22-ц/775/126/2014(м)
інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач
16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів
Ткаченко Т.Б., Мироненко І.П.,
розглянувши у письмовому проваджені у
місті Маріуполі справу за апеляційною
скаргою представника Державного
підприємства «Шахтоуправління
«Південнодонбаська №1» Білецького В.М.
на рішення Волноваського районного
суду Донецької області від 21 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства
«Шахтоуправління «Південнодонбаська
№ 1» (далі ДП «Шахтоуправління
«Південнодонбаська № 1») про
відшкодування моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що з 1988 року по
вересень 2013 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем, працював
гірником очисного забою. 24 жовтня 2011
року перебуваючи на роботі отримав
травму, за висновком МСЕК від 23 січня 2012
року йому встановлено 20% втрати
працездатності безстроково.
Продовжуючи роботу на шахті 29 квітня 2013
року при виконанні трудових обов'язків
знову отримав травму. При огляді МСЕК 15
серпня 2013 року за наслідками двох травм
йому встановлена ІІІ група
інвалідності з втратою професійної
працездатності за сукупністю 60%,
первинно 40% за травмою 29 квітня 2013 року
та повторно 20% за травмою 24 жовтня 2011
року. Внаслідок отримання двох травм
на виробництві позивачу завдано
моральної шкоди. Просив стягнути з
відповідача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 60 000 грн.
Рішенням Волноваського районного суду
Донецької області від 21 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково, стягнуто з ДП
«Шахтоуправління «Південнодонбаська
№ 1» у рахунок відшкодування моральної
шкоди 24 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на неповноту
встановлення судом обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
суду змінити, зменшити розмір
морального відшкодування до 18 000 грн.

Позивач ОСОБА_4, представник
відповідача Білецький В.М. до суду не
з'явилися, надали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Відповідно ч.2 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд розглянув справу за
відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що остання
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що за висновками
комісії з розслідування нещасного
випадку, що стався 24 жовтня 2011 року
складений акт про нещасний випадок на
виробництві № 67 від 27 жовтня 2011 року за
формою Н-1,Н-5. Під час лікування
встановлений діагноз: забій, міжм'язова
гематома правої стопи, закритий
перелом медіальної клиноподібної
кістки правої стопи.

Згідно виписки з протоколу засідання
комісії з охорони праці ДП
«Шахтоуправління «Південнодонбаська
№ 1» від 02 грудня 2011 року встановлено,
що вина підприємства складає 95%, вина
позивача - 5%.

При первинному огляді МСЕК від 23 січня
2012 року за наслідками травми
встановлено 20% втрати професійної
працездатності, безстроково.

03 травня 2013 року за висновками комісії
з розслідування нещасного випадку, що
стався 29 квітня 2013 року складений акт
про нещасний випадок на виробництві №
28 за формами Н-1, Н-5. Причинами нещасного
випадку стали: незадовільний технічний
стан нижнього сполучення лави з
конвеєрним ходком, порушення
«Технологічного паспорту на виїмкову
дільницю 63 східної лави пласта
порушення трудової і виробничої
дисципліни.

Під час лікування встановлений
діагноз: відкрита черепно-мозкова
травма, забій головного мозку 1 ступеня,
забита рана голови, забійна обширна
гематома області лівого плеча, забій
попереково-крижового відділу хребта.

Згідно протоколу комісії з охорони
праці ДП «Шахтоуправління
«Південнодонбаська № 1» від 19 липня 2013
року встановлено, що вина підприємства
складає 99%, вина позивача - 1%.

При огляді МСЕК 15 серпня 2013 року за
наслідками двох травм встановлена ІІІ
група інвалідності, втрата професійної
працездатності за сукупністю 60%,
первинно 40% за травмою 29 квітня 2013 року
та повторно 20% за травмою 24 жовтня 2011
року, рекомендовано медикаментозне та
санаторно-курортне лікування.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що в наслідок двох травм
отриманих на виробництві позивачу
завдано моральної шкоди, розмір якої
визначено з урахуванням поданих
доказів.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися,
оскільки він відповідає вимогам
законодавства.

Стаття 23 ЦК України передбачає право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає у фізичному
болю та фізичних стражданнях, які
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом,
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначені розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди
у сфері трудових відносин регулюється
ст.237-1 КЗпП України.

