Номер провадження: 22-ц/785/5236/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш
А.А.,

з участю секретаря Сілукової
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Ананьївської районної
державної адміністрації Одеської
області, Відділу держземагенства в
Ананьївському районі Одеської області
про спонукання укласти додаткову угоду
до договору оренди, про подовження його
дії, за позовом Фермерського
господарства «Злагода-Юг» до ОСОБА_2,
третя особа Ананьївська районна
державна адміністрація Одеської
області про усунення перешкод в
користуванні, витребування земельної
ділянки з чужого незаконного володіння
та відшкодування завданих збитків за
апеляційними скаргами прокурора
Ананьївського району Одеської області
в інтересах держави в особі Відділу
держземагенства в Ананьївському
районі Одеської області та
Ананьївської районної державної
адміністрації Одеської області на
рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 31 березня 2014 року,-

встановила:

05 червня 2012 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом до
Ананьївської районної державної
адміністрації Ананьївського району
Одеської області про спонукання
укласти додаткову угоду до договору
оренди про продовження його дії,
посилаючись на те, що 20 лютого 2006 року
між ним та Ананьївською районною
державною адміністрацією в особі
голови РДА Седова В.О. укладено договір
оренди земельної ділянки площею 41,7 га,
яка є комунальною власністю
територіальної громади Ананьївської
Першої сільської ради, але розташована
за межами населеного пункту.

Земельна ділянка передана в оренду на
підставі рішення Ананьївської Першої
сільради № 28 від 30 січня 2006 року.

Згідно п. 1.5. Договору оренди земельна
ділянка передана для вирощування
товарної сільськогосподарської
продукції, та без розроблення проекту
її відведення.

Земельна ділянка передана в строкове
(на п'ять років) платне користування.
Земельною ділянкою, зазначеною в
договорі оренди від 20 лютого 2006 року,
позивач користується з 15 січня 2002 року
на підставі аналогічного договору
оренди, тому просить суд задовольнити
позов.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав.

Рішенням Любашівського районного суду
Одеської області від 31 березня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Любашівського районного суду
Одеської області від 31 березня 2014 року
позов ФГ «Злагода-Юг» залишено без
розгляду.

Вважаючи, що вищезазначене рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
прокурор Ананьївського району
Одеської області в інтересах держави в
особі Відділу держземагенства в
Ананьївському районі Одеської області
та Ананьївська районна державна
адміністрація Одеської області
звернулися до суду з апеляційною
скаргою про скасування оскаржуваного
рішення з постановленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційних скарг, заперечення на них,
перевіривши матеріали справи,
законність i обґрунтованість
рішення суду першої iнстанцiї та
доводiв апеляційних скарг, колегія
суддів вважає за необхідне їх
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим, законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вищезазначеній нормі закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Як вбачаться з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Ананьївської Першої
сільської ради № 239-IV від 05.01.2006 року
ОСОБА_2 надано земельну ділянку на
умовах оренди із земель загального
користування площею 41.7 га терміном на
п»ять років для сінокосіння та
зобов»язано осаннього до 05.02.2006 року
укласти договір оренди в Ананьївській
районній державній адміністрації /т.1
а.с.111/.

20 лютого 2006 року між ОСОБА_2 та
Ананьївською районною державною
адміністрацію укладено договір оренди
земельної ділянки, яка знаходилась у
комунальній власності територіальної
громади Ананьївської Першої сільської
ради, відповідно до умов якого
Ананьївська районна державна
адміністрація передала, а ОСОБА_2
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку на території
Ананьївської Першої сільської ради.
Термін дії договору встановлений до 20
лютого 2011 року /т.1 а.с.5-7/.

Колегія суддів погоджується з доводами
Ананьївської районної державної
адміністрації, що ОСОБА_2
використовував землю не за цільовим
призначенням та не набув права оренди
земельної ділянки, оскільки договір
оренди не був зареєстрований у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право самостійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Як передбачено ч. 2 ст. 126 ЗК України,
право оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону,
або договором оренди землі та
договором відчуження права оренди
землі, зареєстрованим відповідно до
закону.

При цьому, в Одеській регіональній
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру» та відділу держкомзему у
Ананьївському районі Одеської області
відсутні відомості з приводу
укладання та реєстрації спірного
договору оренди /т.1 а.с.47, 48, 49/.

Також заслуговують на увагу доводи
Ананьївської районної державної
адміністрації, що ОСОБА_4 належним
чином не сплачував орендну плату, саме
- у 2006-2008 роках останній взагалі не
сплачував орендну плату за
користування земельною ділянкою, а
плата, здійснена ним в 2009-2011 роках є
меншою, ніж встановлено Ананьївською
районною державною адміністрацією /т.1
а.с.111/.

Відповідно до ст. 15 Закону України від
03.07.1992 № 2535-ХІІ "Про плату за землю"
власники землі та землекористувачі
сплачують земельний податок, а також
орендну плату за земельні ділянки
державної та комунальної власності з
дня виникнення права власності або
права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або
права користування земельною ділянкою
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році.

Відповідно до ч. З ст. 17 Закону України
від 03.07.1992 № 2535-ХІІ "Про плату за землю"
земельний податок, а також орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності громадянами
сплачується рівними частками до 15
серпня і 15 листопада. Відповідно до ч.5
ст. 17 Закону України від 03.07.1992 № 2535-ХІІ
"Про плату за землю" несплата
земельного податку, а також орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності виробниками
сільськогосподарської і рибної
продукції та громадянами протягом
року, іншими платниками - протягом
півроку вважається систематичною і є
підставою для припинення права
користування земельними ділянками.

Тобто ОСОБА_4 неналежним чином
виконував свої обов'язки по
користуванню земельною ділянкою,
використовував землю не за цільовим
призначенням, не сплачував належним
чином орендну плату, та взагалі не
набув права оренди в установленому
порядку.

Таким чином, безпідставним є посилання
суду першої інстанції на ст. 33 Закону
України «Про оренду землі», оскільки
поновлення договору оренди можливо
лише при належному виконанні орендарем
своїх обов'язків за договором, який
зареєстрований в установленому
порядку.

З приводу переважного права на
продовження договору оренди колегія
суддів звертає увагу на те, що,
відповідно до п. 8 договору від 20.02.2006р.
договір оренди укладено на 5 років.

За умовами договору, після закінчення
строку договору, орендар має переважне
право поновлення його на новий строк. У
цьому випадку орендар повинен не
пізніше ніж за 90 днів до закінчення
строку дії договору повідомити
письмово орендодавця про намір
продовжити його дію.

Строк договору сплинув 20.02.2011р.

Тобто, до 20.11.2010 року позивач повинен
був повідомити письмово орендодавця
про намір продовжити його дію, що він не
здійснив та на що суд першої інстанції
уваги не звернув.

На думку колегії суддів, обставина
того, що ОСОБА_2 17.12.2010р. звернувся до
голови Ананьївської РДА із письмовою
заявою про намір продовжити дію
договору, - не відповідає дійсності,
копія заяви від 17.12.2010 року, що
міститься в матеріалах справи - є
сумнівним доказом, позивач її оригінал
до суду не надав.

Крім цього, звернення позивача з заявою
від 17.12.2010р. до орендодавця є
пропущенням 90-денного строку,
передбаченого п. 8 договору.

Таким чином, заслуговують на
увагу доводи Ананьївської районної
державної адміністрації, що переважне
право оренди у позивача не виникло, та
не могло виникнути.

На думку колегії суддів, позивач не
довів обставини правомірності набуття
ним земельної ділянки належними та
допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у
достатньому обсязі не перевірив
вказаних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
наданим доказам не дав належної
правової оцінки в сукупності та їх
взаємному зв»язку, належним чином не
перевірив протиріччя та суперечності
наданих сторонами доказів у справі, та
помилково ухвалив рішення про
задоволенні позову, у зв'язку з чим
судове рішення підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, підлягають стягненню з ОСОБА_2
по 121,80 грн. судового збору на користь
держави та на користь Ананьївської
районної державної адміністрації
Одеської області.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2
ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги прокурора
Ананьївського району Одеської області
в інтересах держави в особі Відділу
держземагенства в Ананьївському
районі Одеської області та
Ананьївської районної державної
адміністрації Одеської області
задовольнити частково.

Рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 31 березня 2014 року
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Ананьївської районної державної
адміністрації Одеської області,
Відділу держземагенства в
Ананьївському районі Одеської області
про спонукання укласти додаткову угоду
до договору оренди, про подовження його
дії відмовити.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь
Ананьївської районної державної
адміністрації Одеської області
судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді

В.Д.Коротков

А.А.Калараш