Провадження № 2/161/3833/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

16 жовтня 2014 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Марчак Е.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Свій позов мотивує тим, між нми та
відповідачем 25 вересня 2013 року було
укладено договір безпроцентної позики
№ 25/09/13, згідно якого ОСОБА_1 передав
ОСОБА_2 1950 гривень зі строком
повернення до 24 жовтня 2013 року. Для
підтвердження факту отримання коштів,
відповідачем власноручно була
підписана розписка.

Зі спливом зазначеного терміну, ОСОБА_2
кошти не повернула і ухиляється від
виконання зобов'язання.

Крім того, вказує, що у зв'язку з
неналежним виконанням договору,
відповідач зобов'язана сплатити йому
71,93 грн. три відсотки річних та 358,54 грн.
інфляційних нарахувань, а також 15192,75
гривні штрафу, який передбачений
умовами договору позики.

З врахуванням уточнених позовних
вимог, просить суд стягнути з
відповідача на його користь 11976 гривень
26 копійок боргу за договором позики, а
також відшкодувати судові витрати по
справі.

В судове засідання позивач подав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності, не заперечував щодо
постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи.

За погодженням представника позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не
менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір безпроцентної позики № 25/09/13,
згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 1950
гривень зі строком повернення до 24
жовтня 2013 року (а.с. 4). Для підтвердження
факту отримання коштів, відповідачем
власноручно була підписана розписка
(а.с. 5).

Також встановлено, що до дня звернення
позивача в суд, відповідач не повернула
позивачу борг в сумі 1950 гривень, чим
порушив вимоги ст.1049 Цивільного
кодексу України та зобов'язання по
вищевказаному договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону,
вимога позивача про стягнення суми
боргу за договором позики з
врахуванням трьох відсотків річних в
сумі 46,16 грн. та індексу інфляції в сумі
230,01 грн. підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до п. 5.1. та 5.2.
договору, за невиконання чи неналежне
виконання умов даного Договору сторони
несуть відповідальність передбачену
чинним законодавством України, у
випадку неповернення позичальником
суми позики у строк, передбачений п. 4.1.
даного договору позичальник сплачує
позикодавцю штраф у п'ятикратному
розмірі від суми позики. Таким чином з
ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1
9750 грн. штрафу.

Проаналізувавши зібрані та
дослідженні по справі докази, суд
прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 слід
стягнути в користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики в
розмірі 11976 гривень 26 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а тому з
відповідача в користь позивача слід
стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215,
218, 226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 1046, 1047
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 заборгованість за договором
позики в розмірі 11976 (одинадцять тисяч
дев'ятсот сімдесят шість) гривень 26
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
понесені судові витрати по справі, а
саме: 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.