Гусятинський районний суд
Тернопільської області
Справа № 596/1035/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р.

Гусятинський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого суду
Лисюк І.О.

при секретарі
Федорів О.П.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3,
адвоката ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Гусятин цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
визнання частково недійсним договору
дарування, за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що відповідно до договору
купівлі-продажу від 15.02.1979 року він є
власником житлового будинку з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

По сусідству з ним на одному подвір'ї по
АДРЕСА_2, проживала ОСОБА_6

З метою переоформлення належної
позивачу нерухомості, він звернувся в
Гусятинський РКБП з метою поновлення
інвентарної справи і дізнався, що
відповідно до договору дарування від
22.04.1997 року ОСОБА_6 подарувала належний
їй житловий будинок, в тому числі і
належну господарську споруду
відповідачу ОСОБА_5.

Вважає зазначений правочин недійсним в
частині дарування господарської
споруди, оскільки, дарувальнику не
належала на праві власності зазначене
майно і вона не мала права ним
розпоряджатись.

Відповідач ОСОБА_5 пред'явила
зустрічний позов, посилаючись на те, що
відповідно до договору дарування від
22.04.1997 року вона є власником 17/25 частини
житлового будинку і ? частини
господарських будівель за адресою:
АДРЕСА_2, смт. Гусятин. Просить суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 15.02.1979 року,
укладений між Гусятинською селищною
радою народних депутатів та ОСОБА_2,
визнати за нею право власності на ?
частину господарських будівель та
споруд за адресою: АДРЕСА_2, в селищі
Гусятин згідно договору дарування від
22.04.1997 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7,
представники позивача ОСОБА_8, адвокат
ОСОБА_4 позов підтримали, зустрічний
позов ОСОБА_5 не визнали, посилаючись на
його безпідставність. Відповідач
ОСОБА_5 первісного позову не визнала,
зустрічний позов поданий нею
підтримала повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази прийшов до
наступного.

Згідно договору купівлі-продажу від
15.02.1979 року, посвідченого державним
нотаріусом державної нотаріальної
контори Щебиволк Е.О., позивач ОСОБА_2 є
власником житлового будинку, загальною
площею 52,40 кв.м., та господарських
будівель - двох сараїв та вбиральні, за
адресою: АДРЕСА_1 розташована на
земельній ділянці, площею 900 кв.м. (а.с.
4-5).

Як слідує із пояснень сторін,
підтверджується матеріалами справи, на
момент купівлі зазначеного будинку,
ОСОБА_6 проживала на підставі договору
найму в будинку за адресою: АДРЕСА_1

Як встановлено при розгляді справи, між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в 1992 році виник спір з
приводу користування господарською
будівлею, а саме сараєм, який
врегульований судом.

Так, згідно рішення Гусятинського
районного суду від 11.05.1994 року,
ухваленого в цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, виконкому
Гусятинського селищної Ради народних
депутатів про визнання свідоцтва про
право особистої власності частково
недійсним, ОСОБА_6 відмовлено в
задоволенні позову про визнання
свідоцтва про право особистої
власності частково недійсним,
укладеного між виконкомом
Гусятинської селищної Ради народних
депутатів і ОСОБА_2 за безпідставністю
позовних вимог. Визнано частково
недійсним свідоцтво про право
власності, видане ОСОБА_6 на підставі
рішення виконкому Гусятинської
селищної Ради народних депутатів №28
від 17 лютого 1992 року, в частині передачі
їй у власність ? частини сараю ОСОБА_2
(а.с. 11)

Ухвалою судової палати в цивільних
справах Тернопільською обласного суду
від 07.06.1994 року, касаційну скаргу ОСОБА_6
залишено без задоволення. Рішення
Гусятинського районного суду від 11
травня 1994 року - без зміни. (а.с. 13-14)

Як слідує із змісту мотивувальної
частини рішення Гусятинського
районного суду від 11.05.1994 року, яке
набрало законної сили, судом
встановлено, що виконком Гусятинської
селищної Ради народних депутатів в
порушення ст. 55 Закону України «Про
власність» передав ОСОБА_6 частину
сараю, яка не належала виконкому, чим
позбавив ОСОБА_2 права власності на
частину майна.

Згідно актового запису про смерть №25
від 16.07.1997 року, ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29)

Відповідно до договору дарування,
укладеного 22.04.1997 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, посвідченого Гусятинською
державною нотаріальною конторою Юзвою
Г.З., ОСОБА_5 є власником 17/25 частин
житлового будинку з частиною
господарських будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_2, селище Гусятин,
зокрема, сараю «Б» цегляного, площею 24
кв.м. (а.с. 97-102).

Як слідує із зазначеного договору
дарування вказане нерухоме майно
належало ОСОБА_6 на момент дарування на
підставі свідоцтва про право власності
на житловий будинок, виданого
виконкомом Гусятинської селищної
сільської ради народних депутатів
19.05.1992 року, зареєстрованого в
Чортківському МБТІ 21.05.1992 року №320.

Як встановлено при розгляді справи,
зазначене свідоцтво про право
власності рішенням суду визнано
недійсним, в частині передачі ОСОБА_6 ?
частини сараю.

Рішення Гусятинського районного суду
від 11.05.1994 року набрало законної сили,
не скасоване та не змінене.

Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст. 61 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.ст. 215, 217 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсність окремої
частини правочину не має наслідком
недійсності інших його частин і
правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

Згідно ст.321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

На підставі викладеного позов ОСОБА_2
підлягає до задоволення і слід визнати
частково недійсним договір дарування
серії ААІ № 516310 від 22 квітня 1997 року,
посвідчений завідувачем Гусятинської
державної нотаріальної контори Юзвою
Г.З. в частині дарування господарської
будівлі - сараю.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_2 дізнався про порушення свого
права в квітні 2014 року, після звернення
в Гусятинське РКБТІ, Гусятинську
державну нотаріальну контору. (а.с. 15).

З мотивів та підстав, зазначених вище в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на майно слід відмовити за
безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.
ст.11, 12, 15, 16, 203, 204, 215, 216, 217, 236, 321, 386, 717
Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати поважними причини пропуску
та поновити ОСОБА_2 строк звернення до
суду.

Позов ОСОБА_2 про визнання частково
недійсним договору дарування,
задовольнити.

Визнати частково недійсним договір
дарування серії ААІ № 516310 від 22 квітня
1997 року, посвідчений завідувачем
Гусятинської державної нотаріальної
контори Юзвою Г.З. (зареєстровано в
реєстрі за № 1069), в частині дарування
господарської будівлі - сараю.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на майно, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів до
апеляційного суду Тернопільської
області через Гусятинський районний
суд з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду
І.О.Лисюк