Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2216/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.11.2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді -
Чорнобривець О.С.

суддів - Кодрула М.А.

Черненко
В.В.

за участю секретаря - Кечкіна
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
заступника прокурора Кіровоградської
області на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 02
червня 2014 року, у справі за позовом
прокурора м. Кіровограда в інтересах
держави, уповноваженим органом якої
виступає Державна інспекція
сільського господарства в
Кіровоградській області до
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3,
за участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору - Реєстраційної
служби Кіровоградського міського
управління юстиції, Головного
управління Держземагенства у
Кіровоградській області, про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю, скасування
державної реєстрації, -

встановила:

В лютому 2013 року прокурор м.
Кіровограда, в інтересах держави,
уповноваженим органом якої виступає
Державна інспекція сільського
господарства в Кіровоградській
області (Держсільгоспінспекція),
звернувся в суд з позовом до
Кіровоградської міської ради та
ОСОБА_3, в якому просив визнати
незаконним та скасувати п.1 рішення
Кіровоградської міської ради від 16.02.2010
року № 3165 "Про передачу громадянам
міста земельних ділянок по АДРЕСА_1" в
частині затвердження ОСОБА_3 проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, у власність для
ведення садівництва; визнати
незаконним та скасувати п.20 рішення
Кіровоградської міської ради від 16.02.2010
року № 3165 "Про передачу громадянам
міста земельних ділянок по АДРЕСА_1" в
частині передачі ОСОБА_3 у власність
земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною
площею 1200 кв.м., для ведення садівництва
за рахунок земель житлової та
громадської забудови, що перебувають у
запасі за умови переведення до земель
сільськогосподарського призначення;
визнати недійсним та скасувати
державний акт серії ЯИ № 684362 на право
власності на земельну ділянку площею
1200,0 кв.м., для ведення садівництва,
виданий ОСОБА_3 на підставі рішення ceciї
Кіровоградської міської ради №3165 від
16.02.2010 року та скасувати державну
реєстрацію вказаного державного акту
серія ЯИ № 684362, виданого ОСОБА_3 на
підставі рішення ceciї Кіровоградської
міської ради № 3165 від 16.02.2010 року та
зареєстрованого 05 серпня 2010 року за №
19.

Зазначав, що проведеною прокуратурою
м. Кіровограда перевіркою було
встановлено, що рішенням
Кіровоградської міської ради від 15
жовтня 2009 № 2710 "Про затвердження
матеріалів вибору та надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок по
АДРЕСА_1" затверджено матеріали вибору
земельної ділянки та надано громадянам
міста (згідно з додатком) дозвіл та
вимоги на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, безоплатно у
власність, для ведення садівництва за
рахунок земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у запасі.

Відповідно до п.19 додатку
вказаного рішення гр. ОСОБА_3 надано
згоду на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність у АДРЕСА_1, для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
та ведення садівництва.

Пунктом 1 рішення
Кіровоградської міської ради від 16.02.2010
№ 3165 "Про передачу громадянам міста
земельних ділянок по АДРЕСА_1"
затверджено громадянам міста проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1 у власність для
ведення садівництва площею 3,44га та акт
визначення розміру збитків для
відшкодування власникам землі та
землекористувачам, пов'язаних з
вилученням земельної ділянки.

Пунктом 20 вказаного рішення ОСОБА_3
передано у власність земельну ділянку
по АДРЕСА_1 загальною площею 1200,00кв.м.
для ведення садівництва за рахунок
земель житлової та громадської
забудови, що перебувають в запасі за
умови переведення до земель
сільськогосподарського призначення.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 684362, який зареєстровано 05 серпня 2010
року за № 19.

Вважає, що рішення
Кіровоградської міської ради від 16.02.2010
№ 3165 "Про передачу громадянам міста
земельних ділянок по АДРЕСА_1" та
державний акт на право власності на
землю є незаконними, як такі, що не
відповідають вимогам ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст.
14 Конституції України, ст. ст. 19, 20, 58-61
Земельного кодексу України.

Спірна земельна ділянка, згідно
земельно-кадастрових даних, схеми
місця розташування, Генерального плану
міста Кіровограда та акту обстеження,
знаходиться в межах земель, що належать
до категорії земель водного фонду, ен
прибережною захисною смугою річки
Інгул у м. Кіровограді, тому вона не
може надаватися для садівництва.
Відповідачами порушено порядок зміни
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян та
юридичних осіб, передбачений п. 2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2002 року №502.

Справа розглядалась в судах
неодноразово.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 02 червня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Кіровоградської області
просить рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального права та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Зокрема зазначає, що суд першої
інстанції, при ухвалення рішення, не
взяв до уваги зміни до Земельного
Кодексу України, Закону України «Про
держаний контроль за використанням та
охороною земель», відповідно до яких,
починаючи з лютого 2012 року
повноваження Держсільгоспінспекції
України щодо здійснення державного
нагляду (контролю) у частині дотримання
земельного законодавства розширено, її
діяльність поширюється на землі усіх
категорій та форм власності, а не лише
на землі сільськогосподарського
призначення, як зазначено в судовому
рішенні.

У судовому засіданні суду
апеляційної інстанції прокурор
підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача - проти
доводів апеляційної скарги
заперечував. Просив залишити рішення
суду без змін.

Інші учасники процесу у судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення судової
повістки.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд, вирішуючи спір, перевіривши
повноваження та сферу діяльності
Держсільгоспінспекції,
проаналізувавши співвідношення прав
та інтересів, щодо відновлення яких
звернувся в суд позивач, дійшов
висновку, що вимоги позову виходять за
межі законних інтересів позивача.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Прокурор м. Кіровограда подав до
суду позов в інтересах Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області, посилаючись
на те, що оскаржуване рішення
Кіровоградської міської ради порушує
вимоги Земельного кодексу України щодо
розпорядження землями визначеної
категорії, оскільки передача земельних
ділянок у власність за рахунок земель
житлової та громадської забудови для
ведення садівництва є порушенням
ст.ст. 22,38 ЗК України.

Відповідно до п.1,3 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
указом Президента України від 13 квітня
2011 року, Державна інспекція сільського
господарства України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Згідно п. 4 Положення про Державну
інспекцію сільського господарства в
Кіровоградській області, відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, зокрема,
за дотриманням вимог земельного
законодавства при набутті права
власності на земельні ділянки за
договорами купівлі-продажу, міни,
дарування, застави та іншими
цивільними правовими угодами;
дотримання органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
юридичними та фізичними особами вимог
земельного законодавства та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю, дотриманням
вимог земельного законодавства
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування з питань
передачі у власність, надання у
користування, у тому числі в оренду,
зміни цільового призначення,
вилучення, викупу, продажу земельних
ділянок або прав на них на конкурентних
засадах.

Крім того, відповідно до ст. 5 Закону
України "Про державний контроль за
використанням та охороною земель"
державний контроль за використанням та
охороною земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Згідно п. а ч. 1 ст. 6 даного Закону
до повноважень центрального органу
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, належать зокрема:
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель у
частині додержання органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства України та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю, виконання
вимог щодо використання земельних
ділянок за цільовим призначенням, та
інше.

Згідно зі ст. 15-2 ЗК України, до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, у сфері земельних відносин,
належить організація та здійснення
державного нагляду (контролю) за
дотриманням земельного законодавства,
використанням та охороною земель усіх
категорій і форм власності, у тому
числі за: веденням державного обліку і
реєстрацією земель, достовірністю
інформації про наявність та
використання земель; дотриманням вимог
земельного законодавства при набутті
права власності на земельні ділянки за
договорами купівлі-продажу, міни,
дарування, застави та іншими
цивільно-правовими угодами;
дотриманням органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
юридичними та фізичними особами вимог
земельного законодавства та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю, дотримання
вимог земельного законодавства
органами виконавчой влади та органами
місцевого масоврядування з питань
передачі земель у власність та надання
у користування, зміни цільового
призначення та інш.

Наведені норми дають підставу для
висновку про те, що повноваження
Держсільгоспінспекції України щодо
здійснення державного нагляду у
частині дотримання земельного
законодавства поширюються на землі
усіх категорій та форм власності, а не
лише на землі сільськогосподарського
призначення, як помилково вирішив суд
першої інстанції.

Відповідно до ст.14 Конституції
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Категорії земель України мають
особливий правовий режим (ч.2 ст.18 ЗК
України).

Згідно зі ст. 19 ЗК України землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на категорії,
перелік яких є вичерпним, зокрема,
землі сільськогосподарського
призначення, землі житлової та
громадської забудови тощо. Земельні
ділянки кожної категорії земель, які не
надані у власність або користування
громадян чи юридичних осіб, можуть
перебувати у запасі.

Однією з основних вимог ЗК
України щодо використання земель є
вимога цільового використання
земельних ділянок.

Відповідно до ст.22 ЗК України
громадянам для ведення садівництва
надаються лише землі
сільськогосподарського призначення
(п.а ч.3 ст.22 ЗК України).

За змістом ст.35 ЗК України
основною кваліфікуючою ознакою
цільового призначення та цільового
використання земельної ділянки,
наданої для садівництва, є закладення
та вирощування багаторічних плодових
насаджень, разом з тим частина наданої
для садівництва земельної ділянки може
використовуватися для зведення
необхідних будинків, господарських
споруд, необхідних для сезонного
проживання громадянина та членів його
сім'ї, а також для зберігання
господарського інвентарю, вирощеної
продукції тощо.

Згідно зі ст.ст.38, 39 ЗК України
землі житлової та громадської забудови
використовуються відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів та
норм для розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

З матеріалів справи вбачається,
що спірна земельна ділянка в м.
Кіровограді по АДРЕСА_1, відноситься до
земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у запасі.

ОСОБА_3 звернулася із заявою до
Кіровоградської міської ради про
надання земельної ділянки для
садівництва.

Пунктом 1 рішення Кіровоградської
міської ради від 16.02.2010 № 3165 «Про
передачу громадянам міста земельних
ділянок по АДРЕСА_1, затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, у власність
громадян для ведення садівництва
площею 3,44 га. та акт визначення розміру
збитків для відшкодування власникам
землі та землекористувачам, пов'язаних
з вилученням земельної ділянки.

Пунктом 20 вказаного рішення
ОСОБА_3 передано у власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею
1200,00 кв.м. (у тому числі по угіддях: 1200,00
кв.м. - землі одно-та двоповерхової
житлової забудови) для ведення
садівництва за рахунок земель житлової
та громадської забудови, що
перебувають в запасі за умови
переведення до земель
сільськогосподарського призначення.

На підставі зазначеного рішення
ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯИ №
684362 на право власності на земельну
ділянку площею 1200,00 кв.м., розташовану
по АДРЕСА_1. В державному акті зазначено
цільове призначення земельної ділянки
для ведення садівництва, право
власності зареєстровано 30 червня 2010
року.

Згідно акту обстеження земельної
ділянки по АДРЕСА_1 від 31 січня 2013 року
спірна земельна ділянка - це масив
зелених насаджень загального
користування (багаторічні дерева:
верба, акація, клен, маслина, кущі) і
відповідає її природному стану, межі
земельної ділянки, як масиву, в натурі
не винесені, межові знаки не
встановлені.

Колегія суддів вважає, що оскаржуваний
п.20 рішення Кіровоградської міської
ради є незаконним, оскільки земельну
ділянку, віднесену до категорії земель
житлової та громадської забудови,
передано відповідачу для ведення
садівництва, разом з тим для ведення
садівництва могла бути передана
земельна ділянка тільки із земель
сільськогосподарського призначення.

Тобто на момент прийняття рішення
цільове призначення земельної ділянки
не було змінено, а тому рішенням
міської ради порушено основну вимогу
земельного законодавства щодо
цільового використання земель.

Таким чином, рішення ради прийнято з
порушенням норм Земельного кодексу
України щодо розпорядження землями
визначеної категорії земель та
передано її у власність ОСОБА_3 за іншим
цільовим призначенням.

Земельний кодекс України не передбачає
надання земельної ділянки громадянину
у власність за умови переведення землі
до іншої категорії.

Віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень, а зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою.
Зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України (ст.20 ЗК
України в редакції станом на час
виникнення спірних правовідносин).

Частинами першою та другою
статті 116 ЗК України визначено, що
громадяни і юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції на
час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 16
ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено перелік основних
способів захисту цивільних прав і
інтересів, серед яких припинення
правовідношення та визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Визнання незаконним
рішення органу місцевого
самоврядування передбачено ст.21 ЦК
України, ч.10 ст.59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку, що визнання актів органів
місцевого самоврядування незаконними
не суперчить чинному законодавству та
є належним способом захисту прав на
землю.

Крім того, в постанові Верховного
суду України від 22 травня 2013 року № 6-33
цс 13 сформульована обов'язкова для всіх
судів України правова позиція:
"Державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку".

Наведене свідчить, що відповідач
набув право власності на земельну
ділянку на підставі незаконного
рішення міської ради.

Визнання незаконним рішення міської
ради про передачу земельної ділянки у
власність є підставою для визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку, який
видано на підставі цього рішення, та
скасування державної реєстрації права
власності на земельну ділянку.

Належних та допустимих доказів того, що
спірна земельна ділянка перебуває в
прибережній смузі матеріали справи не
містять. Не встановлено передбачених
законом підстав для визнання
незаконним пункту 1 оскаржуваного
рішення ради, а такий спосіб захисту
цивільних прав як скасування
Державного акту на право власності на
земельну ділянку не передбачено чинним
законодавством.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для його
скасування з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ч.2
ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Кіровоградської області
задовольнити.

Скасувати рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 02
червня 2014 року.

Позов прокурора м. Кіровограда
задовольнити частково.

Визнати незаконним п. 20 рішення
Кіровоградської міської ради від 16.02.2010
р. № 3165 "Про передачу громадянам міста
земельних ділянок по АДРЕСА_1" про
передачу ОСОБА_3 у власність земельної
ділянки по АДРЕСА_1 , загальною
площею 1200 кв.м., для ведення
садівництва, за рахунок земель
житлової та громадської забудови, що
перебувають у запасі за умови
переведення до земель
сільськогосподарського
призначення.

Визнати недійсним державний
акт серії ЯИ №684362 на право власності на
земельну ділянку площею 1200, 00 кв.м. для
ведення садівництва, виданий ОСОБА_3 на
підставі рішення сесії
Кіровоградської міської ради №3165 від
16.02.2010 року.

Скасувати державну реєстрацію
державного акту серії ЯИ №684362 на право
власності на земельну ділянку площею
1200, 00 кв.м. для ведення садівництва,
виданого ОСОБА_3 на підставі рішення
сесії Кіровоградської міської ради
№3165 від 16.02.2010 року та зареєстрованого
30 червня 2010 року за №01.

В задоволенні іншої частини
позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: