Справа № 456/3718/14-ц
Провадження № 2/456/1844/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"24" жовтня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Бучківської
В. Л.

при секретарі Березіній
Л.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Стрий цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з
позовом, в якому просить суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме:
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
покликається на те, що на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру від 23.09.1999 року вона та її
доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
співвласниками двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1. В даній квартирі, окрім неї та
її доньок - співвласників квартири,
зареєстровані її зять - відповідач по
справі ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 Відповідач за час спільного
життя постійно знущався над її донькою
ОСОБА_3 та над своїми дітьми,
влаштовував вдома бійки, скандали. Так,
в травні 2012 року, після чергового
скандалу та бійки, побоюючись
відповідальності, відповідач зібрав
всі свої речі і сказав, що їде в Росію, в
м. Санкт - Петербург і більше ніколи до
них не повернеться. З того часу від
відповідача жодних звісток немає.
Окрім цього, відповідач перед своїм
від'їздом у ПАТ «Райффайзенбанк» та ПАТ
КБ «Приватбанк» уклав кредитні
договори, однак не погасив їх, у зв'язку
з чим, до неї додому постійно приходять
і дзвонять, як вона розуміє, працівники
банку з вимогою погасити кредитні
зобов'язання ОСОБА_2 Жодних звісток від
зятя немає, вона змушена оплачувати за
нього комунальні послуги, а тому
просить позовні вимоги задоволити та
визнати відповідача таким, що втратив
право на користування жилим
приміщенням.

В судовому засіданні позивач,
будучи допитаною судом в якості свідка,
позовні вимоги підтримала та
зазначила, що їй та її донькам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на праві спільної часткової
власності належить квартира АДРЕСА_1, в
якій, окрім них, прописані її зять -
відповідач по справі та її онуки. Також
зазначила, що зі своїм зятем вона
жодних відносин не підтримує, його
місце проживання та перебування їй
невідоме. Доповнила, що ОСОБА_2, коли її
донька ОСОБА_3 була вагітною третьою
дитиною, в травні 2012 року, після
чергового скандалу зібрав свої речі і
пішов, залишивши дружину з трьома
дітьми, і з того часу в квартирі не
з'являється, не дзвонить, не цікавиться
дітьми, їх вихованням та не надає
жодної допомоги у їх утриманні. Просить
позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_9 в
судовому засіданні позов підтримала,
просить його задоволити та доповнила,
що сім'я позивача на даний момент
знаходиться в складному матеріальному
становищі і тому позивач вирішила
оформити субсидії на комунальні
послуги, однак прописка відповідача не
дає їй такої можливості, оскільки
потрібна довідка про доходи всіх
працездатних осіб, які зареєстровані у
квартирі, а оскільки місце перебування
та проживання відповідача невідоме, то
її довіритель позбавлена такої
можливості.

Відповідач, будучи неодноразово
належним чином повідомленим про час та
місце судового розгляду, що
підтверджується супровідними листами
та розписками, які повернулися на
адресу суду, в судові засідання не
з'являвся. У зв'язку з відміткою на
поштовому конверті «За закінченням
терміну зберігання», судом 09.10.2014 року
прийнято рішення про виклик
відповідача, на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК
України через оголошення в пресі.
Будучи належним чином повідомленим у
такий спосіб, відповідач у судове
засідання не з'явився, причин своєї
неявки суду не повідомив, що надало
підстави суду прийняти рішення про
розгляд справи в заочному порядку, на
підставі документів та доказів, що є в
матеріалах справи про права та
взаємовідносини сторін, що відповідає
вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого
позивач та її представник не
заперечили.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та її представника,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Міжнародним пактом про економічні,
соціальні та культурні права
встановлено, що держави, які беруть
участь у ньому, визнають право кожного
на достатній життєвий рівень для нього
і його сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг і житло, а також на
неухильне поліпшення умов житла (ст.11).

Стаття 47 Конституції України
закріплює право кожного на житло, яке є
однією з головних матеріальних умов
існування людини. Конституційне право
на житло означає насамперед право
громадянина мати житло для власного
проживання і проживання членів його
сім'ї. За змістом вказаної статті ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду. В контексті
конституційного положення частина 4
вказаної статті встановлює додаткові
гарантії щодо права користування
житлом, зокрема те, що ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Пунктом 34 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
передбачено, що під час розгляду
позовів про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, судам необхідно чітко
розмежовувати правовідносини, які
виникають між власником житла та
членами його сім'ї.

Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Судом встановлено наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
23.09.1999 року вбачається, що ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної
часткової власності в рівних долях
належить вищевказана квартира /а.с.7/.

З наведеного вбачається, що
позивач по справі - ОСОБА_1 є
співвласником квартири АДРЕСА_1.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає в кв.
АДРЕСА_4, позивач - це її сусідка. В
спірній квартирі проживає позивач, її
донька ОСОБА_3 з трьома дітьми, а
відповідач по справі - це чоловік
доньки позивача ОСОБА_3 Вона
неодноразово бачила його в стані
алкогольного сп'яніння, він поводив
себе неадекватно, в квартирі постійно
було чути сварки та скандали. На
протязі останніх трьох років вона
відповідача не бачила і про нього їй
нічого невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає в
квартирі АДРЕСА_5 і з позивачем по
справі вони сусіди. В квартирі АДРЕСА_1
проживає позивач зі своєю донькою
ОСОБА_3 та трьома онуками, а відповідача
по справі вона останній раз бачила
близько двох або трьох років тому.

З довідки, виданої ЖЕК № 4 м. Стрий від
30.01.2014 року № 1312 вбачається, що в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
позивач - ОСОБА_1, ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_2
(зять), ОСОБА_5, (онучка), ОСОБА_6 (онучка),
ОСОБА_7 (онук), ОСОБА_4 (донька) /а.с.8/.

З копії будинкової книги на квартиру
АДРЕСА_1, долученої позивачем в
судовому засіданні до матеріалів
справи вбачається, що у вказаній
квартирі зареєстровані: позивач
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2
(відповідач), ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
/а.с.30-37/.

З акту обстеження матеріально -
побутових умов від 22.10.2014 року,
складеного комісією ЖЕК № 4 м. Стрия на
запит суду вбачається, що обстеження
проводилося для фактичного
встановлення місця проживання ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_1 та вставлено, що
станом на 22.10.2014 року з виходом на місце
гр. ОСОБА_2 в квартирі не було і він там
не проживає /а.с.29/.

За таких обставин суд вважає, що в
судовому засіданні безспірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
близько трьох років тому покинув
помешкання і з невідомих причин в ньому
не проживає, комунальні послуги не
оплачує, жодних витрат по утриманню
житла не несе.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном, тому наявність реєстрації
відповідача в даному будинку
перешкоджає позивачу в користуванні
квартирою та впливає на її права, як
співвласника щодо володіння,
користування та розпорядження
належним їй майном.

Оцінюючи досліджені докази в їх
сукупності, суд приходить до
переконання, що позовна заява є
підставною і підлягає до задоволення,
оскільки відповідач без поважних
причин не проживає в спірній квартирі
близько 3 років, а тому його слід
визнати таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст.383, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК
України, суд

в и р і
ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право на користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд судового рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно

Рішення не набрало законної
сили

Суддя: ОСОБА_14