Справа № 344/5211/14-ц
Провадження № 2/344/2754/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар
Кондратів Х.І.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
зобов'язання зняти заборону з
нерухомого майна, накладену на
підставі рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цивільним
позовом до виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
зобов'язання зняти заборону з
нерухомого майна - належної ОСОБА_2
квартири АДРЕСА_1, накладену на
підставі рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
16.11.1998 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала. Суду
пояснила, що не має відомостей про
накладення заборон на майно позивача. У
судове засідання для участі в судових
дебатах представник відповідача не
з'явився. Суд вважає, що з метою захисту
прав сторін на правову визначеність
щодо спору слід ухвалити рішення за
відсутності представника відповідача,
який висловив свою позицію в судовому
засіданні та мав можливість подати
докази, надіславши відповідачу копію
рішення для забезпечення можливості
оскарження.

Представник позивач у судовому
засіданні вимоги позову підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві,
та суду пояснив, що позивач не може
скористатися своїм правом власності на
квартиру, оскільки безпідставна
заборона його обмежує. Просив позов
задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, які надані
суду сторонами на обґрунтування їхніх
вимог та заперечень, з'ясувавши таким
чином фактичні обставини справи, суд
дійшов висновку про те, що між
сторонами виникли цивільні
правовідносини, а також про належну
обґрунтованість позовних вимог у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень, крім випадків наявності
підстав для звільнення від
доказування, передбачених статтею 61
ЦПК України.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є власником часток квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується рішеннями
суду від 30 травня 2013 року та від 10
грудня 2013 року, а також свідоцтвом про
право власності на житло від 27 липня 1993
року та витягом № 17482580 від 07.02.2014 року
(а.с.а.с. 7, 12-16, 17-18).

Відповідно до вказаного витягу № 17482580
від 07.02.2014 року з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, на
квартиру АДРЕСА_1 накладено заборону на
підставі листа б/н від 16.11.1998 року
Міськвиконкому (а.с. 18).

Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Оскільки відомостей про
наявність цивільного права
виконавчого комітету на квартиру
АДРЕСА_1 відповідач суду не представив,
а позивач надав документи, які
підтверджують її право власності на
частки вказаної квартири, суд вважає,
що відсутні будь-які підстави для
перешкоджання ОСОБА_2 у здійсненні
цього права власності.

За таких обставин, керуючись
конституційним принципом верховенства
права, оцінивши всебічно, повно та
об'єктивно всі наявні у справі докази
окремо та у сукупності, застосовуючи
відповідні норми матеріального права,
утверджуючи та забезпечуючи права
людини і основоположні свободи сторін,
враховуючи принципи справедливості та
неупередженості, суд вважає
встановленою наявність невизнання та
порушення відповідачем права
власності позивача на частки квартири
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим таке право
позивача підлягає відновленню та
захисту, а тому позов слід
задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3
ст. 41, ст.ст. 55, 124 Конституції України, ч.
2 ст. 15, ст.ст. 16, 328 Цивільного кодексу
України, керуючись нормами цивільного
процесуального законодавства, зокрема,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 179, 197, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
зобов'язання зняти заборону з
нерухомого майна, накладену на
підставі рішення - задовольнити.

Зобов'язати виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради
вчинити дії по зняттю заборони,
накладеної на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі рішення (листа Міськвиконкому
від 16.11.1998 року) виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Бойчук О.В.