Номер провадження: 22-ц/785/8113/14
Головуючий у першій інстанції Панчук
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П. Варикаші О.Д.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 14 липня 2014 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3
про визнання права власності вказуючи,
що перебуваючи в зареєстрованому шлюбу
з ОСОБА_3 з 17.09.1977 року по 19.06.2007 рік. В
період знаходження у шлюбі побудували
будинок за адресою АДРЕСА_1

19.06.2007 року шлюб було розірвано.

Земельна ділянка розміром 0,1549 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1
Одеської області приватизована та
на неї видано Державний акт про право
приватної власності серії ЯА № 278804
на ім'я ОСОБА_3

Будинок за адресою АДРЕСА_1
зареєстровано в Погосподарській Книзі
Єгорівської сільської Ради за № 21.
Позивач просви визнати право власності
на 1/2 частини житлового будинку та на 1/2
частини земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що вказаний
будинок він придбав у власність у
громадянина ОСОБА_4 , про що свідчить
розписка про отримання коштів, а тому
підстав для задоволення вимог позивача
не має. Просив в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 14 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, суд першої інстанції
посилався на те, що була приватизована
земельна ділянка розміром 0,1549 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1
Одеської області та на неї видано
Державний акт про право приватної
власності серії ЯА № 278804 на ім'я
ОСОБА_3. Вказане майно було набуто
шляхом безоплатної передачі земельної
ділянки ОСОБА_3, саме безоплатної
передачі, а тому суд першої інстанції
зазначив, що не має підстав для
задоволення вимог в цій частині позову
так, як вказане нерухоме майно не
придбано за спільні кошти подружжя.

Також суд першої інстанції зазначив, що
не підлягають задоволенню позовні
вимоги в частині визнання права
власності в розмірі 1/2 частини на
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1
Одеської області, оскільки свідоцтво
на право власності на вказаний будинок
було видано на ім'я ОСОБА_3 12.04.2007 року на
підставі рішення від 12.01.2007 року.
Відповідно до чинного законодавства
та ст. 331 ч. 2 ЦК України право власності
на нерухоме майно підлягає державній
реєстрації та виникає з моменту
державної реєстрації.

Державна реєстрація проведене тільки
10.06.2014 року, тобто право власності на
вказаний житловий будинок виникло у
ОСОБА_3 тільки 10.06.2014 року. Таким чином
на момент подачі позовної заяви
вказаний будинок не був
зареєстрований. Право власності на
вказаний житловий будинок виникло у
ОСОБА_3 в період коли він близько 7 років
не перебував у шлюбі з громадянкою
ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що у ОСОБА_2 виникло право на будівельні
матеріали, а не на частину будинку так,
як право власності виникає з моменту
державної реєстрації. Державна
реєстрація проведена 10.06.2014 року. А від
так підстав для визнання права
власності на 1/2 частини житлового
будинку за ОСОБА_2 у суду немає.
Відсутність державної реєстрації
нерухомого майна позбавляє ОСОБА_3
розпоряджатися вказаним майном
(відчуджувати його на користь третіх
осіб), а ОСОБА_2 вимагати визнання
права власності на 1/2 частини. Право
власності на вказаний будинок У ОСОБА_3
виникло, коли він не знаходився в шлюбі.

Суд першої інстанції зазначив,
що доказів в обґрунтування своїх
вимог позивачем не надано зовсім,
особисті права позивача не порушені,
позовних заяв щодо поділу майна та
визнання права власності на частину
спільно нажитого майна в 3 річний
термін з моменту розірвання шлюбу не
подавала, договору про добровільний
поділ майна в судове засідання не було
надано.

З зазначеними висновками суду
першої інстанції колегія не
погоджується.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
17.09.1977 року по 19.06.2007 рік.

В період знаходження у шлюбі
побудували будинок за адресою АДРЕСА_1
Одеської області загальною площею
житлового будинку складає 71,90 кв.м.,
житлової площі 45,10 кв.м., який
складається з приміщень: передня, пл. 5,50
кв.м., житлову кімнату площею 8,20 кв.м.,
житлову кімнату площею 11,50 кв.м.,
житлову кімнату площею 11,90 кв.м.,
житлову кімнату площею 9,50 кв.м., кухні
пл. 7,90 кв.м., коридору пл. 6,00 кв.м., ванної
кімнати пл. 4,90 кв.м., котельної пл. 2,50
кв.м., загальна площа житлового будинку
складає 71,90 кв.м., житлова площа 45,10 кв.м.,
та господарчих споруд: веранда літ. «а»
площею 28,10 кв.м., гараж літ. «В» площею 26
кв.м., цистерна літ. «І», сарай літ. «Г»
площею 14,90 кв.м., сарай літ. «Д» площею
12,40 кв.м., літня кухня літ «Б» площею 44,50
кв.м., уборна літ «Е» площею 1,20 кв.м.,
огорожа №1, ворота №2.

ОСОБА_3 24.04.2007 року отримав свідоцтво
про право власності на спірний будинок
(а.с. 17).

Державна реєстрація права власності на
житловий будинок була проведена
відповідачем 10.06.2014 року (а.с. 28).

Ст. 60 СК України визначено, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ст. 61 ч.ч. 1,4 СК України, об'єктами
права спільної сумісної власності
подружжя можуть бути будь-які речі, за
винятком тих, які виключені з
цивільного обороту. При цьому, речі для
професійних занять (музичні
інструменти, оргтехніка, лікарське
обладнання тощо), придбані за час шлюбу
для одного з подружжя, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст.ст. 331, 332 ЦК
України, право власності на
перероблену (нову) річ, створену з
використанням іншої речі (матеріалу),
набувається особою, що створила
(виготовила) цю річ. Відповідно до
частини другої статті 331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва. А якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. До виникнення права
власності на новозбудоване нерухоме
майно право власності існує лише на
матеріали, обладнання та інше майно, що
було використано в процесі
будівництва, згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК
України.

Оскільки будівництво спірного
будинку було завершено в період
знаходження сторін у шлюбі, сторони
набули право спірної сумісної
власності на спірний будинок.
Реєстрація права власності на спірний
будинок підтверджує право власності
сторін на будинок та надає можливість
розпорядитися цім майном. Реєстрація
право власності після розірвання шлюбу
не позивача права спільної сумісної
власності на спірне майно яке було
збудовано в період шлюбу і на яке було
видане свідоцтво про право власності
одному з подружжя.

Земельна ділянка розміром 0,1549 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1
Одеської області приватизована та
на неї видано Державний акт про право
приватної власності серії ЯА № 278804
на ім'я ОСОБА_3 22.11.2005 року (а.с. 8), в
період знаходження сторін у шлюбі.

Пунктом 18-2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року №7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» (із змінами,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19 березня
2010 року №2) передбачено, що відповідно
до положень статей 81, 116 ЗК України
окрема земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду.

Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до статей 120 3К,
377 ЦК.

Посилання суду першої інстанції
на пропуск позивачем строку звернення
до суду є помилковим, оскільки
відповідачем на надавалася заява про
застосування строків позовної
давності.

На підставі наведеного колегія вважає,
позовні вимоги позивача про визнання
права власності на 1/2 частину частину
будинку по АДРЕСА_1 загальною площею
житлового будинку складає 71,90 кв.м.,
житлової площі 45,10 кв.м., який
складається з приміщень: передня, пл. 5,50
кв.м., житлову кімнату площею 8,20 кв.м.,
житлову кімнату площею 11,50 кв.м.,
житлову кімнату площею 11,90 кв.м.,
житлову кімнату площею 9,50 кв.м., кухні
пл. 7,90 кв.м., коридору пл. 6,00 кв.м., ванної
кімнати пл. 4,90 кв.м., котельної пл. 2,50
кв.м., загальна площа житлового будинку
складає 71,90 кв.м., житлова площа 45,10 кв.м.,
та господарчих споруд: веранда літ. «а»
площею 28,10 кв.м., гараж літ. «В» площею 26
кв.м., цистерна літ. «І», сарай літ. «Г»
площею 14,90 кв.м., сарай літ. «Д» площею
12,40 кв.м., літня кухня літ «Б» площею 44,50
кв.м., уборна літ «Е» площею 1,20 кв.м.,
огорожа №1, ворота №2 підлягають
задоволенню.

Також колегія вважає, що підлягають
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про
визнання право власності на ? земельної
ділянки згідно державного акту серія
ЯА №278804 виданого 22.11.2005 року ОСОБА_3
згідно рішення Єгорівської сільської
ради від 15.09.2004 року № 137-ХХІV, загальною
площею 0,1549 га., розташованого по
АДРЕСА_1, цільове призначення - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка).

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 315, 314, 317
ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 14 липня 2014
року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину будинку по АДРЕСА_1 загальною
площею житлового будинку складає 71,90
кв.м., житлової площі 45,10 кв.м., який
складається з приміщень: передня, пл. 5,50
кв.м., житлову кімнату площею 8,20 кв.м.,
житлову кімнату площею 11,50 кв.м.,
житлову кімнату площею 11,90 кв.м.,
житлову кімнату площею 9,50 кв.м., кухні
пл. 7,90 кв.м., коридору пл. 6,00 кв.м., ванної
кімнати пл. 4,90 кв.м., котельної пл. 2,50
кв.м., загальна площа житлового будинку
складає 71,90 кв.м., житлова площа 45,10 кв.м.,
та господарчих споруд: веранда літ. «а»
площею 28,10 кв.м., гараж літ. «В» площею 26
кв.м., цистерна літ. «І», сарай літ. «Г»
площею 14,90 кв.м., сарай літ. «Д» площею
12,40 кв.м., літня кухня літ «Б» площею 44,50
кв.м., уборна літ «Е» площею 1,20 кв.м.,
огорожа №1, ворота №2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
земельної ділянки згідно державного
акту серія ЯА №278804 виданого 22.11.2005 року
ОСОБА_3 згідно рішення Єгорівської
сільської ради від 15.09.2004 року № 137-ХХІV,
загальною площею 0,1549 га., розташованого
по АДРЕСА_1, цільове призначення - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Судді
О.А.
Ступаков

А.П. Бабій

О.Д. Варикаша