АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 24 червня 2014р. по цивільній справі за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа:
Управління пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва

про встановлення факту перебування на
утриманні,

встановила:

у березні 2014р. заявник звернулася до
суду із заявою про встановлення факту
перебування її на утриманні чоловіка
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мотивуючи свої вимоги, заявниця
зазначала, що з 1988р. перебувала у шлюбі
з ОСОБА_3., а також перебувала на його
утриманні.

Заявник посилалася на те, що
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України у
Оболонському районі м. Києва та отримує
пенсію за віком у сумі 997грн. 37коп. і
звернулася до управління із заявою про
переведення на пенсію по утраті
годувальника, проте, отримала відмову,
оскільки відсутні докази перебування
її на утриманні чоловіка.

Рішенням суду від 24 червня 2014р. у
задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
заявник просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення заяви.

Апелянт посилається на
неналежну оцінку наданим суду доказам
та неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (с.с.5),
мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (с.с.6), та
проживали спільно АДРЕСА_1 (с.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 помер (с.с.10).

Листом Управління пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва від 25 жовтня 2013р. заявнику
відмовлено у переведенні на пенсію у
зв'язку із втратою годувальника,
оскільки відсутні документи, які
підтверджують факт перебування
заявника на утриманні ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні заяви,
суд першої інстанції виходив з того, що
заявником не було надано доказів у
підтвердження своїх вимог.

Вказаний висновок суду
відповідає наявним матеріалам справи
та ґрунтується на

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/12147/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Диба О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.
- 2 -

нормах матеріального права.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України може бути встановлено факт
перебування фізичної особи на
утриманні померлого, якщо це має
значення для одержання свідоцтва про
право на спадщину, призначення пенсії
чи відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію в разі втрати
годувальника мають непрацездатні
члени сім'ї померлого годувальника, які
були на його утриманні (стаття 38). При
цьому дітям пенсії призначаються
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Частиною 3 пунктом «б» даної
норми, редакція якої діяла на момент
смерті ОСОБА_3, визначено, що
непрацездатними членами сім'ї
вважаються батько, мати, дружина,
чоловік, якщо вони є інвалідами або
досягли: чоловіки - 60 років, жінки - 55
років.

Згідно ч. 1 ст. 38 вказаного закону
члени сім'ї померлого вважаються
такими, що були на його утриманні, якщо
вони були на його повному утриманні або
одержували від нього допомогу, яка була
для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті
36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», редакція якої діяла на
день смерті ОСОБА_3, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Статтею 26 цього закону, редакція
якої діяла на серпень 2009р., визначено,
що особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 60 років, жінками - 55 років
та наявності страхового стажу не менше
п'яти років.

Із наведених норм матеріального
права випливає, що право на отримання
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника мають особи, які на день
його смерті були непрацездатними, а
факт перебування фізичної особи на
утриманні померлого встановлюється,
якщо він має значення для призначення
пенсії, за умови, що утримання було
повним.

Повне утримання означає
відсутність у члена сім'ї інших джерел
доходів, окрім допомоги померлого.
Якщо, крім допомоги, що надавалася
померлим, особа мала інші джерела
доходів, необхідно надати докази, що
допомога годувальника була постійним і
основним джерелом засобів до
існування.

З наданих суду першої інстанції
доказів вбачається, що на момент смерті
ОСОБА_3, заявниці виповнилося 52 роки і
вона не була непрацездатною.

Крім того, заявницею не було
надано доказів, що пенсія померлого
ОСОБА_3 була основним джерелом засобів
її існування, так як згідно відомостей
про доходи ОСОБА_1 вони були
аналогічними, а іноді і вищими, ніж
пенсія померлого.

Та обставина, що з жовтня 2008р. по
січень 2009р. заявниця не працювала, не
може бути достатньою підставою для
висновку про її перебування на
утриманні померлого, так як вказаний
період не є значним, а крім того,
заявниця була працездатною особою.

Твердження апелянта про те, що
суд повинен був врахувати її заробітну
плату, починаючи з 2000р., не ґрунтуються
на нормах матеріального права.

Доводи апелянта про те, що суд не
звернув уваги, що їх син отримує пенсію
про втраті годувальника, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
вищезазначеними нормами матеріального
права передбачено, що дітям пенсії
призначаються незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника і
даний факт не може свідчить про те, що

-
3 -

заявниця перебувала на утриманні
померлого.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення заяви.

Судом повно встановлені
обставини справи, оцінені надані
заявником докази, правильно
застосовані норми матеріального права,
не допущено порушень норм
процесуального права, тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 24 червня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: