АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/3136/13-ц 22-ц/774/1955/К/14
Справа №212/3136/13-ц
№ 22-ц/774/1955/к/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі - Трофименко О. О.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року Публічне
акціонерне товариство "Надра" (надалі -
ПАТ «КБ Надра») звернулось до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним 24 жовтня 2007 року між
сторонами за № 8/2007/840-К/11812-АП строком до
20.10.2012 року. Станом на 10.01.2013 року
заборгованість позичальника перед
банком складала: 109447,91 гривень, яку
позивач просив стягнути з боржника на
свою користь.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013
року позов ПАТ «КБ Надра» задоволено,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість по кредитному договору
у розмірі 109447,91 грн. та судовий збір у
сумі 1094,48 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції із ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог матеріального та
процесуального права. Суд першої
інстанції не взяв до уваги, що кредит
надавався у іноземній валюті, однак
відповідач не має індивідуальної
ліцензії на здійснення валютних
операцій; кредитний договір є
несправедливим, оскільки усі ризики
знецінення національної валюти
покладені на кредитора; банк
неодноразово підвищував кредитну
ставку з 13,8 до 15,5 відсотків, не
повідомляючи відповідача про це та не
укладаючи додаткових угод; позивач не
отримував кошти на руки; судом не
застосовано строк позовної давності;
розрахунок заборгованості є
незрозумілим та суттєво завищеним.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за таких обставин.

Як встановлено судом першої
інстанції, 24.10.2007 року між АКБ «Надра»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 8/2007/840-К/11812-АП, згідно умов якого
відповідачу надано кредит в сумі 8019
доларів США зі строком повернення
кредиту до 20.12.2012 року під 13,8% річних.
Згідно умов вказаного кредитного
договору, ОСОБА_2 зобов'язався перед
позивачем за повернення кредиту та
нарахованих відсотків, відшкодування
збитків, за сплату пені та інших
штрафних санкцій, обумовлених
кредитним договором.

Відповідач належним чином не
виконував умови кредитного договору,
плату за кредит своєчасно не повернув.
Станом на 10.01.2013 року заборгованість за
кредитом складала 109447,91 грн., яка
складається із - 57352,49 грн. -
непогашеного кредиту, 34388,44 грн. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом; 11296,75 грн. - пені
за несвоєчасну сплату кредиту, та
штрафу у розмірі 6410,23 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд вірно
встановив обставини по справі, дав їм
належну оцінку і відповідно до норм
матеріального та процесуального права
обґрунтовано дійшов до висновку про
задоволення позову та стягнення
заборгованості з боржника ОСОБА_2,
оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 1054
ЦК України позичальник зобов'язаний
повернути кредит та сплатити проценти,
та відповідно до вимог ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору, якими є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
доведеність позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 109447,91.

Як вбачається із договору кредиту
24.10.2007 року, його було укладено
сторонами шляхом підписання, що
свідчить про те, що сторони дійшли
згоди щодо усіх його умов, а ОСОБА_2
підписанням договору підтвердив свою
згоду з умовами кредитування. Графік
погашення кредиту є частиною договору,
з яким відповідач, підписуючи договір,
також погодився.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідач був обізнаний з умовами
спірного кредитного договору та всіма
можливими наслідками його укладення,
він погодився з усіма положеннями
кредитного договору і частково
виконував його умови.

Також колегія суддів вважає, що
укладеним спірним договором не був
порушений баланс інтересів між
сторонами, та не перекладено ризики
валютного кредитування виключно на
позичальника, тобто на відповідача.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Оскільки кредитний договір від 24.10.2007
року не було визнано недійсним у
встановлену законом порядку, доводи
апеляційної скарги щодо
несправедливості умов кредитної угоди
є безпідставними.

Колегія судів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність посилань відповідача
на відсутність у сторін кредитного
договору відповідного дозволу на
проведення валютних операцій.
Укладаючи цей договір позивач діяв на
підставі виданої Національним банком
України ліцензії, якою передбачено
право на виконання банківських
операцій, визначених ст. 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» від 07.12.2000 року, а також на
підставі дозволу, яким передбачено
право відповідача на здійснення
валютних операцій, у тому числі
операцій щодо залучення та розміщення
іноземної валюти на валютному ринку
України.

Доводи апеляційної скарги на те, що ПАТ
«КБ Надра» неодноразово підвищував
відсоткову ставку з 13,8 до 15,5 відсотків,
не повідомляючи відповідача про це та
не укладаючи додаткових угод, в
порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не
підтверджено належними доказами та
спростовуються матеріалами справи. Як
вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с. 12), відсотки за
користування кредитом нараховувались
за ставкою 13,8%, а за ставкою 15,5%
нараховувалась пеня, що відповідає
умовам п. 5.1. Кредитного договору,
відповідно до умов якого, у разі
прострочення позивальником строку
сплати мінімально необхідних платежів
по погашенню кредиту/кредитної лінії,
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, за
кожен день прострочення.

Посилання апеляційної скарги на те, що
судом не застосовано строк позовної
давності, колегія суддів вважає
безпідставними з наступних підстав.

Згідно положень статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від
дня, коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Враховуючи те, що кредитний договір між
сторонами украдено до 20 жовтня 2012 року,
а ПАТ «КБ Надра» звернувся до суду із
позовом 11 квітня 2013 року, тобто у межах
загального строку позовної давності,
тому доводи апеляційної скарги про те,
що судом не застосовано строк позовної
давності, є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що
розрахунок заборгованості є
незрозумілим та суттєво завищеним,
колегія суддів не бере до уваги,
оскільки в апеляційній скарзі, в
порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не
надано доводів щодо неправильності
розрахунку, наданого позивачем. Крім
того, суду апеляційної інстанції також
не надані докази на підтвердження
належного виконання відповідачем
кредитних зобов'язань, які б
спросовували розрахунок, наданий
позивачем.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

Однак, погоджуючись із стягненням
заборгованості за кредитним договором,
колегія суддів вважає неправомірним
стягнення пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором за
весь період прострочення платежів за
період з 10.01.2012 року по 09.01.2013 року в
розмірі 11296,75 грн. грн., виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Враховуючи викладене, розмір пені, який
підлягає стягненню з відповідача, з
урахуванням часу звернення до суду в
квітні 2013 року, тобто за рік до
звернення до суду із позовом, що
становить 1069,73 доларів США, а у
гривневому еквіваленті 8550,35 грн.

Таким чином, рішення суду першої
інстнації в частині стягнення пені за
несвоєчасність виконання умов
договору підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про зменшення розміру пені з
11296,75 грн. до 7011,30 грн. Відповідно,
загальна сума заборгованості підлягає
зменшенню з 109447,91 грн. до 106701,51 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Тому розмір судового збору, стягнутий з
відповідача, підлягає зменшенню з 1094,48
грн. до 1067,01 грн.

В іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін як таке, що ухвалено
з дотриманням нора цивільного та
процесуального законодавства

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313- 314,
316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013
року в частині стягнення пені за
несвоєчасність виконання умов
договору скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення. Зменшити суму
пені, що підлягає стягнення з ОСОБА_2 з
11296,75 грн. до 7011,30 грн.

Зменшити загальну суму заборгованості
за договором № 8/2007/840-К/11812-АП від 24.10.2007
року, що підлягає стягнення з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» з
109447,91 грн. до 106701,51 грн.

Зменшити суму судового збору,
стягнутого з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» 1094,48 грн. до
1067,07 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: