Справа № 462/8943/13
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/4603/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді- Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Берези В.І.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника позивача Чупіль
Р.Р., відповідача ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 21 травня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ПАТ
«УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Заявою
від 01.04.2014 року позовні вимоги уточнив
та просив ухвалити рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Договором іпотеки від 26.09.2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
ЛЛМНО ОСОБА_7, зареєстрований реєстрі
за №5379 та Договором іпотеки від 29.07.2008
року, посвідчений приватним нотаріусом
ЛМНО ОСОБА_7. зареєстрований в реєстрі
№4574, а саме: нерухоме майно - квартиру,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
праві приватної власності, для
задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» в
розмірі 137 562 гр.29 коп. на 04.11.2013 року, що
виникла на підставі Кредитного
договору №0 від 26.09.2006 року та
Кредитного договору №1 від 29.07.2008
року в розмірі 698 694 грн. 41 коп.
Встановити спосіб реалізації
іпотечного нерухомого майна, що
належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
праві приватної власності, а саме
шляхом проведення прилюдних торгів
предмета іпотеки, у межах процедури
виконавчого провадження. Стягнути з
відповідачів суму сплаченого судового
збору.

Рішенням Залізничного районного
суду м. Львова від 21 травня 2014 року у
задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк»
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення оскаржив представник ПАТ
«УкрСиббанк» - Чупіль Р.Р. Вважає його
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити
повністю. Свої вимоги мотивує тим, що
суд безпідставно дійшов висновку, що
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного і
того ж виду. Наявність судового рішення
про стягнення з боржника на користь
кредитора заборгованості за кредитним
договором не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум
шляхом звернення стягнення на передане
боржником в іпотеку нерухоме майно.

Судом не враховано, що позовні
вимоги в зазначених справах не є
тотожними, адже в справі по якій
ухвалено рішення Залізничним районним
судом м. Львова від 10.03.2011 року позовні
вимоги були щодо стягнення боргу за
кредитним договором, а в даній справі
позовні вимоги щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки. Рішення
від 10.03.2011 року має лише преюдиційне
значення, зокрема щодо доведеності
неналежного виконання позичальником
умов договору та суми заборгованості,
що підлягає стягненню на дату його
ухвалення.

Судом не враховано також, що
судове рішення про повернення наданих
банком кредитних коштів та відсотків
за їх користування на відміну від
штрафних санкцій за неналежне
виконання умов договору, не є
відповідальністю в розумінні ст. 61
Конституції України, а являється
заходом примусу спрямованим на
відновлення майнового стану кредитора,
захисту його порушених прав.

Твердження суду першої інстанції,
що ОСОБА_6 не є належним відповідачем у
справі є також необґрунтованим, так як
судом не враховано правові наслідки
визнання особи безвісно відсутньою та
помилково застосовано правові
наслідки визнання особи померлою.
Визнання особи безвісно відсутньою має
на меті захист інтересів як самої
безвісно відсутньої особи так і її
кредиторів, до моменту визнання її
померлою, або скасування судового
рішення про визнання її безвісно
відсутньою в порядку ст.45 ЦК України, не
тягне за собою правонаступництва, не
позбавляє таку особу цивільної
правоздатності чи дієздатності,
зберігає за нею увесь обсяг прав та
обов'язків. Визнання особи безвісно
відсутньою не припиняє її зобов'язань
майнового характеру, а виконання таких
зобов'язань здійснюється за рахунок
майна безвісно відсутньої особи, про що
зазначено в ст. 44 ЦК України, де
передбачено позасудовий спосіб
врегулювання боргових зобов'язань
такої особи при наявності опікуна над
її майном.

На даний час ОСОБА_6 є власником
майна, що було передано в заставу банку,
право власності на дане майно ні до
кого не переходило і підстав для цього
на даний час немає, а визнання судом
ОСОБА_6 неналежним відповідачем у
справі, позбавляє позивача права на
задоволення своїх майнових вимог як
кредитора та іпотекодержателя, за
рахунок реалізації іпотечного майна
іпотекодавця, у відповідності до норм
ЗУ «Про іпотеку».

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 просять
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, як законне обгрунтоване.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою представник
позивача доводи апеляційної скарги
підтримав. Заявив про те, що у разі
задоволення апеляційної скарги та
ухвалення у справі нового рішення про
задоволення позову - не заперечує проти
одночасного вирішення питання про
зупинення його виконання на час дії ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Відповідач ОСОБА_3 та її
представник підтримали письмові
заперечення на апеляційну скаргу.

Інші учасники в судове засідання
не з»явились повторно, належно
повідомлені про розгляд справи, в тому
числі і відповідач ОСОБА_6, котра
повідомлена у відповідності до вимог
ч.9 ст. 74 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів вважає
можливим проводити розгляд справи у
відсутності учасників процесу, які не
з»явились, проти чого не заперечили
присутні учасники.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи
встановлено, що 26 вересня 2006 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0 за яким
особа отримала 15 000 доларів США під 11,30
% річних з датою повернення 29 вересня
2016 року . З врахуванням Договору про
внесення змін до цього договору від 5
березня 2009 року, кінцева дата
повернення боргу визначена 28.09. 2026 року
/а.с. 38,69/.

Між тими ж сторонами 29 липня 2008
року укладено Договір про надання
споживчого кредиту № 1/при
застосуванні ануїтентної схеми
погашення/, за яким ОСОБА_3 отримала 49 900
доларів США з кінцевою датою
повернення 27.07.2018 року/а.с. 51/.

У забезпечення виконання умов
первісного договору - 26.09.2006 року між
банком з одного боку та ОСОБА_3, як
іпотекодавцем, ОСОБА_5, ОСОБА_6, як
майновими поручителями укладено
Іпотечний договір, який посвідчений
приватним нотаріусом ЛЛМНО ОСОБА_7,
зареєстрований реєстрі за №5379 та у
забезпечення виконання боржником за
наступним договором кредиту, укладено
Договір іпотеки від 29.07.2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО
ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі №4574, а
саме: нерухоме майно - квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
праві приватної власності, для
задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк»
передано останньому в іпотеку.

За умовами вказаних
договорів боржник та майнові
поручителі передали в іпотеку
нерухоме майно, яке на час укладення
договорів належало і належить на
даний час останнім на праві власності
і таким майном є квартира АДРЕСА_1 .

Вартість того ж предмета іпотеки
за договором 26.09.2006 року обумовлена
сторонами -205 000 гривен, за договором
іпотеки від 29 липня 2008 року - 475 095
гр./а.с. 70/.

Враховуючи невиконання боржником
умов договорів про надання кредиту,
виникла заборгованість з врахуванням
курсу долара станом на 04.11.2013 року за
договором кредиту від 26.09.2006 року, що в
загальному становить суму, що
відповідає 137 562 гр., за договором від
29.07.2008 року - 699 196, 41 гр., про що банком
надано детальні розрахунки по обох
договорах, правильність яких
відповідачами не оспорюється.

Борг складається за Договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 26 вересня 2006 року станом на 04.11.2013
року в сумі 137 062 гр. 29 коп., що
становить 11 380,77 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 04.11.2013 року
становить 90 966 гр. 49 гр. заборгованості
за кредитом, 5 088,65 доларів США, що за
курсом на 04.11.2013 року становить 40 034, 14
гр. заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 1 369 гр.43 коп.
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, 4 692 гр. 23
коп. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по відсотках за
користування кредитом.

За Договором про надання
споживчого кредиту № 1 від 29.07.2008
року заборгованість станом на 04.11.2013
року в розмірі 698 696 гр. 41 коп., що
становить 49 280,97 доларів США що за
курсом НБУ станом на 04.11.2013 року
становить 393 902,79 гр. заборгованості за
кредитом, 33 603,61 долар США, що за курсом
НБУ станом на 04.11.2013 року становить 268 593
гр. 65 коп. заборгованості по відсотках
за користування кредитом, 4 471 гр. 67 коп.
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту, 31 728 гр. 30
коп. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентах за
користування кредитом.

За таких умов банк просив
ухвалити рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
стягнення провести у спосіб
реалізації іпотечного нерухомого
майна, за вказаними договорами іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів
предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
праві приватної власності. Встановити
спосіб реалізації іпотечного
нерухомого майна, що належить ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві приватної
власності, а саме шляхом проведення
прилюдних торгів з дотриманням вимог
Закону України «Про іпотеку» з
встановленням початкової ціні на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб»єктом оціночної
діяльності /незалежним експертом/ на
час проведення виконавчих дій.

Відмовляючи у задоволенні
позову банку, суд мотивував своє
рішення, що у разі задоволення позову,
матиме місце подвійне стягнення суми
боргу за вказаними Кредитними
договорами, оскільки 10 березня 2011 року
Залізничним районним судом м. Львова
ухвалене рішення про стягнення з
відповідачів 545 581 гр. 96 коп. як борг за
кредитним договором від 26.09.2006 року та
Кредитним договором від 29 липня 2008
року / а.с. 75-77/. Рішення суду набрало
чинності, звернуто до виконання, хоча
поручителі за договором іпотеки
виступали майновими поручителями.

Крім того, суд врахував, що
рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 5 серпня 2011 року ОСОБА_6
визнано безвісно відсутньою / а.с. 104/ і в
зв»язку з цим 19 вересня 2012 року
Головним державним виконавцем
Залізничного ВДВС щодо останньої та 3
грудня 2013 року державним виконавцем
Залізничного ВДВС винесені постанови
про зняття арешту з майна цього
боржника - ОСОБА_6

Суд врахував, що ухвалою
Залізничного районного суду м. Львова
від 7 серпня 2012 року визначено, що
ОСОБА_5 належить 1/3 частка квартири, яка
є предметом іпотеки, а ухвалою цього ж
суду від 10 серпня 2012 року - визначено,
що ОСОБА_3 належить 1/3 частка цієї ж
квартири. Суд врахував також, що опіка
над майном особи, котра визнана
безвісно відсутньою не
встановлювалась і з врахуванням
описаних вище судових рішень та
постанов державної виконавчої служби
з посиланням на вимоги ч. 2 ст. 233 УПК
дійшов висновку, що після набрання
рішенням суду законної сили сторони та
треті особи із самостійними вимогами, а
також їх правонаступники не можуть
знову заявляти в суді ту саму вимогу з
тих самих підстав, а також оспорювати в
іншому судовому процесі встановлені
судом факти і правовідносини, вважаючи,
що вимога банку по обом договорам
задоволена ухваленням рішення
Залізничного районного суду від 10
березня 2011 року - відмовив у позові.

З таким висновком колегія суддів
не погоджується.

Поза увагою суду першої
інстанції залишились норми
матеріального права, які підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК -
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Матеріалами справи
встановлено і визнано відповідачем
ОСОБА_3 / боржником по обох договорах /,
що нею зобов»язання за цими договорами
не виконується належним чином та не
заперечила припинення платежів за
договорами, про що зазначено у
роздруківках банку про рух коштів за
Кредитними договорами, що долучені до
справи. Не заперечила ОСОБА_3, що
рішення суду від 10.03.2011 року не
виконано, в тому числі навіть частково.

Отже його ухвалення судом не
припинило зобов»язання відповідачки
ОСОБА_8 як боржника та інших як
поручителів у межах обсягу поруки і не
звільнило відповідачів від обов»язку
виконувати взяті на себе зобов»язання
за договорами.

Як роз»яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у Постанові №5 від 30.03.2012 року, у
п. 17 - зобов»язання припиняється з
підстав передбачених договором або
законом/ частина перша статті 598 ЦК/.
Такі підстави зокрема зазначені в
статтях 599-601, 604- 609 ЦК. Наявність
будь-якої з цих підстав судом не
встановлена.

В цьому ж пункті Постанови
зазначено, що наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов»язання.

Таким чином наявність
вказаного вище судового рішення в
жодній мірі не є перешкодою для
звернення позивача з означеним позовом
і його задоволення, оскільки
зобов»язання за договорами не виконано
боржником.

Що стосується судових рішень про
визнання одного з поручителів - ОСОБА_6
безвісно відсутньою та рішень щодо
визначення ідеальних часто у спільній
власності, які належать ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 у квартирі, що є предметом
іпотеки у розмірі по 1/3 за кожним, то
колегія суддів вважає, що такі рішення
не є перешкодою для задоволення вимог
позивача.

Визнання особи безвісно відсутньою
та закінчення по цій причині вказаного
вище виконавчого провадження,
відкритого відносно особи на підставі
виконавчого документа виданого на
підставі рішення від 10.03.2011 року - не
свідчить про позбавлення особи
правоздатності і не позбавляє
виконання взятого на себе обов»язку за
вказаними вище договорами іпотеки.

Визначення ідеальних часток за
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у квартирі, що
передана в іпотеку - не впливає на
вирішення спору, оскільки в такий
спосіб лише визначено в межах якого
майна особи можуть нести майнову
відповідальність як майнові
поручителі.

За таких обставин колегія
суддів погоджується з обґрунтованістю
доводів апеляційної скарги позивача.
Рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення про задоволення позову .

Враховуючи думку представника
позивача щодо можливості застосування
ЗУ «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» і погодження з цим
відповідачки в разі задоволення вимог
банку, колегія суддів приходить до
висновку про одночасне вирішення
питання про зупинення на час дії цього
закону виконання рішення суду в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки, яким є квартира відповідачів.

З відповідачів підлягають до
стягнення в пропорційному розмірі
понесені позивачем судові витрати по
оплаті судового збору за подачу позову
та апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції. Тому необхідно
стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
кожного по 1 756 гр. /1147 гр. + 609 гр./

Керуючись ст.303, 304, п.2ч.1 ст.307, п.3
ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнити .

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 21 травня 2014 року скасувати
та ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, як з боржника за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 26 вересня 2006 року
та іпотекодавця за іпотечним
договором від 26 вересня 2006 року та
іпотекодавців /майнових поручителів /
за цим же договором ОСОБА_5, ОСОБА_6
заборгованість за вказаним
кредитними договором станом на 04.11.2013
року в сумі 137 062 гр. 29 коп., що
становить 11 380,77 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 04.11. 2013 року
становить 90 966 гр. 49 гр. заборгованості
за кредитом, 5 088,65 доларів США, що за
курсом на 04.11.2013 року становить 40 034, 14
гр. заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 1 369гр.43 коп.
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, 4 692 гр. 23
коп. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по відсотках за
користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3, як боржника за
Договором про надання споживчого
кредиту № 1 від 29.07.2008 року та з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як іпотекодавців та
майнових поручителів по вказаному
договору за договором іпотеки від 29
липня 2008 року заборгованість станом
на 04.11. 2013 року в розмірі 698 696 гр. 41
коп., що становить 49 280,97 доларів США що
за курсом НБУ станом на 04.11.2013 року
становить 393 902,79 гр. заборгованості за
кредитом, 33 603,61 долар США, що за курсом
НБУ станом на 04.11.2013 року становить 268 593
гр. 65 коп. заборгованості по відсотках
за користування кредитом, 4 471 гр. 67 коп.
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту, 31 728 гр. 30
коп. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентах за
користування кредитом.

Стягнення провести у спосіб
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом реалізації іпотечного
нерухомого майна за вказаними
договорами іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів предмета іпотеки за
договором іпотеки від 26.09.2006 року,
посвідченим приватним нотаріусом
ЛЛМНО ОСОБА_7, зареєстрований реєстрі
за №5379 та Договором іпотеки від 29.07.2008
року, посвідчений приватним нотаріусом
ЛМНО ОСОБА_7. зареєстрований в реєстрі
№4574, яким є нерухоме майно - квартира,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
праві приватної власності.

Встановити спосіб реалізації
іпотечного нерухомого майна, що
належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
праві приватної власності шляхом
проведення прилюдних торгів з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку» з встановленням початкової
ціні на рівні не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб»єктом оціночної
діяльності /незалежним експертом/ на
час проведення виконавчих дій .

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 з кожного по 1 756 гр. судових
витрат на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк» .

Виконання рішення суду в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
зупинити на час дії Закону України від
03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті»

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскарженим у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий

Судді