04.11.2014 року Московський районний суд
м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А.,
за участю секретаря Кречетової М.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Московський
районний відділ у м. Харкові Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області,
про зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить винести
рішення про зняття з реєстраційного
обліку відповідача ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила,
що є власником 1/2 частини житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В
квітні 2012 року до позивача звернувся
відповідач з проханням зареєструвати
його в належній позивачу частині
домоволодіння. При цьому відповідач
обіцяв укласти з позивачем договір
найму та сплачувати оренду приміщення
та комунальні послуги. Позивач
довірилась та надала відповідачу
домову книжку, давши згоду на
реєстрацію останнього. Отримавши
домову книжку, відповідач
зареєструвався і одразу зник, а домову
книжку не повернув. З того часу
відповідач не з'являється, договір
оренди не уклав, комунальні послуги та
орендну плату не сплачує. Позивач
неодноразово намагалась розшукати
відповідача з метою повернення домової
книжки, але не змогла знайти. В зв'язку з
наведеним вона звернулась до державної
міграційної служби щодо зняття
відповідача з реєстраційного обліку,
проте їй в цьому було відмовлено та
рекомендовано звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги та доводи, викладені в
позові, підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив,
заперечень проти позову, заяви про
розгляд справи у його відсутність суду
не надав.

Оскільки позивач не заперечував
проти такого вирішення справи, суд
проводить заочний розгляд справи та
вирішує її на підставі наявних у ній
доказів.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні ним правовідносини.

Позивач є власником 1/2 частини
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про
право на спадщину за законом від 25.04.2006
року. Зазначена обставина також
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 10636643 від 15.05.2006 року.

Згідно даних адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС, УДМС України,
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, з 04.04.2012 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України
" Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі в тому
числі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Як вбачається з роз'яснень,
викладених в п. 34 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав",
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, зокрема жилим приміщенням,
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку, залежить від вирішення питання
про право користування такої особи
жилим приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК).

Аналогічні правові позиції
наведено також в Узагальненні судової
практики розгляду цивільних справ про
захист права власності та інших
речових прав, що було обговорено та
взято до відома 21 грудня 2012 року на
засіданні Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, в якому зокрема зазначено
наступне.

Розглядаючи позовні вимоги про
усунення перешкод у користуванні
власністю, а саме житловим приміщенням,
шляхом зняття з реєстрації та
покладення зобов'язання на Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб (далі ? ВГІРФО) ДМУ УМВС
провести зняття реєстрації особи із
зазначеної адреси, суди часто
задовольняють позов у повному обсязі,
не звертаючи уваги на те, що вимоги про
покладення зобов'язання провести
зняття з реєстрації є передчасними,
оскільки відповідно до вимог статті 7
Закону України від 11 грудня 2003 року №
1382-IV «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду.

Деякі суди при визнанні особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, одночасно
вирішують питання про зняття особи з
реєстрації.

У постанові Верховного Суду
України від 16 січня 2012 року зазначено,
що вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Закон № 1382-IV є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані зі
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення статті 7 цього Закону
підлягають застосуванню до всіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Таким чином, як вбачається з
вищезазначеного, вирішення питання
щодо зняття особи з реєстраційного
обліку є похідним та залежить від
вирішення питання щодо права такої
особи на користування відповідним
житловим приміщенням.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем не заявлялись
вимоги щодо вирішення питання про
право користування відповідача
спірним житловим приміщенням
відповідно до норм житлового та
цивільного законодавства, зокрема
вимоги про визнання його втратившим
право користування житловим
приміщенням, суд приходить до висновку
щодо передчасності вимог позивача про
зняття відповідача з реєстраційного
обліку за місцем проживання у
вказаному вище будинку, в зв'язку з чим
відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
розгляді справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги позивачем та
письмової заяви про перегляд заочного
рішення відповідачем.

Суддя
Крівцов Д.А.