Справа №463/4742/14-ц
Провадження №2/463/1954/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Личаківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді:
Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань:
Коник О.Б.,

позивача:
ОСОБА_2,

представника позивача:
ОСОБА_3,

відповідача:
ОСОБА_4,

представника відповідача:
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування
житлово-комунальних послуг, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом
про стягнення з відповідача 50% вартості
витрат на житлово-комунальні послуги в
розмірі 1 864,4 гривень, з яких 1 225,58
гривень - борг по сплаті за газ в період
часу з 12 жовтня 2012 року по 6 листопада 2013
року, 638,9 гривень - борг по сплаті за
електроенергію за період часу з 25
жовтня 2012 року по 13 серпня 2014 року. Крім
того, просить стягнути 215,8 гривень
інфляційних втрат і понесені судові
витрати.

Позов мотивує тим, що позивач і
відповідач є співвласниками будинку
АДРЕСА_1. За житлово-комунальні послуги
сплачує лише позивач, а відповідач в
добровільному порядку не відшкодовує
частини вартості за такі. Рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 18 грудня 2012 року вже було раз
стягнено вартість житлово-комунальних
послуг з відповідача в користь
позивача за інший період. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на додані до позовної
заяви письмові докази, які
підтверджують право вимоги до
відповідача та розмір її
заборгованості. Як на підставу
задоволення вимог вказує на положення
ст.ст. 14-16, 22, 319, 322, 368, 369 ЦК України.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала частково, а саме на суму
боргу за житлово-комунальні послуги в
розмірі 1 395 гривень та 165,17 гривень
інфляційних втрат. Пояснила, що при
подачі позовної заяви не було
враховано в розрахунках пільги
відповідача як дитини війни по оплаті
за житлово-комунальні послуги. Просила
стягнути з відповідача уточнену суму
заборгованості, а також понесені
судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3, який діяв
на підставі ордеру серії ЛВ № 010898 від 8
вересня 2014 року та договору № 8 від 8
вересня 2014 року позов підтримав
частково, а саме на суму боргу 1 395
гривень та 165,17 гривень інфляційних
втрат. Пояснив, що обов'язок утримувати
спірний будинок є рівним як позивача
так і відповідача з врахуванням пільг
останньої по сплаті
житлово-комунальних послуг.

Відповідач відносно позову заперечила
частково та пояснила, що в спірний
період не проживала АДРЕСА_1, а тому не
повинна нести витрат по оплаті за
житлово-комунальні послуги, окрім тих,
які понесені під час проведення
ремонтних робіт в її частині будинку
при використанні електричної
бетономішалки.

Представник відповідач ОСОБА_5, який
діяв на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 8
листопада 2012 року позов визнав
частково та пояснив, що в спірний
період відповідач не проживала в
будинку разом з позивачем, а тому не
користувалась комунальними послугами.
Однак в цей час проводились ремонтні
роботи в частині будинку, яка надана в
користування відповідача та
використовувалась електрична
бетономішалка, однак така не спожила
електроенергії на суму вказану в
позові. Газ відповідачем взагалі не
використовувався, оскільки в частині
будинку відповідача не було газової
плити та встановленого опалення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
оцінивши в сукупності зібрані у справі
докази, вирішуючи спір в межах
заявлених позовних вимог, суд вважає,
що позов підлягає до задоволення
частково, виходячи з таких мотивів.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 18 грудня 2012 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення частки витрат за утримання
будинку та відшкодування моральної
шкоди встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4
належить на праві спільної часткової
власності в рівних частках будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 5 серпня 2013 року в
користування ОСОБА_2 виділено в будинку
АДРЕСА_1 житлову кімнату літ. 1-4 площею
14,5 кв.м., житлову кімнату літ. 1-5 площею
29,9 кв.м., а ОСОБА_4 - житлову кімнату літ.
1-6 площею 18,9 кв.м., житлову кімнату літ.
1-7 площею 15,3 кв.м., та в спільному
користуванні залишено коридор літ. 1-3
площею 8 кв.м. (а.с. 26-30).

Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Оскільки витрати по утриманню будинку
АДРЕСА_1, зокрема по сплаті витрат за
газ в період часу з 12 жовтня 2012 року по 6
листопада 2013 року та по сплаті за
електроенергію за період часу з 25
жовтня 2012 року по 13 серпня 2014 року несла
позивач у справі, що підтверджено
долученими нею до матеріалів справи
копіями квитанцій (а.с. 7-13), а тому вона
вправі компенсувати частину таких за
рахунок відповідача з врахуванням
пільг відповідача по оплаті за
житлово-комунальні послуги згідно з ст.
5 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 25-відсотків
знижки при платі за користування
комунальними послугами (газом,
електроенергією тощо) у межах середніх
норм споживання, а саме на загальну
суму 1 395 гривень (а.с. 52).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, з відповідача підлягають
стягненню інфляційні втрати від суму
боргу в розмірі 1 395 гривень, що
становлять 165,17 гривень (а.с. 53).

Судом не беруться до уваги заперечення
відповідача та її представника, що у
спірний період відповідач не проживала
АДРЕСА_1 та не користувалась
комунальними послугами, оскільки
відповідач і її представник
підтвердили, що в спірний період
використовували під час ремонту у
вказаному будинку електричну
бетономішалку, однак належними і
допустимими доказами не підтвердили
розмірі споживання ними
електроенергії, так як в спірному
будинку встановлено спільний
лічильник для фіксації спожитої
електроенергії. Також судом не
беруться до уваги заперечення сторони
відповідача щодо не використання газу,
оскільки з акту № ОУ-0000001 від 23 серпня
2013 року вбачається, що 23 серпня 2013 року
в будинку АДРЕСА_1 було демонтовано ?
частину існуючої системи водяного
опалення, з чого можна зробити
висновок, що до цього періоду в
зазначеному будинку існувала єдина
система опалення. В порушення вимог ст.
60 ЦПК України стороною відповідача
доказів протилежного не представлено,
так як не надано доказів не
використання газу відповідачем за
період з 24 серпня 2013 року по 6 листопада
2013 року та судом такі не здобуті.

При цьому у відповідності до вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача в користь
позивача слід стягнути сплачені
останньою судові витрати у справі, що
складаються з 243,6 гривень судового
збору. А також витрати на правову
допомогу, які підлягають стягненню
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» у
2014 році встановлено мінімальну
заробітну плату: у місячному розмірі -
1218 гривень; у погодинному розмірі - 7,3
гривні.

З журналів судових засідань від 28
жовтня 2014 року, 30 жовтня 2014 року та 5
листопада 2014 року вбачається, що
адвокат ОСОБА_3 надавав позивачу ОСОБА_2
правову допомогу в судовому засіданні.
Загальна тривалість судових засідань
становить 1 годину 3 хвилини. А тому з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 511,56 гривень витрат на правову
допомогу, оскільки 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні
становить 487,2 гривень, відповідно три
хвилини становить 24,36 гривень, а не як
зазначено в квитанціях до прибуткового
касового ордеру № 81, 82 на загальну суму
1 000 гривень (а.с. 54, 55).

Враховуючи наведене вище, всього з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 1 560,17 гривень витрат за
житлово-комунальні послуги та
інфляційні втрати та 755,16 гривень
судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 1 560 (одну
тисячу п'ятсот шістдесят) гривень 17
копійок, а також понесені судові
витрати в розмірі 755 (сімсот п'ятдесят
п'ять) гривень 16 копійок.

В задоволені решти вимог відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: