному
майданчику в м. Чернівці.

Згідно ч. 14 ст. 110 ЦПК України позивач
має право на вибір між кількома судами,
якому згідно з цією статтею підсудна
справа, за винятком виключної
підсудності, встановленої ст. 114 цього
Кодексу.

Тому, хоч позовні вимоги, окрім вимоги
про зняття арешту з майна, містять й
інші вимоги, однак Цивільним
процесуальним кодексом України
визначена виключна підсудність справ з
приводу зняття арешту з майна, а тому, в
даному випадку, мають застосовуватися
правила виключної підсудності.

Конституцією України закріплено право
кожного на судовий захист та
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі (статті 55, 124).

Судом враховано, що забезпечення
кожному права на справедливий суд та
реалізація права особи на судовий
захист мають здійснюватися з
урахуванням норм Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(РИМ, 4.XI.1950), а також практики
Європейського суду з прав людини, які
відповідно до статті 17 Закону України
від 23 лютого 2006 року «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
застосовуються судами при розгляді
справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні спору щодо його цивільних
прав та обов'язків має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в суді, до
підсудності якого вона віднесена
процесуальним законом (стаття 8 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»).

Цивільна юрисдикція - це визначена
законом сукупність повноважень судів
щодо розгляду цивільних справ,
віднесених до їх компетенції (стаття 15
ЦПК України). Підсудність визначає коло
цивільних справ у спорах, вирішення
яких належить до повноважень
конкретного суду першої інстанції
(статті 108 - 114 ЦПК України).

Порушення правил підсудності є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд
передає справу на розгляд іншому суду,
якщо після відкриття провадження у
справі і до початку судового розгляду
виявилося, що заяву було прийнято з
порушенням правил підсудності.

В даному випадку суд передає справу на
розгляд належному суду незалежно від
волевиявлення сторін (пункт 2 частини
першої статті 116 ЦПК України). На що
також звернув увагу Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
Постанові Пленуму № 3 від 01.03.2013 року
«Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ».

Враховуючи положення ст.ст. 110, 114 ЦПК
України, захищаючи при цьому права та
інтереси як позивача так і відповідача
по справі, сприяючи справедливому
розгляду справи упродовж розумного
строку, суд приходить до висновку про
передачу даної цивільної справи за
підсудністю до належного суду.

На підставі викладеного та
керуючись ч. 2 ст. 114, п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_5 відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції про визнання дійсним договору
купівлі–продажу, визнання права
власності та зняття арешту з майна до
Першотравневого районного суду м.
Чернівців.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення.

Суддя: