Справа № 464/5042/14
Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/5296/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на ухвалу Сихівського
районного судум. Львова від 19 червня 2014
року у справі за скаргою публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на дії та постанову
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Батюк М.В.-

в с т а н о в и л
а:

оскаржуваною ухвалою відмовлено
в задоволенні скарги публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на дії та постанову
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Батюк М.В.

Ухвалу оскаржило ПАТ «Львівгаз»,
просить її скасувати і постановити
нову ухвалу про задоволення скарги.
Зазначає, що державним виконавцем не
вжито усіх заходів для виконання
судового наказу відповідно до ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження». Посилається на те, що
стягувач має право на отримання
коштів згідно рішення суду, однак
постанова про повернення виконавчого
документа є перешкодою у здійсненні
примусового стягнення заборгованості
з боржника

Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_2 на підтримання
скарги, перевіривши матеріали справи,
межі і доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає до задоволення, а ухвала
скасуванню.

Судом встановлено, що судовим
наказом Сихівського районного суду м.
Львова від 29.03.2013 р. стягнуто солідарно
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Львівгаз» заборгованість за спожитий
природній газ у розмірі 985,37 грн. та
судовий збір у сумі 114,70 грн. Цей судовий
наказ прийнятий до примусового
виконання Сихівським ВДВС Львівського
МУЮ.

Відповідно до ст.ст. 5, 52 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом, у тому числі
здійснюючи звернення стягнення на
майно боржника шляхом його арешту
(опису), вилучення та примусової
реалізації.

Пунктом 5 цієї статті передбачені
у разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається

також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

. Із матеріалів справи вбачається,
що постановою державного виконавця
Сихівського Львівського МУЮ від 26.12.2013
р. повернуто виконавчий лист стягувачу
у зв'язку з відсутністю майна,
належного боржнику на праві приватної
особистої власності.

Відмовляючи в задоволенні скарги,
суд першої інстанції виходив із того,
що державним виконавцем вживались
необхідні дії щодо встановлення
наявності у боржників ліквідного
майна та грошових коштів, на які б можна
було звернути стягнення, а щодо
нерухомого майна, яке належить
боржникам, то стягнення на це майно не
проводилось, оскільки сума стягнення
не перевищує десяти розмірів
мінімальної заробітної плати, а тому
дії державного виконавця є
правомірними..

Однак цей висновок суду не є
достатнім для того, щоб визнати дії
державного виконавця правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Доводи апеляційної скарги про те,
що державний виконавець не використав
надані йому законом повноваження для
виконання судового наказу є вірними,
так як державним виконавцем не
встановлено, яке майно, крім нерухомого
майна, належить особисто боржникам, і
на яке може бути звернуто стягнення, не
проведено опису цього майна.

Крім того, державним виконавцем
ні в суді першої інстанції, ні в суді
апеляційної інстанції не представлено
виконавче провадження, яке б
підтверджувало вжиття державним
виконавцем усіх заходів для виконання
судового наказу, а із матеріалів справи
не убачається, що нею вчинялись усі
необхідні дії для його виконання,

Отже, висновок суду першої
інстанції, що старший державний
виконавець діяла в межах її
повноважень та відповідно до вимог
закону є передчасним і не відповідає
матеріалам справи.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити, ухвалу
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.
317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного
суду м. Львова від 19 червня 2013 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: