АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції - Антипова
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 01 вересня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк «Приват
Банк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт-Україна»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 01 вересня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Приват Банк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт-Україна»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ
«Ділайт-Україна», ОСОБА_1 на користь ПАТ
«КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 1 146 496
грн. 87 коп. та судовий збір в сумі 3 654
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ
«Приват Банк» суми заборгованості за
кредитним договором та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 підтримав
апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечила проти
апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про солідарне стягнення з
ТОВ «Ділайт-Україна» та ОСОБА_1
заборгованості за договором кредиту на
загальну суму 1 146 496, 87 грн. та судового
збору в розмірі 3 654 грн., мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідачами порушено
умови кредитного договору в частині
своєчасного повернення кредиту та
сплати відсотків за його користування.

Судом встановлено, що 21.03.2013 року між
ПАТ «КБ «Приват Банк» та ТОВ
«Ділайт-Україна» було укладено договір
про надання овердрафтового кредиту.
Договір було підписано шляхом
використання електронного цифрового
підпису.

Згідно п. А.3. Договору ПАТ КБ
«Приватбанк» зобов'язався надати
відповідачу ліміт у розмірі 1 051 000 грн.
на термін до 20.03.2014 року, а відповідач
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та порядку,
встановлених кредитним договором.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

В порушення умов кредитного договору
ТОВ «Ділайт-Україна» свої зобов'язання
по кредитному договору не виконувало,
внаслідок чого станом на 23.01.2014 року
утворилась заборгованість в розмірі 1
146 496 грн. 87 коп., яка складається із:
заборгованості за кредитом - 887 480,25 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 158 478,24 грн.; пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - 49 538,38 грн., а
також штрафів відповідно п.5.8
кредитного договору: 1000 грн. - фіксована
частина; 50 000 грн. - відсоток від суми
встановленого ліміту.

З метою забезпечення виконання
кредитних зобов'язань ТОВ
«Ділайт-Україна», 21.03.2013 року між ПАТ
«Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено
договір поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до умов договору поруки
відповідач ОСОБА_1 зобов'язався перед
кредитором відповідати за виконання
позичальником усіх його зобов'язань в
повному обсязі, що виникли з кредитного
договору, в тому числі за повернення
суми боргу, відсотків за використання
кредитних коштів. Відповідальність
поручителя і позичальника є
солідарною.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позову та стягнення
солідарно з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 1 146 496 грн. 87 коп.

Судом першої інстанції встановлено та
не оспорюється відповідачем, що
останній платіж по договору кредиту
був здійснений 03.09.2013 року, що
підтверджується випискою банку.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України у справі №
6-53ц14 предметом якої був спір про
стягнення заборгованості за кредитним
договором «регулюючи правовідносини з
припинення поруки у зв'язку із
закінченням строку її чинності,
частина четверта статті 559 ЦК України
передбачає три випадки визначення
строку дії поруки: протягом строку,
установленого договором поруки (перше
речення частини четвертої статті 559 ЦК
України); протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання, якщо кредитор
не пред'явить вимоги до поручителя
(друге речення частини четвертої
статті 559 ЦК України); протягом одного
року від дня укладення договору поруки
(якщо строк основного зобов'язання не
встановлено або встановлено моментом
пред'явлення вимоги), якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя (третє
речення частини четвертої статті 559 ЦК
України).

З огляду на преклюзивний характер
строку й обумовлене цим припинення
права кредитора на реалізацію даного
виду забезпечення виконання
зобов'язань застосоване в другому
реченні частини четвертої статті 559 ЦК
України словосполучення «пред'явлення
вимоги» до поручителя протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання як
умови чинності поруки, слід розуміти як
пред'явлення кредитором у
встановленому законом порядку
протягом зазначеного строку саме
позовної, а не будь-якої іншої вимоги до
поручителя.

Отже, виходячи з положень другого
речення частини четвертої статті 559 ЦК
України, слід дійти висновку про те, що
вимогу до поручителя про виконання ним
солідарного з боржником зобов'язання
за договором повинно бути пред'явлено у
судовому порядку в межах строку дії
поруки, тобто упродовж шести місяців із
моменту настання строку погашення
чергового платежу за основним
зобов'язанням (якщо умовами договору
передбачено погашення кредиту
періодичними платежами), або із дня,
встановленого кредитором для
дострокового погашення кредиту в
порядку реалізації ним свого права,
передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або
із дня настання строку виконання
основного зобов'язання (у разі, якщо
кредит повинен бути погашений
одноразовим платежем)».

Виходячи з наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що порука не припинилася,
оскільки строк дії кредитного договору
закінчується 20.03.2014 року, останній
платіж за зобов'язанням було здійснено
позичальником 03.09.2013 року, позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідачів 07.02.2014 року, тобто у
продовж шести місяців із моменту
настання строку погашення чергового
платежу за основним зобов'язанням.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 01 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: