Провадження №2/761/7609/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

07 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» про
стягнення заробітної плати та
середнього заробітку у зв»язку з
затримкою розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ТОВ «Мікол» про стягнення на
його користь з відповідача
заборгованості по нарахованій, але не
виплаченій заробітній платі в розмірі -
27 474,56 грн. за період роботи з 1 травня 2013
року по 01 жовтня 2013 року та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, починаючи з 02 жовтня 2013
року по 16 вересня 2014 року. Свої вимоги
позивач мотивує тим, що відповідач при
його звільненні за власним бажанням,
відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, не
провів з ним в день звільнення
розрахунок, як передбачено нормами
трудового законодавства України, у
зв'язку з чим він був змушений
звернутись до суду за захистом своїх
порушених прав.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги, просив
задовольнити їх з підстав викладених в
позові.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином,. Враховуючи, що позивач
не заперечував проти проведення
заочного розгляду справи, належним
чином повідомлений відповідач в судове
засідання свого представника на
розгляд справи не направив, тому
відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК
України, суд постановив ухвалу про
проведення заочного розгляду справи на
підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши зібрані в справі докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що позивач з 21 грудня 2006
року по 01 жовтня 2013 року працював у
відповідача ТОВ «Мікол» фахівцем з
контролю та обліку продукції.

При звільненні позивача з роботи
відповідно до наказу № Мі/К-000542 від
01.10.2013 року за ініціативою працівника
на підставі ст. 38 КЗпП України, йому
була нарахована, але не виплачена
заробітна плата за період з 01 травня 2013
року по 01 жовтня 2013 року в сумі 27 474,56
грн., що підтверджується довідкою від
11.09.2014 року про доходи позивача, виданою
відповідачем.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. В разі спору про
розмір сум, належних працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган в усякому випадку повинен в
зазначений у цій статті строк
виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності
спору про розмір належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, в тому разі,
коли спір вирішено на користь
працівника.

Також ТОВ «Мікол» не надано
доказів, які б свідчили про відсутність
вини підприємства в таких діях.

Отже, оскільки судом встановлено, що
відповідач нарахував але не виплатив
позивачу при звільненні заробітну
плату за період з 01 травня 2013 року по 01
жовтня 2013 року в сумі 27 474,56 грн., суд
вважає за необхідне стягнути вказану
суму з відповідача на користь позивача.

Пленум Верховного Суду
України в п. 20 своєї постанови № 13 від
24.12.199 року «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
роз'яснив - установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він в цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
час затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому його вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Оскільки на даний час відповідач не
виплатив позивачу належні йому кошти,
суд вважає за необхідне стягнути з
нього на користь позивача середній
заробіток за час затримки розрахунку, а
саме за період з 02.10.2013 року по 16.09.2014
року, за які просить позивач в позові.
Всього вказаний період становить - 238
робочих днів.

Як вбачається з довідки про середню
заробітну плату позивача, надану
відповідачем, його заробітна плата за
останні повні два місяці перед
звільненням, а саме серпень - вересень
2013 року становила - 2400 (1200+1200) грн.

Відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМ України №
100 від 08.02.95р., вираховується
середньоденна заробітна плата для
нарахування середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні:

середньомісячна заробітна плата за
останні повні два місяці перед
звільненням становить - 1200 (2400 грн. / 2)
грн., кількість робочих днів у вказаний
період - 21 + 21 = 42.

1200 грн. х 2 : 42 день = 57,14 грн.

Звідси розрахунок середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні позивача по день, який
останній зазначає в позові, а саме
16.09.2014 року: 238 днів х 57,14 грн. = 13 599,32 грн.,
який підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача.

Всього на користь позивача з
відповідача підлягає до стягнення
кошти в сумі - 41 073,88 (13 599,32 + 27 474,56) грн.

Крім того згідно ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає до стягнення судовий збір в
розмірі - 410,73 грн.

Також відповідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення середнього
заробітку за один місяць в розмірі - 1200
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 3,10,11,30,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК
України, ст. 115-117, 233, 238 КЗпП України, суд
-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» про
стягнення заробітної плати та
середнього заробітку у зв»язку з
затримкою розрахунку при звільненні, -
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
невиплачену заробітну плату в розмірі -
27 474 гривні 56 коп. та середній заробіток
у зв»язку з затримкою розрахунку при
звільненні в сумі - 13599 гривень 32 коп. та
судовий збір в розмірі - 410 грн. 73 коп., а
всього в розмірі - 41 073 (сорок одна
тисяча сімдесят три) гривні 88 коп.

Рішення в частині стягнення середнього
заробітку за один місяць в розмірі - 1200
(одна тисяча двісті) гривень 00 коп.
підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк,
протягом якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: