________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/6654/14
УХВАЛА

28.10.2014 року суддя Київського районного
суду міста Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 «про визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири від 10.01.2012
року та 24.02.2012 г, визнання права
власності на квартиру, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
25.02.2012 року, договору об обов’язках
сторін по продажу квартири від 28 лютого
№ 1 та визнання права власності на
квартиру»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста
Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1,
якою останній просить:

« 1. Визнати дійсність договіру
куплі-продажу квартир від 10.01.2012 та
визнати право власності на квартиру по
адресу: м. Одеса, вул. Вільямса, 59 к. 2 кв 59
за ОСОБА_1.

2. Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 від 25 лютого 2012
року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

3. Визнати недійсним договір об
обов’язках сторін по продажу квартири
від 28 лютого 2012 року, укладеного між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

4. Визнати дійсність договіру
куплі-продажу квартир від 24.02.2012 року.

5. Визнати право власності на квартиру
розташованою за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1.

6. Зобов’язати Реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції
Одеської області провести реєстрацію
даного рішення.

7. У зв’язку з тим, що Позивачу стало
відома про те, що ОСОБА_4 має намір
зробить дублікати документів на кв. по
вул. Преображенської 2 а кв. 1, просимо
покласти арешт на цю квартиру. З боку
відповідача ОСОБА_2 наміру будь що
робити з квартирою по вул. Вільямса 59 к.
2 кв. 13 не має.»

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Правила виключної підсудності діють
також у випадку пред'явлення кількох
позовних вимог, пов'язаних між собою,
якщо на одну з них поширюється виключна
підсудність (п. 5 постанови Пленуму ВСУ
"Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
від 12.06.2009 р. N 2).

Позов виник з приводу нерухомого майна,
частина якого знаходиться за адресою:
м. Одеса, вул. Вільямса, 59, к. 2 кв. 13, що
територіально відноситься до
Київського району міста.

Отже справа підсудна Київському
районному суду міста Одеси.

Для перевірки адреси щодо здійснення в
наступному судових викликів за
правилами ст. 74 ЦПК України, судом була
витребувана інформація про
зареєстроване місце проживання
відповідачів по справі.

28 жовтня 2014 року, ознайомившись із
одержаними довідками ВАДР ГУ ДМС
України в Одеській області
встановлено, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
к. 2 кв. 13; гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрована за адресою: м. Одеса, пр-к.
Шевченко, 7, кв. 87, що не співпадає з
даними, зазначеними у позовній заяві.
Відносно гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
довідкою ВАДР ГУ ДМС України в Одеській
області повідомлено, що остання була
зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,
але знята з реєстрації 13.06.2014 року у
зв’язку зі смертю, а/з 4040 від 15.04.2014
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних
заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК
України, якими визначенні вимоги до
форми, змісту позовної заяви та порядку
подання копій позовної заяви та
доданих до неї документів

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Позивачу слід взяти до відома, що за
своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

Поштова індексація України розроблена
на основі п'ятицифрових кодів, і
використовується для пришвидшення
сортування та доставки поштових
відправлень. Четверта та п'ята цифри
індексу вказують номери
підпорядкованих їм відділень зв'язку
або населених пунктів.

Поштовий індекс в адресі позивача,
відповідача ОСОБА_2 та третьої особи
ОСОБА_5 відсутні, а поштовий індекс в
адресі відповідача ОСОБА_4 не
відповідає офіційно закріпленому за
цією адресою, що є порушенням порядку
оформлення позовних заяв.

Крім цього, враховуючи відомості
отримані з ВАДР ГУ ДМС України в
Одеській області стосовно місця
реєстрації ОСОБА_4, позивачу необхідно
виконати вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України належним чином, вказавши місце
проживання (перебування) або
місцезнаходження відповідача у
відповідності до встановлених правил,
чи довести належним доказами, що
позивач дійсно мешкає за адресою,
зазначеною у позові.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.

В позовній заяві ОСОБА_1 сьомий пункт
позовних вимог за своїм змістом та
суттю не є позовними, а стосуються
забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено:1) причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Тому зміст позовних вимог позивачу
пропонується привести у відповідність
до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, шляхом
виключення з позовних вимог пункту про
забезпечення позову, з подальшим
оформленням окремої заяви у
відповідності до ст. 151 ЦПК України.

В шостому пункті позовних вимог
позивач заявляє вимоги до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області щодо вчинення певних дій. При
цьому, зважаючи на те, що позовні вимоги
можуть бути заявлені лише до особи, яка
порушує, не визнає або оспорює право
позивача, тобто виключно до
відповідача, останній вказану особу у
якості відповідача до участі у справі
не залучає.

При усуненні вказаного недоліку
позовної заяви, позивачу пропонується
звернути увагу на положення ст. 217 ЦПК
України - суд, який ухвалив рішення,
може визначити порядок його виконання.

Крім цього позивачу слід
конкретизувати вимогу стосовно
визнання за ним право власності, що
міститься у п. 1 вимог, в частині номеру
квартири.

Оскільки позивачем заявляються вимоги
щодо визнання правочинів дійсними,
останньому слід взяти до відома
узагальнення Верховним судом України
практики розгляду судами цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними від 24.11.2008 р., яке зводиться
до наступного.

Однією з умов визнання судом
правочину дійсним за ч. 2 ст. 220 ЦК є
ухиляння сторони від його
нотаріального посвідчення.

Слід враховувати, що умовами
застосування ч. 2 ст. 220 ЦК є
безповоротне ухилення та втрата
стороною можливості з будь-яких причин
посвідчити правочин.

Суди повинні перевіряти, чи підлягав
правочин нотаріальному посвідченню,
чому він не був нотаріально
посвідчений, чи дійсно ухилялася
сторона від його посвідчення і чи
немає підстав для визнання правочину
нікчемним (невідповідність умовам
законодавства).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити ціну
позову.

Позовна заява ОСОБА_1 ціну позову не
містить. Вимоги п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
не виконані.

За правилами п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у
позовах про право власності на
нерухоме майно, що належить фізичним
особам на праві приватної власності
ціна позову визначається дійсною
вартістю нерухомого майна.

Відбиття в позовній заяві ціни позову
має значення в першу чергу для захисту
прав самого позивача, так як обумовлює
розмір сплати державного мита,
розподіл судових витрат між сторонами
і навіть впливає на можливість
порушення судової діяльності на захист
права.

Отже від визначеної ціни позову
залежить і розмір судового збору.

Позивач заявляє вимоги щодо визнання
за ними права власності на дві
квартири. Сплачений судовий збір в
розмірі 370 грн. вочевидь не відповідає
вартості вказаного майна.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавств, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він
може бути проданий в даному населеному
пункті чи місцевості на час розгляду
справи.

Згідно ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо
визначена позивачем ціна позову
вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на момент
пред'явлення позову встановити точну
його ціну неможливо, розмір судового
збору попередньо визначає суд з
наступним стягненням недоплаченого
або з поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

Законом України «Про судовий збір»
встановлена ставка судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру у розмірі 1
відсотку ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати (п. 1.1 ч. 2 ст. 4).

Позивач не довів наявність перешкод в
визначенні дійсної вартості спірного
майна на час звернення до суду, а отже
керуючись ч. 2 ст. 80 ЦПК України суд
самостійно визначає розмір судового
збору за вимоги майнового характеру у
розмірі – 3654 (три тисячі шістсот
п’ятдесят чотири) гривень.

Разом з цим, позивачем одночасно
заявлено вимоги майнового й
немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України
«Про судовий збір», за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Отже позивачу необхідно визначити ціну
позову, відбити її у позовній заяві та
враховуючи сплату останнім судового
збору в сумі 370 гривень, який
припускається було сплачено за позовні
вимоги немайнового характеру та за
забезпечення позову, суд зобов’язує
позивача доплатити судовий збір за
вимоги майнового характеру у розмірі
3654 (три тисячі шістсот п’ятдесят
чотири) гривень та додати до позовної
заяви документ, що підтверджує сплату
судового збору з копіями для
направлення відповідачам та третій
особі, для належного виконання правил
ч. 5 ст. 119 та ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Крім того, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позивач зобов’язується зазначити в
позовній заяві докази, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Позивач дані зобов’язання не виконав,
в позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- володіння позивачем квартирами за
адресою: м. Одеса, вул. Вільямса, 59, к. 2,
кв. 13 та за адресою: АДРЕСА_2.

- ухилення відповідача (не
конкретизованого якого саме) від
нотаріального посвідчення договору та
передачі документів на майно;

- ступінь рідства між ОСОБА_7 та ОСОБА_3;

- невизнання ОСОБА_7 договору
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- укладення 19.02.2012 року та 24.02.2012 року
саме попередніх договорів, враховуючи
положення ст. 635 ЦК України;

- необхідність від’їзду позивача до
міста Київ під час укладення договорів
від 19.02.2012 року та 24.02.2012 року;

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз’яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв’язку з цим суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

За положеннями ч. 3 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява підписується позивачем
або його представником із зазначенням
дати її подання

Дата подання та підпис позивача у заяві
відсутній, що свідчить про порушення ч.
3 ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Перелік документів не відповідає
фактично доданим до заяви. В перелік не
внесено ідентифікаційний код ОСОБА_4

Позивачу зауважується, що узагальнення
в п. 7 переліку без конкретизації та
зазначення реквізитів доданих до заяви
документів не відповідає сенсу п. 7 ч. 2
ст. 119 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов’язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це увагу не звернув та не надав для
направлення учасникам справи копію
документа, який вказаний в п. 13,
додатків до позовної заяви. В той же
час, документи зазначені у п.п. 1, 3, 9
додатків для направлення відповідачам
та третій особі надані не в повному
об’ємі.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п. 1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

За вимогами ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 «про визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири від 10.01.2012
року та 24.02.2012 г, визнання права
власності на квартиру, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
25.02.2012 року, договору об обов’язках
сторін по продажу квартири від 28 лютого
№ 1 та визнання права власності на
квартиру».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків, вказаних у мотивувальній
частині цієї ухвали, протягом п'яти
днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Літвінова І. А.