Справа № 165/2246/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/1701/14 Категорія: 30
Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А.І.,
Завидовської-Марчук О.Г.,

секретаря- Черняк О.В.,

за участю:

прокурора - Бородчук О.В.,

представника відповідача - Саєнко Л.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нововолинську
Волинської області про стягнення
компенсації через порушення термінів
виплати щомісячних сум відшкодування
шкоди, за апеляційними скаргами
відповідача відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Нововолинську Волинської області та
прокурора міста Нововолинська на
рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 02 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 02 жовтня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Нововолинську
(далі - ВВД ФССНВ) в користь ОСОБА_2 10738
грн. 50 коп. компенсації через порушення
термінів виплати відшкодування шкоди.
Судовий збір віднесено за рахунок
держави.

В апеляційній скарзі відповідач ВВД
ФССНВ в м. Нововолинську, покликаючись
на незаконність і необґрунтованість
рішення суду першої інстанції через
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Одночасно апеляційну скаргу подав
прокурор міста Нововолинська, в якій
вказує, що у зв'язку з недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
порушенням норм матеріального та
процесуального права, рішення суду
першої інстанції в частині визначення
розміру компенсації слід змінити та
стягнути з Фонду не 10738,50 грн., а 1592,49 грн.
за період із 15.05.2013 року по 01.05.2014 року.

14 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_2 подав
до Нововолинського міського суду
заяву, адресовану апеляційному суду
Волинської області, про залишення його
позову без розгляду (а.с.38).

Представник відповідача і прокурор,
який брав участь в апеляційному
розгляді справи, не заперечували проти
залишення позовної заяви ОСОБА_2 без
розгляду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, а також доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги відповідача та прокурора слід
задовольнити частково, а рішення суду
першої інстанції скасувати, та позовну
заяву залишити без розгляду.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення таким вимогам закону не
повністю відповідає.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_2 про стягнення з ВВД ФССНВ
в м. Нововолинську в його користь
компенсації через порушення термінів
виплати щомісячних сум відшкодування
шкоди, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що оскільки нараховані
позивачу доплати до суми щомісячного
відшкодування шкоди за період з 15
травня 2013 року по 01 травня 2014 року
виплачені відповідачем 27 травня 2014
року, підлягає стягненню компенсація,
відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2001 року № 159.

Однак, стягуючи з відповідача
компенсацію в розмірі 10738,50 грн., при
цьому пославшись на норми вказаного
Порядку, якими передбачено, що сума
компенсації обчислюється як добуток
нарахованого, але невиплаченого
грошового доходу за відповідний місяць
і приросту індексу споживчих цін у
відсотках для визначення суми
компенсації, поділений на 100, суд не
перевірив розрахунок, наведений
позивачем у позовній заяві, та поклав
його в основу рішення на підставі ч.1
ст.61 ЦПК України, зазначивши, що
відповідачем такий розрахунок
компенсації не оспорюється.

Проте суд, дійшовши такого висновку,
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, оскільки, як
вбачається із наведеного в позовній
заяві розрахунку, при визначенні суми
компенсації, було взято як добуток не
величину приросту індексу споживчих
цін за період невиплати грошового
доходу, а щомісячний індекс споживчих
цін (за даними Держстату), тому сума
компенсації визначена неправильно і
повинна становити за вказаний період
1592,49 грн.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що заява
позивача про залишення позову без
розгляду підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України
передбачено, що справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою І
розділу V.

Згідно з ч.1 ст.310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо позивач подав
заяву про залишення позову без
розгляду.

Оскільки процесуальне законодавство
не встановлює винятків для
апеляційного суду стосовно можливості
залишення позовної заяви без розгляду
з підстави, передбаченої п.5 ч.1 ст.207 ЦПК
України, враховуючи, що прокурор та
представник відповідача не
заперечували проти задоволення заяви,
і така процесуальна дія не порушує прав
та законних інтересів сторін у справі
та інших осіб, заяву слід задовольнити,
а оскаржуване рішення скасувати і
залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 207, 304, 307, 310, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційні скарги відповідача
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті
Нововолинську Волинської області та
прокурора міста Нововолинська
задовольнити частково.

Заяву позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 02 жовтня 2014 року
у даній справі скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Нововолинську Волинської області про
стягнення компенсації через порушення
термінів виплати щомісячних сум
відшкодування шкоди залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: