Номер провадження: 22-ц/785/8613/14
Головуючий у першій інстанції Дудник
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельними
ділянками та стягнення матеріальної та
моральної шкоди та зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 (треті особи -
відділ Держземагентства у Ренійському
районі Одеської області, Реєстраційна
служба Ренійського районного
управління юстиції в Одеській області)
про визнання недійсним та скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ренійського
районного суду Одеської області від 06
серпня 2014 року,

вирішила:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому
просив зобов'язати відповідачів
власними силами та за власний рахунок
знести самочинно збудовані на
території домоволодіння по АДРЕСА_1, а
саме: добудову до літньої кухні літер.
Ж, гараж літер. Е, які частково
розташовані на земельних ділянках
позивача, відновити межі спірних
земельних ділянок шляхом встановлення
огорожі на місті, зазначеному
відповідною проектною організацією як
межа, що розділяє земельні ділянки по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2.

В обґрунтування зазначених вимог
ОСОБА_2 зазначав, що на підставі
державних актів серії ЯЖ №702175 від
12.11.2008 року та серії ЯЖ №702169 від 12.11.2008
року про право власності на земельну
ділянку йому належать - земельна
ділянка площею 0,1000 га (кадастровий
номер :02:001:0044), виділена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
та земельна ділянка площею 0,0433 га
(кадастровий номер :02:001:0045),
виділена для ведення індивідуального
садівництва. Вищевказані земельні
ділянки розташовані по АДРЕСА_2. Також
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
власності від 18.05.2010р. належить
житловий будинок садибного типу з
господарськими спорудами та будівлями,
розташований по АДРЕСА_2.

Відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
підставі рішення Ренійського
районного суду від 31.01.2012 року на праві
власності належить житловий будинок із
надвірними будівлями, розташований по
АДРЕСА_1, отже вони є сусідами із
позивачем, закріплена за їхнім
домоволодінням земельна ділянка межує
із земельними ділянками, що належать
позивачу.

З вересня 2011р. ОСОБА_4
та ОСОБА_3 чинять протиправні дії
відносно ОСОБА_2, знесли паркан, що
стояв на межі його земельної ділянки та
розділяв їхні двори, та встановили
інший, відступивши вглиб земельної
ділянки ОСОБА_2 приблизно на 1 м. Також
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 самочинно, з
порушенням норм ДБН, без відповідної
проектної та дозвільної документації,
побудували гараж та прибудову до
літньої кухні на межі сусідніх
земельних ділянок, які частково
зведені на земельній ділянці ОСОБА_2,
виступаючи приблизно на 0,5 м. від межі.

У зв'язку із вищевказаними діями
відповідачів, ОСОБА_2 звертався до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області із відповідною
заявою, за результатами перевірки якої
було встановлено наявність самочинно
збудованих гаража та прибудови до
літньої кухні, ОСОБА_4 було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ст. 97 КУпАП, рекомендовано ОСОБА_2
виконати рекомендації рішення
виконкому Ренійської міської ради від
30.11.2011 року № 345 - звернутися до
проектної організації для
встановлення межі між спірними
земельними ділянками в натурі (на
місцевості). Оскільки рішення
Ренійської міськради не було виконано
жодною із сторін спору та не є
остаточним, керуючись вимогами ст. ст.
376, 386, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України,
ОСОБА_2 просив задовольнити його
вимоги.

Крім того, ОСОБА_2 заявив вимоги і щодо
стягнення з відповідачів на його
користь моральної шкоди в розмірі 10000
грн., вказуючи, що своїми протиправними
діями відповідачі заподіяли йому
душевні страждання, пов'язані із
погрозами, образами, нахабною
поведінкою, внаслідок чого він та його
дружина вимушені були звертатися до
міліції, інших державних органів та
Ренійської ради за захистом та
відновленням своїх прав, витрачаючи на
це свій час та «нерви», внаслідок чого
вони були вимушені звертатися до
медичного закладу та проходити
лікування.

Також ОСОБА_2 просить суд стягнути з
відповідачів 338 грн. матеріальної шкоди
(заподіяної внаслідок скандалу та
кинутого ОСОБА_3 каменю у хвіртку
позивача, в результаті чого її було
пошкоджено і вона підлягала
ремонтуванню) та судові витрати у
справі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали зустрічний
позов до ОСОБА_2, про визнання недійсним
державного акту серії ЯЖ № 702175 від
12.11.2008 року на право власності на
земельну ділянку та скасування його
державної реєстрації з причин
відсутності належним чином
оформленого акту встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та передачі довгострокових
межових знаків, не відповідності
вищевказаного державного акту вимогам
п.п. 1.12, 1.14, 1.19 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року
та зареєстрованого в МЮ України 04.06.1999
року за №354/3647.

Рішенням Ренійського районного суду
Одеської області від 06 серпня 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволені. Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№702175, виданий на підставі рішення
Ренійської міської ради Одеської
області від 17.07.2008 р. за №928-V,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №16 -
визнано недійсним та скасувано його
державну реєстрацію.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 та відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_2, суд першої інстанції
посилався на те, що ОСОБА_2 на праві
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_2, а також на підставі державних
актів серії ЯЖ №702175 від 12.11.2008 року та
серії ЯЖ №702169 від 12.11.2008 року про право
власності на земельну ділянку належать
- земельна ділянка площею 0,1000 га
(кадастровий номер :02:001:0044),
виділена для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), та земельна
ділянка площею 0,0433 га (кадастровий
номер :02:001:0045), виділена для
ведення індивідуального садівництва.
Вищевказані земельні ділянки
розташовані по АДРЕСА_2. В державному
акті серії ЯЖ №702175 від 12.11.2008 року
вказано, що він виданий на підставі
рішення Ренійської міської ради
Одеської області від 17.07.2008 року № 928-V,
яким було затверджено технічну
документацію землеустрою, розроблену
ПП «Інститут досліджень ринку та
оцінки» по безоплатній передачі
земельних ділянок у власність для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель та споруд в м. Рені.

Згідно із ст. 126 ЗК України державний
акт на право власності на землю є
документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку. ОСОБА_2
була передана земельна ділянка в
порядку безоплатної приватизації.

Наказом № 43 Державного комітету по
земельних ресурсах була затверджена та
зареєстрована в МЮ України 04.06.1999 року
№ 354/3647 затверджена Інструкція про
порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних
актів на право приватної власності на
землю, право колективної власності на
землю, право власності на землю і
право постійного користування землею,
договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1.12 Інструкції -
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі або
наданні земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та об'єднанням громадян всіх видів
проводиться після перенесення в натуру
(на місцевість) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
за затвердженим в установленому
порядку проектом відведення цієї
ділянки.

Згідно п. 1.14 Інструкції, довгострокові
межові знаки передаються на
зберігання власнику або користувачу
земельної ділянки, про що складається
відповідний акт. Акт складається у
трьох примірниках, підписується
власником або користувачем земельної
ділянки, виконавцем робіт і
представником районного (міського)
відділу (управління) земельних
ресурсів Держкомзему України. Один
примірник додається до
технічної документації зі складання
відповідного державного акта, другий -
передається виконавцю робіт, третій -
видається разом з державним актом на
землю власнику або користувачу
земельної ділянки. Власник або
користувач земельної ділянки
попереджається про відповідальність
за порушення чи знищення вказаних
знаків.

Відповідно до ч. 4, 7 ст. 55 Закону України
«Про землеустрій» в редакції, що діяла
на час складання спірного державного
акту, межі земельної ділянки в натурі
(на місцевості) закріплюються межовими
знаками встановленого зразка. Межові
знаки здаються за актом під нагляд на
збереження власниками землі та
землекористувачам, у тому числи
орендарям.

Враховуючі зазначені норми,
обов'язковою умовою складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку є перенесення в
натуру (на місцевості) меж земельної
ділянки та закріплення їх
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженим в
установленому порядку проектом
відведення цієї ділянки.

ОСОБА_2 надав у якості доказу
встановлення межі своєї земельної
ділянки акт встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
передачі довгострокових межових
знаків на зберігання, який з невідомих
суду причин не містить дати його
складання, хоча і має відмітку про те,
що його складено на підставі рішення
Ренійської міської ради від 17.07.2008 року
№ 928-V. У документах технічної
документації, що були витребувані
судом з відділу Держземагенства у
Ренійському районі міститься акт
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та передачі
довгострокових межових знаків на
зберігання (а.с. 106, зворот), який
датований 17.07.2008 року.

Даний документ (акт) є офіційним
документом, він констатує факт
винесення в натуру меж земельної
ділянки, у зв'язку із чим повинен
відповідати обов'язковим реквізитам
офіційного документу, не містити
жодних різночитань та не дописок між
примірниками, які зберігаються у його
утримувачів.

Обставини про порушення п. 1.12
Інструкції, при складанні спірного
державного акту підтверджуються
будівельно-технічною експертизою в
якій зазначено, що «на час дослідження
зовнішньої межі належних ОСОБА_2
земельних ділянок по АДРЕСА_2 з
кадастровими номерами :02:001:0044 та
:02:001:0045 визначаються лінійними
спорудами у вигляді огорож та стін
будівель, а безпосередньо їх сумісна
межа не позначена на місцевості
межовими знаками чи лінійними
спорудами». Цю обставину також
підтвердив і ОСОБА_2, який під час
розгляду справи пояснив, що межі
земельної ділянки не закріплювались
межовими знаками, йому межові знаки на
зберігання не передавались, що є
порушенням п. 1.14 Інструкції, а коли
визначались межі тодішній власник
домоволодіння АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 взагалі
у м. Рені була відсутня і нібито
погодила ці межі у телефонній розмові
із ним.

При складанні державного акту на право
власності на земельну ділянку були
допущені і інші порушення. Державний
акт було складено не за заявою ОСОБА_2,
що є порушенням п. 1.16 Інструкції, яка
зазначає, що одним із документів, який
повинен бути включений до технічної
документації зі складання державного
акту є заява власника землі або
землекористувача про складання
державного акта. Такої заяви ОСОБА_2 у
складі технічної документації немає.
Згідно п. 1.19 Інструкції технічна
документація зі складанн6я державних
актів на право власності на земельну
ділянку або на право постійного
користування земельною ділянкою
розробляється у двох примірниках.
Перший (з матеріалами польових
вимірювань і обчислень) зберігається в
районних (міських) відділах
(управліннях) земельних ресурсів
Держкомзему України, другий - у
виконавця робіт.

На підставі ухвали суду про
витребування доказів з відділу
Держземагенства у Ренійському районі
були витребувані завірені копії
технічної документації зі складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку. В наданих суду копіях
технічної документації заява ОСОБА_2
про складання державного акту
відсутня.

Складання державного акту без належним
чином оформленого акту встановлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та передачі довгострокових
межових знаків на зберігання, без заяви
ОСОБА_2 про складання державного акту,
без особистої участі та підпису
суміжного землекористувача є
незаконним, тому на думку суду першої
інстанції державний акт серії ЯЖ №702175
від 12.11.2008 року про право власності на
земельну ділянку повинен бути визнаний
недійсним та скасований.

Згідно п.п. 27, 28 Постанови КМУ від
09.09.2009р. № 1021 «Про затвердження
порядків ведення Поземельної книги та
книги записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів
оренди землі» запис у Поземельній
книзі скасовується (поновлюється)
посадовою особою територіального
органу Держземагентства на
підставі рішення суду. Скасування
(поновлення) запису здійснюється
шляхом внесення до автоматизованої
системи відомостей про скасування
(поновлення) із зазначенням
дати та підстави скасування
(поновлення), посади, прізвища та
ініціалів посадової особи, яка
скасувала (поновила) запис, та
формування з використанням
автоматизованої системи нових аркушів
Поземельної книги, що засвідчується
підписом посадової особи та
скріплюється печаткою територіального
органу Держземагентства.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
зазначав - оскільки без чітко
визначених меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та передачі
довгострокових межових знаків на
зберігання неможливо визначити, чи
порушувалися права користувача,
власника земельної ділянки (в даному
випадку ОСОБА_2.), чи була заподіяна йому
моральна шкода, адже неможливо
визначитися із поняттям протиправних
дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо порушення
ними меж між сусідніми земельними
ділянками, оскільки, як з'ясувалося під
час розгляду справи, межі між
земельними ділянками не встановлені,
межових знаків немає, а державний акт
серії ЯЖ №702175 від 12.11.2008 року про право
власності на земельну ділянку взагалі
повинен бути визнаний недійсним та
скасований.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи було
встановлено, що споруди (гараж та
прибудова до літньої кухні), що
належать нині ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
частково перебувають на території
земельної ділянки ОСОБА_2, але з
урахуванням встановлених під час
розгляду обставин справи, суд першої
інстанції оцінів цій доказ за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні всіх наявних у справі
доказів.

Відповідно дог ч. 6 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими ст. 212 ЦПК
України.

Згідно з поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з
приводу того, що будівництво гаражу та
прибудови до літньої кухні було
фактично розпочато ще колишнім
власником домоволодіння АДРЕСА_1, тобто
на момент набуття у власність
відповідачами вищевказаного житлового
будинку ці спірні споруди вже існували,
а ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тільки завершили
будівельні та косметичні роботи в них.
У ОСОБА_2 до того, як ОСОБА_4 та ОСОБА_3
стали власниками домоволодіння
будь-яких претензій та вимог до
колишнього власника не виникало,
конфліктна ситуація стала складатися
тільки із ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тобто вона
носить особистий характер. Таким чином,
суд першої інстанції прийшов до
висновку про недоведеність
протиправних дій відповідачів у
відношенні до ОСОБА_2, у зв'язку із чим
немає і причинно-наслідкового зв'язку
між діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та начебто
заподіянням ними моральної шкоди
ОСОБА_2 Під час розгляду судом справи
ОСОБА_2 неодноразово роз'яснювалось, що
з метою встановлення як самого факту
заподіяння моральної шкоди, так і її
грошового еквіваленту є необхідність у
проведенні судово-психологічної
експертизи, але він від її проведення
відмовився.

Що стосується вимог ОСОБА_2 щодо
стягнення з відповідачів матеріальної
шкоди в розмірі 338 грн., суд першої
інстанції вважав, що вони носять
непрямий характер та прямо не пов'язані
із земельними відношеннями між
сусідами, тобто не пов'язані із суттю
даного спору, не мають
причинно-наслідкового зв'язку, не
підтверджені належними доказами, отже
також не можуть бути задоволені судом.

З висновками суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_4, ОСОБА_3 колегія не погоджується.

Судом встановлено, що 12.11.2008 року ОСОБА_2
виданий держаний акт на право
власності на земельну ділянку
розташовану по АДРЕСА_2 серії ЯЖ №702175,
на підставі рішення Ренійської міської
ради Одеської області від 17.07.2008 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі рішення
Ренійського районного суду від 31.01.2012
року набули право власності на
житловий будинок із надвірними
будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

На час набуття ОСОБА_2 права власності
на зазначену земельну ділянку, права
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не були та не могли
бути порушені, оскільки вони набули
право власності на домоволодіння яке
розташоване на земельній ділянці за
адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення
суду лише 31.01.2012 року.

На підставі наведеного колегія вважає,
що відсутні підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в
зв'язку з чим рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

Колегія вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають,
однак не погоджується з висновками
суду першої інстанції якими він
керувався відмовляючи в позові ОСОБА_2

ОСОБА_2 в позовних вимогах до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 просив зобов'язати
відповідачів власними силами та за
власний рахунок знести самочинно
збудовані на території домоволодіння
по АДРЕСА_1, а саме: добудову до літньої
кухні літер. Ж, гараж літер. Е, які
частково розташовані на земельних
ділянках позивача, відновити межі
спірних земельних ділянок шляхом
встановлення огорожі на місті,
зазначеному відповідною проектною
організацією як межа, що розділяє
земельні ділянки по АДРЕСА_1 та по
АДРЕСА_2.

Обгрунтовуючи зазначені вимоги ОСОБА_2
зазначав, що між сторонами наявний спір
стосовно користування належної йому
земельної ділянки в зв'язку з чим він
звернувся до Ренійської міської ради в
вимогою вирішити спірні питання. Однак
Ренійська міська рада зазначене
питання не вирішила, а рішенням
виконкому Ренійської міської ради від
30.11.2011 року (а.с. 21) лише затверджений акт
технічної комісії від 04.11.2011 року по
обстеженню земельних ділянок сторін,
рекомендовано ОСОБА_2 звернутися до
проектної організації для
встановлення меж між земельними
ділянками сторін. Як зазначає позивач в
позові з зазначеним рішенням виконкому
він не згідний.

Оскільки позивач пов'язує вирішення
спору між сторонами з наявністю
відповідного рішення проектної
організації про встановлення меж, що
розділяє земельні ділянки сторін яке в
матеріалах справи відсутнє, колегія
вважає, що відсутні підстави для
задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних
вимог так як до встановлення проектною
організацією меж, що розділяє земельні
ділянки сторін неможливо визначити, чи
порушили відповідачі права позивача
пов'язані з користуванням належною
йому земельною ділянкою і з'ясування
обставин пов'язаних зі здійсненням
самочинного будівництва відповідачами
на земельній ділянці, які після
встановлення проектною організацією
меж, що розділяє земельні ділянки
сторін можуть знаходитись як на
земельній ділянці ОСОБА_2 так і на
земельній ділянці відповідачів.

Посилання ОСОБА_2 при розгляді справи в
апеляційній інстанції на акти
встановлення меж земельної ділянки від
17.07.2008 року (а.с. 18, 19) як на підставу для
задоволення позовних вимог, є
помилковим, оскільки в позовних
вимогах позивач не посилався на
зазначені акти як на підставу для
задоволення позовних вимог, а навпаки
пов'язував порушення своїх прав не
вирішенням Ренійською міською радою
спірного питання пов'язаного з
користуванням земельними ділянками
сторонами.

Колегія вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди не підлягають задоволенню в
зв'язку з недоведеністю позивачем
зазначених вимог і наявністю
невирішеного між сторонами спору
пов'язаного з користуванням земельними
ділянками.

Посилання в позовних вимогах ОСОБА_2 на
те, що ОСОБА_3 спричинив матеріальну
шкоду пошкодженням хвіртки нічим не
підтверджено.

На підставі наведеного колегія змінює
мотивувальну частину рішення суду
першої інстанції з підстав зазначених
в мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ренійського районного суду
Одеської області від 06 серпня 2014 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №702175, виданий на підставі
рішення Ренійської міської ради
Одеської області від 17.07.2008 р. за №928-V,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №16 та
скасування його державну реєстрацію.

Відмовити в задоволенні зазначених
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Змінити мотивувальну частину рішення
Ренійського районного суду Одеської
області від 06 серпня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Судді
О.А. Ступаков

О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич