Справа № 740/4739/14
Провадження № 2/740/1519/14
РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при
секретарі -Шадура І.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лосинівської
селищної ради Ніжинського району про
визнання права власності на нерухоме
майно,

встановив:

Позивачами заявлені вимоги про
визнання права власності: за позивачем
ОСОБА_1-на 2/3 частки АДРЕСА_1
(далі-спірний будинок) в порядку
спадкування після ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, та як за колишнім членом
колгоспного двору, за позивачем
ОСОБА_2-на 1/3 частку даного будинку, як
за колишнім членом колгоспного двору.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що
спірний будинок мав статус колгоспного
двору, в якому станом на 15 квітня 1991
року проживали ОСОБА_3, дружина
останнього ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_1,
позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за
заповітом, прийняв спадщину після
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина
спадкодавця ОСОБА_2 відмовилась від
обов"язкової частки у спадщині, позивач
ОСОБА_1 у зв"язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спірний будинок щодо спадкодавця
позбавлений можливості належним чином
оформити прийняту спадщину, позивачі в
позасудовому порядку не можуть
оформити право власності на належні їм
частки спірного будинку, як за
колишніми членами колгоспного двору.

Позивачі в судове засідання не
з"явились, відповідно до заяв від 12
листопада 2014 року підтримують заявлені
вимоги, просять розглянути справу за
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, відповідно до
заяви від 07 листопада 2014 року
Лосинівський селищний голова Стрілець
А.О. не заперечує проти задоволення
позову та просить розглянути справу за
відсутності.

Фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ч.2
ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Позови підлягають задоволенню
повністю зі слідуючих підстав.

Статтею 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою, тобто
право власності на збудоване до
набрання чинності вищезазначеним
Законом нерухоме майно набувається в
порядку, який існував на час його
спорудження, і не виникає виключно у
зв'язку із здійсненням державної
реєстрації права власності на нього в
порядку, передбаченого даним Законом.

Відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння
від 20 жовтня 1960 року АДРЕСА_1 належить
колгоспному двору, головою якого є
ОСОБА_3. Згідно довідки КП "Ніжинське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 21 жовтня 2014 року
№2806 АДРЕСА_1 замінена на АДРЕСА_1 (на
підставі рішення Лосинівської
селищної ради від 25 лютого 2000 року №22).

Довідкою Лосинівської селищної
ради Ніжинського району від 10 лютого 2014
року №128 підтверджується статус
спірного будинку, як колгоспного двору,
у якому станом на 15 квітня 1991 року
проживали ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК
Української РСР (в ред. від 18 липня 1963
року), чинного

на час існування колгоспних дворів,
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні, розмір частки
члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Із врахуванням викладеного
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, як члени
колгоспного двору, станом на 15 квітня
1991 року не втратили права на спірний
будинок, їх частки є рівними-по 1/3.

Спірний будинок під час технічної
інвентаризації згідно довідки КП
"Ніжинське міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 10 лютого 2014 року не
відображений, як самочинне
будівництво, технічний паспорт на
нього станом на 29 січня 2014 року
засвідчує прийняття даного будинку до
експлуатації, згідно Інформаційної
довідки з Державного реєстру прав на
нерухоме майно від 05 листопада 2014 року
відомості щодо спірного будинку в
реєстрі речових прав відсутні.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в
с.Лосинівка Ніжинського району,
позивач ОСОБА_1 є дитиною спадкодавця і
відповідно до ст.1233 ЦК України є
спадкоємцем за заповітом останнього
від 31 липня 1996 року, спадщину прийняв
відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,
оскільки постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, позивач ОСОБА_2, як подружжя
спадкодавця, відповідно до заяви від 14
лютого 2013 року (згідно матеріалів
спадкової справи Ніжинської районної
державної нотаріальної контори №44/2013)
в порядку ст.1273 ЦК України відмовилась
від прийняття спадщини, докази про
відмову позивача ОСОБА_1 від спадщини,
інших спадкоємців, які здійснили дії по
прийняттю спадщини ОСОБА_3, відкликання
вищезазначеної відмови від прийняття
спадщини, недійсності чи зміни
заповіту від 31 липня 1996 року -відсутні.

Постановою Ніжинської районної
державної нотаріальної контори від 29
квітня 2014 року позивачу ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на спірний будинок в
порядку спадкування після ОСОБА_3 з
підстав відсутності
правовстановлюючих документів на
підтвердження часток членів
колгоспного двору на спірний будинок.
Реєстраційною службою Ніжинського
МРУЮ 22 жовтня 2014 року позивачам
відмовлено у реєстрації права
власності на спірний будинок.

Як зазначено вище спадкодавець
ОСОБА_3, як член колгоспного двору,
станом на 15 квітня 1991 року не втратив
права на належну частку спірного
будинку, тобто даний будинок входить до
складу його спадщини в 1/3 частці,
відсутність правовстановлюючих
документів на дану частку перешкоджає
позивачу ОСОБА_1 оформити прийняту
спадщину, що є підставою для визнання
права власності за даним позивачем на
1/3 частку спірного будинку в порядку
спадкування після ОСОБА_3.

Відмова в оформленні права
власності на спірний будинок за
позивачами, які станом на 15 квітня 1991
року не втратили права на нього,
свідчить про наявність правових
підстав для визнання цього права в
порядку цивільного судочинства, що є
підставою для задоволення позовів в
частині визнання права власності за
позивачами, як членами колгоспного
двору, по 1/3 частці спірного будинку.

Позивачі скористалися
передбаченим ст.16 ЦК України способом
захисту свого права шляхом
пред"явлення позову про визнання права
власності на нерухоме майно.

Визнання відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Докази, що спростовують висновки
суду, станом на час розгляду справи
відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 174, 197, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

Позови задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на 1/3 частку АДРЕСА_1
Чернігівської області в порядку
спадкування після ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на 1/3 частку АДРЕСА_1
Чернігівської області, як за колишнім
членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на 1/3 частку АДРЕСА_1
Чернігівської області, як за колишнім
членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя В.П.Олійник
.