Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"12" вересня 2014 р.Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді Антипової
Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Орган опіки та піклування Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про позбавлення його
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги
мотивує тим, що за час спільного
проживання сторін без шлюбу, у них
народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Після народження дитини, позивач
зареєструвала її на своє прізвище, як
самотня мати. В подальшому відповідач
визнав дитину своєю, про що було
зазначено в її свідоцтві про
народження та в свідоцтві про
встановлення батьківства. В 2001 році
відповідач покинув позивача з дитиною
та з того часу більше до них не
навідувався, не займається вихованням
доньки, ухиляється від надання
матеріальної допомоги та не приділяє
дитині будь-якої уваги. Позивач
стверджує, що відповідач самоусунувся
від виконання батьківських обов'язків,
а тому він має бути позбавлений
батьківських прав відносно
неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в
судовому порядку.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджується матеріалами справи, та
вважається повідомленим у
відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК
України. Тому суд вважає можливим
слухати справу за його відсутності та
ухвалити заочне рішення згідно ст. 224
ЦПК України.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Дніпровської районної у
м. Києві державної адміністрації до
суду не з'явився, надав заяву, в якій
просить задовольнити позов та
проводити розгляд справи у його
відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
допитавши в судовому засіданні
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право
дитини на належне батьківське
виховання забезпечується системою
державного контролю, що встановлена
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу
України право на звернення до суду з
позовом про позбавлення батьківських
прав мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного
кодексу України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30
березня 2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
статтею 164 СК. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що з 1998 року по 2001 р.
сторони проживали разом без реєстрації
шлюбу. За час спільного проживання у
сторін народилася донька - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Після народження дитини,
позивач зареєструвала її на своє
прізвище, як самотня мати. В подальшому
відповідач визнав дитину своєю, про що
було зазначено в її свідоцтві про
народження та в свідоцтві про
встановлення батьківства. (а.с. 6-7)

В 2001 році відповідач покинув позивача
разом із дитиною і з того часу ніколи не
приїжджав, не виконував своїх
батьківських обов'язків, не піклувався
про матеріальне благополуччя дитини,
про її моральний та духовний розвиток.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснили, що відповідач
дійсно не цікавиться життям доньки. В
2011 році відповідач покинув позивача
разом із дитиною та жодного разу не
навідувався до дитини. Піклується про
доньку позивач, яка одноособово
займається її вихованням, матеріальним
та духовним розвитком.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації №
1877/41/2/103 від 25.03.2014 р., вирішено за
доцільне позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с. 11-12)

Суд вважає висновок Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації обґрунтованим та таким,
що відповідає інтересам
неповнолітньої ОСОБА_3, та узгоджується
з дослідженими в суді матеріалами
справи.

З огляду на викладене, суд вважає
встановленим, що відповідач
самоусунувся від виконання свої
батьківських обов'язків відносно
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість
заявлених вимог позивача, а тому позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30
березня 2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 4,
10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Орган опіки та піклування Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: