АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа № 616/549/14.
Головуючий 1 інст.: - Нестайко Ю.В.
Провадження №22-ц/790/7494/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 листопада 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - судді: -
суддів: - Шевченко Н.Ф.,
при секретарі: - Остапович
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ПАТ «Дельта Банк» - Мотора Євгенії
Олександрівни на рішення
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 23 вересня 2014
року по справі за позовом ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 - про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
У серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося в суд із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог
зазначало, що 3 травня 2007 року ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_7 уклали кредитний договір,
згідно з яким банк надав ОСОБА_7 кредит
у сумі 8 500 доларів США на строк до 28
квітня 2017 року зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 14,6 %
На забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 3
травня 2007 року ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_8 уклади
договір поруки, згідно яким ОСОБА_8
поручалась перед банком солідарно та в
повному обсязі відповідати за
своєчасне виконання ОСОБА_7 усіх
зобов'язань за кредитним договором.
30 червня 2010 року ТОВ «Український
промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк»,
Національний банк України уклали
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань, згідно з яким
ТОВ «Український промисловий банк»
передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк»
право вимоги за кредитним договором,
укладеним між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_7, а також
договором поруки, укладеним між ТОВ
«Український промисловий банк» та
Позичальник ОСОБА_7 свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує та станом на 25 червня 2014 року
має заборгованість за кредитом в
розмірі 2 572 , 62 доларів США, що за
курсом НБУ становить 30 567 грн. 66 коп.
Добровільно оплатити
заборгованість ОСОБА_7 та її поручитель
ОСОБА_8 не бажають, що спонукає банк
звернутися з позовом в суд.
Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 526, 533, 554, 1046 -1050, 1054 ЦК України, ПАТ
«Дельта Банк» просило суд стягнути
солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на його
користь заборгованість за кредитним
договором у сумі 30 567 грн. 66 коп.,
судовий збір у сумі 305 грн. 68 коп.
Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 позов не
При цьому посилалися на те, що
заборгованість за кредитним договором
перед ТОВ «Український промисловий
банк» в розмірі 46 913 грн. 27 коп. була
погашена ними 1 квітня 2009 року через
ВДВС Головного управління юстиції в
Харківській області на підставі
виконавчого напису нотаріуса.
Рішенням Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
23 вересня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ПАТ «Дельта Банк» - Мотора Є.О.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з підстав,
передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що ОСОБА_7 та її
поручитель виконали свої зобов'язання
за кредитним договором перед ТОВ
«Український промисловий банк» до
укладання ним договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ПАТ
«Дельта Банк».

Проте, погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України
визначено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Матеріали справи свідчать, що 3
травня 2007 року ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_7 уклали
кредитний договір №3/ФКВ-07, згідно з
яким банк надав ОСОБА_7 кредит в розмірі
8 500 доларів США на строк до 28 квітня 2017
року зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 14,6 %
річних.

Пунктами 2.4, 6.2 кредитного договору
сторони передбачили, що повернення
кредиту здійснюється щомісячно
частками у розмірі не менш як 70,83
доларів США по 20 число кожного місяця,
починаючи з 1 червня 2007 року. У разі
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені цим договором,
банк має право вимагати дострокового
повного повернення кредиту, сплати
процентів, комісій, штрафних санкцій
передбачених договором, а також
відшкодування збитків, завданих банку
внаслідок невиконання або неналежного
виконання позичальником ( а. с.6-12).

На забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 3
травня 2007 року ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_8, ОСОБА_7
уклали договір поруки №3/Zфпор-07, згідно
яким ОСОБА_8 зобов'язалася перед банком
солідарно в повному обсязі відповідати
за своєчасне виконання ОСОБА_7 усіх
зобов'язань за кредитним договором
№3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року (а. с. 13).

Крім того, на забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 3 травня 2007 року ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_8 уклали іпотечний договір
№3/Zфквіп-07, посвідчений державним
нотаріусом Великобурлуцької
державної нотаріальної контори
Харківської області за р. №1358, згідно
яким ОСОБА_8 передала у іпотеку ТОВ
«Український промисловий банк»
належну їй на праві власності
нежитлову будівлю магазину літ. «А-1»,
загальною площею 35,2 кв. м. вбиральню
літ. «Г», розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 (а. с. 88).

Позичальник ОСОБА_7 взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту,
сплати відсотків за його користування
не виконувала, у зв'язку з чим 18 грудня
2007 року ТОВ «Український промисловий
банк» надіслало їй вимогу про
дострокове виконання зобов'язань, в
якій вимагало протягом 30-ти
календарних днів з моменту надіслання
вимоги сплатити банку заборгованість у
сумі 8 752,42 доларів США та 4 625 грн. 10
коп. з яких: залишок за кредитом у сумі
8 287,42 доларів США, проценти за
користування кредитом з 1 серпня 2007
року по 18 грудня 2007 року у сумі 464,91
доларів США, пеню у сумі 66 грн. 67 коп.,
комісію у сумі 4 558 грн. 43 коп. (а. с. 92).

Вимогу банку про дострокове
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
неустойки, позичальник ОСОБА_7 не
виконала.

2 квітня 2008 року ТОВ «Український
промисловий банк» звернулося з заявою
до приватного нотаріуса Харківського
МНО ОСОБА_10 про вчинення виконавчого
надпису на іпотечному договорі
№3/Zфквіп-07 від 3 травня 2007 року,
укладеному між ТОВ «Український
промисловий банк та ОСОБА_8 та
звернення стягнення на предмет іпотеки
для погашення заборгованості за
кредитом договором, яка станом на 28
березня 2008 року становила 46 023 грн. 27
коп. ( а. с. 91).

10 квітня 2008 року приватним
нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_10
вчинено виконавчий надпис, яким
запропоновано звернути стягнення на
нежитлову будівлю магазину літ. «А-1»,
загальною площею 35,2 кв. м. вбиральню
літ. «Г», розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, що належать на праві власності
ОСОБА_8 та за рахунок коштів, отриманих
від реалізації нежитлової будівлі,
задовольнити вимоги ТОВ «Український
промисловий банк» за кредитним
договором №3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року у
розмірі 46 913 грн. 27 коп., з яких: 41 851
грн. 93 коп., що еквівалентно 8 287,51
доларам США - прострочена
заборгованість за кредитом; 1 452 грн. 48
коп., що еквівалентно 287,62 доларам США
- заборгованість за відсотками; 218 грн. 86
коп. - пеня за прострочення погашення
кредиту; 2500 грн. - комісія за
обслуговування простроченої
заборгованості; 890 - витрати по вчиненню
виконавчого надпису (а. с. 88, 90,91).

1 квітня 2009 року майновий поручитель
ОСОБА_8 добровільно сплатила ТОВ
«Український промисловий банк» через
ВДВС Головного управління юстиції у
Харківській області заборгованість за
кредитом в розмірі 46 913 грн. 27 коп. (а. с.
63,67).

Таким чином, заборгованість за
кредитним договором, яка була
визначена банком станом на 28 березня
2008 року у сумі 46 023 грн. 27 коп., була
виплачена ТОВ «Український
промисловий банк» майновим
поручителем позичальника лише 1
квітня 2009 року.

30 червня 2010 року ТОВ «Український
промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк»,
Національний банк України уклали
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта
Банк», посвідчений приватним
нотаріусом Київського МНО ОСОБА_11 за р.
№2258, згідно з яким до ПАТ «Дельта Банк»
перейшло право вимоги за кредитним
договором №3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року,
укладеним між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_7 в розмірі 2
572, 62 доларів США, а також за договором
поруки №3/Zфпор-07 від 3 травня 2007 року,
укладеним між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_8 (а. с. 28-33).

Відповідно до роз'яснень, викладених
у п. 17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України). Такі підстави,
зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609
ЦК України. Наявність виконавчого
напису нотаріуса, вчиненого за
невиконання кредитного договору, за
відсутності реального виконання
боржником свого зобов'язання, не
свідчить про припинення договірних
правовідносин сторін й не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання ним грошового зобов'язання
та не позбавляє кредитора права на
отримання процентів за користування
кредитом і пені, передбачених
договором за несвоєчасну сплату
кредиту. У разі звернення кредитодавця
до суду після вчинення виконавчого
напису про звернення стягнення на
предмет іпотеки з вимогою про
стягнення кредитної заборгованості
суд має з'ясувати питання про виконання
виконавчого напису і з урахуванням
цього вирішити спір на підставі
чинного законодавства та умов
кредитного договору.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що в період з 28 березня 2008
року по 1 квітня 2009 року позивальник
ОСОБА_7 не виконувала свої зобов'язання
за кредитним договором, у зв'язку з чим
ТОВ «Український промисловий банк»
мало право на отримання процентів за
користування кредитом, пені, комісії,
передбачених кредитним договором за
несвоєчасну сплату кредиту.

Згідно додатку №2 до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Український
промисловий банк» на користь ПАТ
«Дельта Банк» від 30 червня 2010 року
заборгованість ОСОБА_7 за кредитним
договором №3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року
станом на 1 червня 2010 року становила
2572,62 доларів США (а. с.28).

Відповідно до довідки ПАТ «Дельта
Банк» від 25 червня 2014 року
заборгованість ОСОБА_7 за кредитним
договором №3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року
станом на 25 червня 2014 року складає 2 572,
62 доларів США, що за курсом НБУ
становить 30 567 грн. 66 коп. (а. с. 22).

16 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
направило ОСОБА_7 та її поручителю
ОСОБА_8 досудові вимоги про добровільне
погашення заборгованості за кредитом
у сумі 2 572, 62 доларів США, які
відповідачами залишені без
задоволення (а. с. 23-27).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції помилково дійшов висновку,
що ОСОБА_7 виконали свої зобов'язання за
кредитним договором перед ТОВ
«Український промисловий банк» в
повному обсязі до укладання ним
договору про передачу активів та
кредитних зобов'язань ПАТ «Дельта
Банк» та безпідставно відмовив банку
у задоволенні позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції не може бути визнано
колегією суддів законним та
обґрунтованим і підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 взяті на
себе зобов'язання по поверненню
кредиту та сплати відсотків за його
користування не виконала, колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
№3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року в розмірі 30
567 грн. 66 коп., судовий збір за подання
банком позову в суд в розмірі 305 грн. 68
коп., судовий збір за подання
апеляційної скарги в розмірі 152 грн. 84
коп.

В той же час, позовні вимоги ПАТ
«Дельта Банк» в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_8 на його користь
заборгованості за кредитним договором
№3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року в розмірі 30
567 грн. 66 коп. задоволенню не
підлягають з таких підстав.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до роз'яснень, викладених
у п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя
є як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ТОВ «Український
промисловий банк» використав
передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та
пунктом 6.2 кредитного договору право
на односторонню зміну умов кредитного
договору, надіславши ОСОБА_7 18 грудня
2007 року письмову вимогу про дострокове
повернення всієї суми кредиту та
пов'язаних з ним платежів не пізніше
30-ти календарних днів з моменту
надіслання банком письмової вимоги.

Отже, у разі зміни кредитором на
підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку
виконання основного зобов'язання,
передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України
шестимісячний строк підлягає
обрахуванню з цієї дати.

Системний аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК
України дає підстави для висновку, що
строк дії поруки не є строком захисту
порушеного права, а строком існування
суб'єктивного права кредитора й
суб'єктивного обов'язку поручителя,
після закінчення якого вони
припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку
(який є преклюзивним) жодних дій щодо
реалізації свого права за договором
поруки, у тому числі застосування
судових заходів захисту свого права
(шляхом пред'явлення позову), кредитор
вчиняти не може.

Наведене свідчить, що порука ОСОБА_8
за договором поруки №3/Zфпор-07 від 3
травня 2007 року припинилася.

За таких обставин, колега суддів
вважає за необхідне відмовити ПАТ
«Дельта Банк» у задоволенні позову в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_8
на його користь заборгованості за
кредитним договором №3/ФКВ-07 від 3
травня 2007 року в розмірі 30 567 грн. 66
коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«Дельта Банк» - Мотора Євгенії
Олександрівни задовольнити - частково.

Рішення Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
23 вересня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ
«Дельта Банк (м. Київ, вул. Щорса буд.
№36-Б, ЄДРПУ 34047020, р/р №373980009, МФО 380236)
заборгованість за кредитним договором
№3/ФКВ-07 від 3 травня 2007 року в розмірі 30
567 (тридцять тисяч п'ятсот шістдесят
сім) грн. 66 (шістдесят шість) коп., а
також судовий збір за подання позову в
суд в розмірі 305 (триста п'ять) грн. 68
(шістдесят вісім) коп. та за подання
апеляційної скарги в розмірі 152 (сто
п'ятдесят дві) грн. 84 (вісімдесят чотири)
коп.

В іншій частині позову ПАТ «Дельта
Банк» - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: