Номер провадження 2/522/3739/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Департаменту
міського господарства Одеської
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: КП ЖКС
«Фонтанський», КП «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради,
ПАТ КБ «Надра» про визнання незаконним
Розпорядження органу приватизації,
визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на житло,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу , витребування майна,
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду за позовом
ОСОБА_8 до Департаменту міського
господарства Одеської міської ради,
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7,
треті особи- КП ЖКС «Фонтанський», КП
«Бюро технічної інвентаризації»
Одеської міської ради, ПАТ КБ «Надра»
про визнання незаконним Розпорядження
органу приватизації, визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на житло, визнання
недійсним договору купівлі-продажу ,
витребування майна, усунення перешкод
в користуванні майном шляхом
виселення.

У процесі розгляду справи, позивач
уточним позовні вимоги та пояснив, що 28
лютого 2006 року між Позивачем та ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 був укладений договір
купівлі-продажи квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., який
засвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 за №490. За ОСОБА_1 було
зареєстровано право приватної
власності на двокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 95,2
кв.м., що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 03.03.2006 р., реєстраційний номер
9858029.

ОСОБА_1 виступив майновим поручителем
за ОСОБА_14, у зв'язку з чим, між ВАТ
Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був
укладений іпотечний договір від 25.12.2006
р., згідно якому в іпотеку була передана
квартира за адресою: АДРЕСА_1. Іпотечний
договір був посвідчений ОСОБА_15
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу за № 3165.

Квартира, що є власністю ОСОБА_1
розташована на другому поверсі,
загальна площа 95,2 кв.м. складається з
двох кімнат - 25,5 та 10,4 кв.м., кухні -9,1
кв.м, 5,1 кв.м., ванної кімнати - 1,5
кв.м.,коридор 6,5 кв.м., туалет 0,8 та 0,9
кв.м., підсобне - 6,7 кв.м. та 27,8 кв.м.,
балкон -0,9 кв.м., висота приміщень 3м., що
підтверджується технічним паспортом
від 08.12.2006 р.

Позивач не проживав у квартирі, у
зв'язку з тим, що квартира потребувала
капітального ремонту. На початку 2013
року він навідався до своєї квартири та
побачив, що його квартира має два входи,
квартира поділена на дві самостійні
квартири і у квартирі проживають чужі
люди,які розказали, що купили квартири
на підставі договорів купівлі-продажу.

Так, було встановлено, що 20 квітня 2011
року Департамент міського
господарства Одеської міської ради
приймає розпорядження про
приватизацію від 20.04.2011 року № 219005 на
ім'я ОСОБА_3 та передає їй у приватну
власність квартиру за адресою:
АДРЕСА_2. Право власності за ОСОБА_3
було зареєстровано 20.09.11 року на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 20.04.11 р. за № 219005 .

В подальшому ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4
та ОСОБА_5 купили квартиру за адресою:
АДРЕСА_2 на підставі договору
купівлі-продажу що засвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_16
за №321 від 17.02.12 року.,яка належить
покупцям в рівних частинах по ? .

ОСОБА_5, який є одним з співвласників
спірної квартири, отримав свідоцтво
про право власності САЕ №670552 від 16.08.2012
р. та перевів квартиру у самостійну
одиницю.

ОСОБА_4 також отримала свідоцтво про
право власності САЕ №670553 від 16.08.12 р.,
згідно якому квартира була переведена
у самостійну одиниці та квартирі
присвоєний новий номер №20-А.

05.12.12 р. ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_6 купив
квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на
підставі договору купівлі-продажу що
засвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_17 за №1774.

18.09.12 р. ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_7
прийняла в дар квартиру за адресою:
АДРЕСА_2., на підставі договору
дарування, що посвідчений державним
нотаріусом Другої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_18 за № 1-2198.

Позивач зазначає, що реалізація
квартири АДРЕСА_2, є квартирою « 12» на
підставі договорів купівлі-продажу, а
також поділ квартири на дві самостійні
одиниці з отриманням свідоцтва про
право власності є незаконними та
недійсними, у зв'язку з тим, що
насправді квартира «20» є квартирою « 12»
та належить на праві власності
Позивачу.

