ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-5077/11
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі :

головуючого судді
Куренкова Є.С.,

при секретарі
Олійник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань №126
по вул. Кошиця, 5А в м. Києві цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа : Київська міська
державна адміністрація, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка через свого
представника 28 лютого 2011 року
звернулася до суду з позовною заявою до
відповідача про поділ спільного майна
подружжя.

Відповідач звернувся до суду із
зустрічною позовної заявою до
позивачки про визнання права власності
на частку у спільному майні подружжя
та поділ майна подружжя.

В процесі розгляду справи
позивачка відмовилася від позовних
вимог про поділ автомобіля та об'єкту
незавершеного будівництва будинку, а
відповідач відмовився від зустрічної
позовної заяви, тому провадження по цим
позовним вимогам та позовній заяві
було закрито.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги про поділ спільного
майна подружжя - квартири АДРЕСА_1
підтримала та пояснила, що за час шлюбу
подружжям набуте майно, а саме
зазначена квартира, після розірвання
шлюбу майно не було поділено, тому вона
звернулася до суду з даною позовною
заявою, якою просить поділити спільне
майно колишнього подружжя наступним
чином: визнати за нею право власності
на 2 / 3 частини квартири АДРЕСА_1, з
врахуванням того, що їх спільна дитина
проживає з нею; визнати за відповідачем
право власності на 1 / 3 частину квартири
АДРЕСА_1, а також просить внести зміни,
що пов'язані із зміною сторін у
кредитній угоді №42 від 25 лютого 2003 року
«Про пільгове довготермінове
кредитування житлового будівництва»
яка була укладена між ОСОБА_3 та
Київською міською держаною
адміністрацією.

В судову засіданні представник
позивачки зазначені позовні вимоги
підтримав, відповідач та його
представник зазначені позовні вимоги
визнали.

Треті особи в судове засідання
після оголошених судом перерв не
з'явилися.

Заслухавши пояснення позивачки
та її представника, відповідача та його
представника, третіх осіб, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги про
поділ спільного майна подружжя -
квартири АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти
і відповідні їм правовідносини.

Відповідач та позивачка
зареєстрували шлюб 15 липня 1995 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб ( а. с. 7 ).

В шлюбі у позивачки та
відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася
дочка ОСОБА_6 ( а. с. 6 ).

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 07 жовтня 2010 визначено
їх шлюб розірвати ( а. с. 6 ).

За час перебування їх в цьому
шлюбі була укладена між відповідачем, з
однієї сторони, та третьою особою -
Київською міською державною
адміністрацією в особі Головного
управління житлового забезпечення, з
другої сторони, інвестиційна угода про
інвестування житлового будівництва
№42 від 25 лютого 2003 року ( а. с. 8- 10 ) та
укладена кредитна угода №42 про
пільгове довготермінове кредитування
житлового будівництва від 25 лютого 2003
року ( а. с . 11 - 14 ), укладений договір
застави від 03 березня 2003 року
зазначеної квартири ( а. с. 15 - 18 ) і на
підставі зазначених документів
відповідачу видано свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від 28
березня 2003 року на підставі наказу
Головного управління житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації за №429-С/КІ від
20 березня 2003 року ( а. с . 19 ).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута
за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Між сторонами - колишнім
подружжям виник спір про поділ
спільного майна подружжя, яке було
придбано за час шлюбу - квартири
АДРЕСА_1, тому ця квартира підлягає
поділу в частках, з врахуванням
неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_6,
яка проживає з позивачкою, і визнається
за позивакою право власності на 2 / 3
частини квартири АДРЕСА_1, за
відповідачем визнається право
власності на 1 / 3 частини квартири
АДРЕСА_1.

При задоволенні позовних вимог
позивачки про поділ спільного майна
подружжя - квартири АДРЕСА_1, необхідно
внести зміни, що пов'язані із зміною
сторін у кредитній угоді №42 від 25
лютого 2003 року «Про пільгове
довготермінове кредитування житлового
будівництва» яка була укладена між
ОСОБА_3 та Київською міською держаною
адміністрацією.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212 - 215 ЦПК
України і на підставі ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК
України, ст. ст. 331, 368, 372 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ
:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа : Київська міська державна
адміністрація, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя, -
задовольнити.

Поділити майно колишнього
подружжя наступним чином: визнати за
ОСОБА_2 право власності на 2 / 3 частини
квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3
право власності на 1 / 3 частини квартири
АДРЕСА_1.

Внести зміни, що пов'язані із
зміною сторін у кредитній угоді №42 від
25 лютого 2003 року «Про пільгове
довготермінове кредитування житлового
будівництва» яка була укладена між
ОСОБА_3 та Київською міською держаною
адміністрацією.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, з дня
отримання його копії.

Суддя