Стаття ст. 237-1 КЗпП України передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Тобто зазначена норма передбачає право
працівника на відшкодування моральної
шкоди в обраний ним спосіб, зокрема,
шляхом повернення вартісного
(грошового) еквівалента завданої
моральної шкоди, розмір якої суд
визначає залежно від характеру і
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості, вимушених змін у житті та з
урахуванням інших обставин.

На обґрунтування вимог про
відшкодування моральної шкоди позивач
ОСОБА_4 посилався на те, що у зв'язку з
отриманими травмами він відчуває
фізичний біль, змінився його звичайний
спосіб життя, потрібно періодично
лікуватися стаціонарно, постійно
відчуває головний біль,
головокружіння, нудоту, загальну
слабкість та тягнучий біль у правій
стопі. Через інвалідність потребує
лікування в спеціалізованих медичних
закладах, змушений був звільнитися з
роботи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

З огляду на прецедентну практику
Європейського Суду з прав людини, яка
міститься у рішенні «ОСОБА_5 та інші
проти України» сума відшкодування
моральної шкоди присуджується на
підставі оцінки, здійсненної на
засадах справедливості, та постановив
про необхідність сплатити
державою-відповідачем заявникам
наступні суми відшкодування моральної
шкоди, разом з будь-якими податками, що
можуть нараховуватися: 1800 євро пану
ОСОБА_5 (заява № 43507/07); 1600 євро пану
ОСОБА_6 (заява № 45747/07); 800 євро пану
ОСОБА_7 (заява № 46107/07); 1800 євро пану
ОСОБА_8 (заява № 46109/07); 2000 євро пані
ОСОБА_9 (заява № 50412/07); 1800 євро пану
ОСОБА_10 (заява № 917/08); 2000 євро пану
ОСОБА_11 (заява № 964/08); 1800 євро пану
ОСОБА_12 (заява № 1796/08); 2000 євро пану
ОСОБА_13 (заява № 1796/08); 1600 євро пану
ОСОБА_14 (заява № 9046/08), які мають бути
конвертовані у національну валюту
держави-відповідача за курсом на день
здійснення платежу.

Крім того, про здійснення оцінки
розміру відшкодування моральної шкоди
на засадах справедливості
Європейський суд з прав людини
зазначає у своєму рішенні «Білецька
проти України», що держава-відповідач
має сплатити заявниці 1200 євро
відшкодування моральної шкоди, а в
рішенні «Хурава проти України»
постановляє про сплату
державою-відповідачем на користь
заявниці 3100 євро відшкодування
моральної шкоди.

Враховуючи те, що вище перелічені суми
Європейським Судом з прав людини було
визначено заявникам внаслідок
невиконання судових рішень, які
набрали законної сили та стосуються
виплати сум, які були присуджені
відповідними судовими рішеннями і
залишаються невиплаченими до цього
часу, та через надмірну тривалість
судового провадження у справі, що не
відповідала вимозі «розумного строку»,
а в даному випадку має місце
відшкодування моральної шкоди
внаслідок ушкодження здоров'я людини,
яке згідно із ст. 3 Конституції України
визнається найвищою соціальною
цінністю в Україні, колегія суддів
вважає, що при вирішенні вказаної
справи судом додержано вимогу
справедливості і забезпечено
ефективне поновлення в правах
позивача, шляхом стягнення грошового
еквівалента завданої моральної шкоди,
у розмірі, який визначений судом.

Стягуючи на користь позивача моральну
шкоду у розмірі 24 000 грн. суд першої
інстанції правильно врахував, що
внаслідок двох травм, отриманих на
виробництві, позивач змушений тривалий
час знаходитись на лікарняному,
проходити чисельні медичні огляди та
обстеження, медико-соціальні експертні
комісії, відновлювальні процедури,
відчуває фізичний біль, не може вести
активний спосіб життя, зміни у життєвих
відносинах викликають у нього моральні
страждання та вимагають додаткових
зусиль для організації свого життя.

Також районний суд, навівши мотиви для
відшкодування моральної шкоди,
врахував характер та обсяг моральних і
фізичних страждань, врахував ступінь
вини відповідача істотність вимушених
змін у життєвих стосунках позивача, що
відповідає п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», з відповідними
змінами.

Таким чином, колегія вважає, що рішення
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
в ньому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні і підстав для його зміни не
вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу представника
Державного підприємства
«Шахтоуправління «Південнодонбаська
№ 1» Білецького В.М. відхилити.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 21 листопада 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Л.І.
Песоцька

Судді:
Т.Б.
Ткаченко

І.П.
Мироненко