Позивач зазначає, що квартиру не
відчужував, квартира була відчужена на
підставі незаконних документів та
просив визнати незаконним
Розпорядження органу приватизації
Департамента міського господарства
Одеської міської ради №219005 від 20
квітня 2011 року, щодо приватизації
ОСОБА_3 квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.;

визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на житло
- квартиру за адресою: АДРЕСА_2.,що
видане 20 квітня 2011 року Департаментом
міського господарства Одеської
міської ради за № 8-23431;

визнати недійсним договір
купівлі-продажу двокімнатної квартири
за адресою: АДРЕСА_2., загальною площею
95,2 кв.м., в тому числі житловою 35,9 кв.м.,
укладений від 17 лютого 2012 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_16
за № 321 з моменту укладання;

витребувати з володіння ОСОБА_6 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,5
кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1;

витребувати з володіння ОСОБА_7 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,6
кв.м. (однокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1;

усунути перешкоду в користуванні
майном шляхом виселення ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,5
кв.м. (однокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_2);

усунути перешкоду в користуванні
майном шляхом виселення ОСОБА_7 з
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,6
кв.м. (однокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_2)

Представник ОСОБА_6, ОСОБА_7 надали свої
заперечення, у яких зазначили, що
законно придбали квартири за адресою:
АДРЕСА_2 та є добросовісними
набувачами.

Представник відповідача Департаменту
міського господарства Одеської
міської ради, відповідачка ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справі належним чином повідомлені, про
що свідчать розписки в матеріалах
справи.

Треті особи КП ЖКС «Фонтанський» надав
до суду заяву, у якій просив справу
розглядати за його відсутності, ПАТ КБ
«Надра» позов підтримав та просив його
задовольнити.

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідачів та їх представників,
третіх осіб, ознайомившись з
матеріалами справи вважає позовні
вимоги позивача такі, що підлягають
частковому задоволенню.

В ході судового засідання встановлено,
що Розпорядження органу приватизації
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради №219005 від 20
квітня 2011 року, щодо приватизації
ОСОБА_3 квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 та свідоцтво про
право власності на житло - квартиру за
адресою: АДРЕСА_2.,що видане 20 квітня 2011
року Департаментом міського
господарства Одеської міської ради за
№ 8-23431 ніколи не видавалося, що
підтверджується Листом від 03.04.11 р.
№01-70/112 Листом № 262/01-09 від 31.03.14 р. та
додатково зазначено, що Розпорядження
під №219005 від 20.04.11 року (свідоцтво про
право власності №8-23440) от 26.04.11 г.
зареєстровано за №14 по
вул.Новосельского,16 на родину
Максимовіх, а свідоцтво про право
власності №8-23431 (розпорядження органу
приватизації №219002) від 21.04.11 р.
зареєстровано за АДРЕСА_3 на родину
ОСОБА_20.

Також треба звернути увагу на те, що
ОСОБА_3,яка саме приватизувала на себе
вищенаведену квартиру має суперечливі
паспортні документи. Саме за
клопотанням представника позивача від
слідчого СУ УМВС України в Одеській
області Костіна О.Ю.,в рамках
кримінального провадження були надані
паспортні дані ОСОБА_3, які мають різну
інформацію, у копії одного паспорту
міститься реєстрація ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_2 (запис внесений 19.04.10
р.) у іншій копії паспорту міститься
реєстрація ОСОБА_3 міститься запис про
реєстрацію за адресою: АДРЕСА_4 (запис
внесений 02.03.11 р.). Таким чином на момент
видачі Розпорядження органу
приватизації від 20 квітня 2011 року о
передачі квартири в приватну власність
ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2, остання
згідно паспортних даних начебто
мешкала за іншою адресою: АДРЕСА_4.

Представником КП «ОГБТІ і РОН» були
надані поверхові плани з експлікацією
з яких вбачається, що квартири « 20», « 15
а» за адресою: АДРЕСА_2 ніколи не
існувало.

Враховуючи усі надані матерали треба
зазначити,що ОСОБА_3 взагалі ніколи не
проживала у будинку АДРЕСА_2, що також
підтверджується листом КП «ЖКС
«Фонтанський» про дислокацію
комунальних послуг за квітень 2010 року,
з якого вбачається, перелік квартир,
які існують у будинку за адресою:
АДРЕСА_2, в якому відстуні дані про
ОСОБА_3 та квартири за № 20,20а,15а. У
справі міститься довідка КП «ЖКС
«Порто-Франківський» про склад сімї
ОСОБА_3,яка підписана працівниками
Некрасовою та паспорти стоком
Колесник. КП «ЖКС «Фонтанський», який
територіально обслуговує будинок за
адресою: АДРЕСА_2, своїм листом ОМР №14
від 10.01.14 року зазначив, що зазначені
працівники не працювали та не працюють
у КП «ЖКС «Фонтанський» та таку довідку
ніяким чином не міг видати КП «ЖКС
«Порто-Франківський».

Згідно до вимог ст. 1, 12 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» від 19 червня 1992 року
приватизація житла - це безкоштовна
передача житлових приміщень із
державної власності у приватну
власність громадянам, які проживають у
цих приміщеннях на підставі договору
найму.

За ч. 4 ст.8 Закону підготовку та
оформлення документів про передачу у
власність громадян квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках може
бути покладено на спеціально
створювані органи приватизації
(агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно ст. 41 Конституції України право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Право
приватної власності є непорушним.
Аналогічні норми закріплені у ст. 321 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст.ст. 4 ч.1, 8 ч.2 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду", право на приватизацію
квартири державного житлового фонду
одержують громадяни України, які
постійно проживають у цій квартирі, у
тому числі тимчасово відсутні, за якими
зберігається право на житло.

ст. 393 ЦК України, правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Згідно ст. 41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Право
приватної власності є непорушним.
Аналогічні норми закріплені у ст. 321 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Приватизація квартири АДРЕСА_2,
проведена з порушеннями вимог Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду", що дає підстави
вважати вищезазначену приватизацію
недійсною, у зв'язку з тим,що за фактом
була приватизована квартира за
АДРЕСА_1, яка насправді належить на
праві приватної власності Позивачу.

ст.393 ЦК України, правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Так, згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно статті 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, АР Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин який порушує
публічний порядок є нікчемним.

Згідно Пленуму Верховного Суду
України у п.18 своєї постанови №9 від
6.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», перелік
правочинів, які є нікчемними як такі,
що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України:

- правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина;

- правочини, спрямовані на знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, АР Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

ст..387 ЦКУ, Власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно
за відплатним договором придбане в
особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно: 1)
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
вибула з володіння Позивача не з його
волі.

Згідно ст.319 ЦКУ, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. На теперішній
час Власник позбавлений можливості
користуватися та розпоряджатися своєю
квартирою у зв'язку з тим, що на
теперішній час її займають ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. У зв'язку з чим, вимога щодо
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення ОСОБА_19 та
ОСОБА_7 є законною.

Відповідно до п. постанови Пленуму
Верховного суду України від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», норма частини
першої статті 216 ЦК України не може
застосовуватись як підстава позову про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі.

Не підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

Таким чином, позовні вимоги в частині
визнання недійсним договору
купівлі-продажу задоволенню не
підлягають.

З огляду на наведене, суд вважає, що
позов ОСОБА_8 до Департаменту міського
господарства Одеської міської ради,
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
треті особи- КП ЖКС «Фонтанський», КП
«Бюро технічної інвентаризації»
Одеської міської ради, ПАТ КБ «Надра»
про визнання незаконним Розпорядження
органу приватизації, визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на житло, витребування
майна, усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 211-215, 218 ЦПК України,
ст. 16, 559 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту
міського господарства Одеської
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: КП ЖКС
«Фонтанський», КП «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради,
ПАТ КБ «Надра» про визнання незаконним
Розпорядження органу приватизації,
визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на житло,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу , витребування майна,
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати
Розпорядження орган приватизації
Департамента міського господарства
Одеської міської ради №219005 від 20
квітня 2011 року, щодо приватизації
ОСОБА_3 квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

Визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на житло
- квартиру за адресою: АДРЕСА_2., що
видане 20 квітня 2011 року Департаментом
міського господарства Одеської
міської ради за № 8-23431.

Витребувати з володіння ОСОБА_6 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,5
кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1.

Витребувати з володіння ОСОБА_7 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,6
кв.м. (однокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_2-А) на користь ОСОБА_1.

Усунути перешкоду в користуванні
майном шляхом виселення ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,5
кв.м. (однокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_2).

Усунути перешкоду в користуванні
майном шляхом виселення ОСОБА_7 з
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,6
кв.м. (однокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_2-А).

У задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Суддя
24.10.2014