Перемишлянський районний суд
67а м. м. Перемишляни Перемишлянський
Справа № 449/327/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. Перемишлянський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого судді Борняк Р.О.,

при секретарі Оленчук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Подусівської сільської ради,
Реєстраційної служби Перемишлянського
РУЮ про визнання права власності на
спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду про
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно - житловий будинок з
прилеглими господарськими будівлями
та спорудами в АДРЕСА_1, з посиланням на
те, що дане майно успадкував після
смерті матері - ОСОБА_2, шляхом
фактичного користування, оскільки
доглядає за будинком, оплачує
обов'язкові платежі, несе певні витрати
по утримання майна, однак не може
оформити свої спадкові права, оскільки
на будинок відсутні правовстановлюючі
документи.

Позивач в судове засідання не
з'явився, проте подав заяву в якій позов
підтримав в повному обсязі, справи
просить проводити у його відсутності
на основі документальних доказів у
справі.

Представник Подусівської сільської
ради та Реєстраційної служби
Перемишлянського РУЮ в судове
засідання не з'явилися, проте подали
відомості про визнання позовних вимог
з проханням розгляд справи проводити у
їх відсутності.

Враховуючи те, що відповідачі
скористалися своїм правом
врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України,
заявляти клопотання про розгляд справи
у їх відсутності, суд не вбачає підстав
для відкладення розгляду справи та
проводить його в даному судовому
засіданні у відсутності відповідачів
на підставі наявних у справі доказів та
доводів позивача.

Вислухавши пояснення та доводи
позивача, проаналізувавши обставини та
документальні докази по справі, суд
вважає, що позовна заява обґрунтована і
підлягає до задоволення мотивуючи це
наступним.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 ст.10 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно копії заповіту від 21.05.1990 року
ОСОБА_2 заповіла все своє майно своїм
дітям ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних
долях.

Відповідно до заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
вони відмовилися від прийняття
спадщини від померлої матері ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
стверджено, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Оскільки, за час відкриття спадщини та
розгляду справи в суді будь-які інші
можливі спадкоємці заяв про прийняття
спадщини в держнотконтору не подавали
і жодних правовстановлюючих
документів на вищезгадане майно чи
право його успадкування суду не було
пред'явлено, а позивач фактично
прийняла спадщину після смерті матері,
продовжуючи доглядати за будинком,
сплачуючи обов'язкові платежі до
бюджету, тому є підстави визнати за нею
право власності на зазначений будинок.
В судовому засіданні не встановлено
підстав, що перешкоджали б в набутті
права власності позивачем на спадкове
майно, яким являється житловий будинок.

Відповідно до ст.1268 ЦК України -
спадкоємець за заповітом має право
прийняти спадщину або не прийняти її, а
також незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті, заповіт є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

А тому, керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 118-120, 185, 215
ЦПК України, ст.ст. 328, 380, 386, 392,1258, 1265, 1268
ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1
право власності на спадкове нерухоме
майно - житловий будинок АДРЕСА_1

На рішення може бути подана протягом 10
днів з дня його проголошення
апеляційна скарга до апеляційного
суду Львівської області.

Суддя Р. О. Борняк