№ 6/487/1041/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 року Заводський районний суд
м.Миколаєва

у складі: головуючого судді
Агєєвої Л.І.,

при секретарі
Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду подання
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянина ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

13.11.2014 року Центральний відділ
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції звернувся до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України громадянина ОСОБА_1,
мотивуючи тим, що він не виконує
зобов’язання, покладені на нього
рішенням суду.

Старший державний виконавець Сидор О.І.
в судовому засіданні подання
підтримала і просила його
задовольнити.

Вислухавши старшого державного
виконавця, дослідивши надані
матеріали, оцінивши докази, суд
приходить до наступного:

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні в Центральному відділі
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції перебуває зведене виконавче
провадження №43460239 з примусового
виконання виконавчого документа
№490/5175/13-ц від 24.12.2013 року, виданого
Центральним районним судом м.Миколаєва
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
КБ “Приватбанк” боргу в розмірі 10219,90
грн.; виконавчого листа №2-14-3645/09 від
27.09.2009 року, виданого Центральним
районним судом м. Миколаєва про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки “Істок” боргу в
розмірі 9005,90 грн.

На даний час, боржником рішення суду не
виконано.

Стаття 313 Цивільного кодексу України
регламентує, що фізична особа має право
на свободу пересування. Фізична особа,
яка досягла шістнадцяти років, має
право на вільний самостійний виїзд за
межі України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. №3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон).

Положеннями ст.6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п.2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань (п.5);

- якщо щодо нього подано цивільний
позов до суду - до закінчення
провадження у справі (п.8).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням - це
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Згідно з ст.377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
"доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК
України, згадане подання розглядається
судом негайно, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

При цьому, така санкція, як тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, передбачена не за наявності
факту невиконання зобов'язань, а за
ухилення від їх виконання.

Оскільки державним виконавцем не було
надано суду достовірних та
беззаперечних доказів, які свідчили б
про те, що боржник навмисно ухилявся
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судом, а тому суд не може
вирішити питання про його обмеження у
праві виїзду за межі України і вважає,
що заявнику слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ч. 1 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Подання Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвала набуває законної сили через 5
днів після її проголошення. Ухвала може
бути оскаржена до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
порядку, визначеному ст.294 ЦПК України.

СУДДЯ:
Л.І.Агєєва