АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко
Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Малиш Т.О.

представників
третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_6, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_7 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 серпня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_7 до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
Державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
ГречухОлега Ярославовича, треті особи:
ОСОБА_9, Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Експресбанк» про виключення
нерухомого майна з акту опису та
арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №761/32098/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/12997/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Гайдук
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М.

ОСОБА_7 Через свого представника
ОСОБА_6 звернувся до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
Державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
Гречух О.Я., треті особи: ОСОБА_9, ПАТ АБ
«Експресбанк» про виключення
нерухомого майна з акту опису та
арешту, визнання дій державного
виконавця протиправними.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що в провадженні
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
знаходиться виконавче провадження ВП
29372683 відкрите на виконання виконавчого
листа Печерського районного суду м.
Києва від 03 жовтня 2011 року № 2-2403/11 про
стягнення з позивача на користь ПАТ АБ
«Експрес банк» заборгованості за
кредитним договором № 35-05/кл від 26
липня 2007 року в розмірі 8 585 000 гривень.

Постановою державного виконавця
Гречух О.Я. від 19 жовтня 2011 року було
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого документа. 25
січня 2012 року державним виконавцем
було проведено опис та арешт квартири
АДРЕСА_1. Про цей акт опису та арешту
майна він дізнався з листа начальника
відділу примусового виконання рішень
ДВС України від 25 вересня 2013року.

Позивач та його представники не були
присутніми при складанні даного акту.
Вони не бути присутніми ще й тому, що в
приміщення квартири ні виконавець, ні
поняті, ні представники стягувача не
заходили, так як не звертались до
позивача з таким питанням. В матеріалах
виконавчого провадження відсутні будь
які докази того, що державний
виконавець направляв на адресу
позивача вимогу щодо проникнення до
житла, чи запрошували на проведення
опису й арешту майна. Крім цього,
державним виконавцем було описано
майно, яке перебувало і перебуває під
забороною та арештом на його
відчуження, а саме: заборона на
підставі іпотечного договору від 26
липня 2005 року, арешту нерухомого майна
на підставі ухвали Печерського
районного суду м. Києва від 14 липня 2009
року та від 28 грудня 2009 року, на
підставі постанови Солом'янського РУ
ГУ МВС України в рамках кримінальної
справи від 06 липня 2010 року. Також даним
актом опису й арешту майна були
порушені права третіх осіб, а саме
ОСОБА_9, яка має право на 1/2 частину
арештованої і описаної квартири.
Вважає, що державний виконавець не мав
права описувати всю квартиру в цілому,
оскільки вона являється об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.

Вважає дії державного виконавця щодо
проведеного опису й арешту іпотечного
майна по рішенню суду протиправними.
Просив суд виключити з акту опису й
арешту майна від 25 січня 2012 року
нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1; визнати дії державного
виконавця Гречух О.Я. протиправними,
щодо опису майна й арешту іпотечного
майна по рішенню суду про стягнення
заборгованості та без відома і згоди
власника майна.

Ухвалою суду від 18.08.2014р. позовні вимоги
в частині про визнання протиправними
дій державного виконавця Гречуха О.Я.
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
були залишені без розгляду на підставі
заяви представника позивача так як
державний виконавець Гречух О.Я.
звільнився з посади.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 серпня 2014 року У
позові ОСОБА_7 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, Державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
Гречух Олега Ярославовича, треті особи:
ОСОБА_9, ПАТ «Акціонерний банк
«Експрес-банк» про виключення
нерухомого майна з акту опису та арешту
- відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представником позивача ОСОБА_6, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_7, подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
скасувати та зодовльнити позовні
вимоги повністю, посилаючись на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача Малиш Т.О., яка
діє на підставі довіренсті в інтересах
ВПВР ДВС України, представники третьої
особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють на
підставі довіреності в інтересах ПАТ
АБ «Експерсбанк», заперечували проти
доводів апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання
не з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлялася належним чином
(т.3 а.с.58), а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу за її
відсутності у відповідності до вимог
ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
27 травня 2011 року було задоволено в
повному обсязі позов ПАТ «АБ
«Експрес-банк» до ОСОБА_7 Про стягнення
заборгованості за договором кредитної
лінії. Даним рішенням стягнуто з ОСОБА_7
На користь ПАТ «АБ «Експрес банк»
заборгованість в загальному розмірі 15
547 427 гривень 96 копійок.

Постановою державного виконавця
Гречух О.Я. відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 19 жовтня 2011 року
було відкрито виконавче провадження
ВП № 29372683 за виконавчим листом № 2-2403/11
виданого 03 жовтня 2011 року Печерським
районним судом м. Києва на підставі
рішення суду від 27 травня 2011 року (т. 1
а.с.15).

В ході проведення виконавчих дій,
державним виконавцем Гречух О.Я.
відповідно до постанови від 02 грудня 2011
року було накладено арешт на нерухоме
та рухоме майно боржника ОСОБА_7 (т.1 а.с.
132).

Крім цього, відповідно до акту опису й
арешту майна від 25 січня 2012 року
державним виконавцем було описано
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з 6-ти
жилих кімнат, загальною площею 249,20
кв.м., житловою площею 171,80 кв.м. (т.1
а.с.8-9).

Позивач пред'явив даний позов до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
однак відповідно до роз'яснення
Верховного Суду України, викладеного в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику справах
про виключення майна з опису» від 27.08.1976
р. №6 (із наступними змінами),
відповідачами у справі суд притягує
боржника, особу в інтересах якої
накладено арешт на майно, і в
необхідних випадках - особу, якій
передано майно, якщо воно було
реалізоване.

Позивачем у справах про звільнення
майна з-під арешту є особа, відносно
якої на момент порушення справи є
припущення, що вона є власником майна
або правомірним його володільцем.

Боржник у виконавчому провадженні, не
може пред'являти зазначений позов,
оскільки у процесі він виступає
відповідачем.

Належними відповідачами у справах за
позовом про звільнення майна з-під
арешту є боржник, особа в інтересах
якої накладено арешт на майно, і в
необхідних випадках особа, котрій
передано майно, якщо воно було
реалізоване.

Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа,яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Отже з позовом про виключення
нерухомого майна з акту опису та
арешту, може звернутись особа, яка не є
учасником виконавчого провадження,
оскільки у цьому випадку передбачений
інший порядок оскарження дій
державного виконавця в частині
накладення арешту на майно.

Позивач ОСОБА_7 у справі є стороною
виконавчого провадження, а саме
боржником за виконавчим листом № 2-2403/11
виданого 03 жовтня 2011 року на підставі
рішення Печерського районного суду м.
Києва.

Колегія суддів вважає що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог, оскільки позивач як
боржник у виконавчому провадженні
вправі звернутись до суду за захистом
своїх прав в порядку Розділу VІІ ЦПК
України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_6, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_7 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: