Провадження № 2/712/137/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року Соснівський
районний суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ДЕРУНЕЦЬ О.А.

при секретарі - Сагун Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Черкаської міської ради, третя особа:
ОСОБА_2 про визнання державного акту на
право власності на земельну ділянку
недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до
відповідача про визнання державного
акту на право власності на земельну
ділянку недійсним, посилаючись на те,
що 05.06.2013р. за адресою АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 був вихід комісії для
встановлення межі розподілу суміжних
(окремих) земельних ділянок. В той же
час він дізнався про існування
державного акту, який посвідчує право
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку
за адресою АДРЕСА_1.

09.07.2013р. ним була направлена заява до
Черкаської міської ради про
підтвердження державного акта та
підстав його надання, оскільки
апеляційний суд своєю ухвалою від
27.05.2009р. скасував рішення Соснівського
районного суду від 20.03.2009р. про надання
дозволу ОСОБА_3, Черкаському міському
виконавчому комітету по видачі
державного акту на право власності на
земельну ділянку без погоджувального
підпису суміжного землекористувача та
справа була направлена на новий
розгляд до того ж суду. 02.11.2011р. позов
ОСОБА_3 за її заявою був залишений без
розгляду.

ОСОБА_1 вказує, що в супереч ухвали
апеляційного суду Черкаської області
від 27.05.2009р. та без перегляду
Соснівським районним судом м. Черкаси
справи, Черкаський виконавчий комітет
надав ОСОБА_3 держаний акт на земельну
ділянку з розміром площі 235 кв.м.,
документацію підготував та виконав ТОВ
«Геоземпроект» з викривленням межі
згідно самовільно побудованої
прибудови ОСОБА_3 0,60см. на його
території.

Просить суд визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯМ № 244263 від 25
грудня 2012року з площею 235 кв.м. наданої
Черкаською міською радою, на ім'я
ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 24.09.2014р. у якості
третьої особи була залучена ОСОБА_2, яка
після смерті ОСОБА_3 являється її
спадкоємицею.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задоволити.

В судовому засіданні представник
відповідача за довіреністю Житнікова
Т.А. позовні вимоги не визнала, вказала,
що спірний державний акт не суперечить
рішенню Черкаської міської ради від
04.10.2012 № 3-1226 на основі якого був
виданий, дане рішення Черкаської
міської ради є не скасованим і не
являється предметом спору в судових
інстанціях. Просила суд відмовити у
задоволені позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти позовних вимог
категорично заперечувала, зазначивши,
що всю документацію її покійна мама
ОСОБА_3 отримала законно, а тому вона не
бачить підстав, у задоволенні даних
позовних вимог. Просила суд відмовити у
задоволені даного позову.

Заслухавши думку сторін, в результаті
повного, всебічного та об'єктивного їх
дослідження, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 являється власником
домоволодіння по АДРЕСА_2 за яким
закріплена земельна ділянка.

Суміжним землекористувачем по АДРЕСА_1
на даний час являється ОСОБА_2, яка є
спадкоємицею померлої ОСОБА_3.

04.10.2012р. Черкаська міська рада вирішила
своїм рішенням затвердити технічні
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку та передати
ОСОБА_3 земельну ділянку по АДРЕСА_1
плошею 235,0 кв.м безплатно у власність
для обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.

25.12.2012р. на підставі рішення Черкаської
міської ради ОСОБА_3 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку Серія ЯМ № 244263.

ОСОБА_1 не погоджуючись з існуванням
держаного акту на землю Серія ЯМ № 244263,
який отримала ОСОБА_3 без погодження з
ним меж, вказує на те, що при винесенні
04.10.2012р. рішення про безоплатну
передачу у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки по АДРЕСА_1, Черкаською міською
радою було повністю проігноровано
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 27.05.2009р., згідно якою у
Черкаської міської ради, на його думку,
не було права вчиняти дані дії, а тому
вважає,що виданий державний акт на
підставі такого рішення Черкаської
міської ради має бути визнаний
недійсним.

Встановлено, що в 2009р. на розгляді в
Сосніському районному суді м. Черкаси
перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Черкаської міської ради, 3-тя
особа: виконавчий комітет Черкаської
міської ради в особі управління
земельних ресурсів та землеустрою,
третя особа - ОСОБА_5 про визнання акту
погодження меж земельної ділянки
чинним та надання дозволу по видачі
державного акту на право власності на
земельну ділянку без погоджувального
підпису суміжного землекористувача та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Черкаської міської ради про
відновлення межі розподілу окремих
земельних ділянок, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Рішенням від 20.03.2009р. позов ОСОБА_3
задоволено, а в зустрічному позові
ОСОБА_1 було відмовлено.

27.05.2009р. ухвалою апеляційного суду
Черкаської області рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20.03.2009р. скасовано, а справу
направлено на новий розгляд.

02.11.2011р.позов ОСОБА_3 був залишений без
розгляду.

27.11.2012р. рішенням суду у задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене суд не може
погодитись з доводами позивача про те,
що ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 27.05.2009р. всіма було
проігноровано, оскільки за наслідками
даної ухвали справа була передана на
новий розгляд в результаті якого
ОСОБА_1 рішенням Соснівського
районного суду м. Черкаси від 27.11.2012р.
було відмовлено, тобто розгляд даної
справи ніяким чином не вплинув на
винесення рішення 04.10.2012р. Черкаською
міською радою.

Відповідно до статті 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документа, що посвідчує право
власності та його державної
реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК
України (в редакції на час отримання
земельної ділянки третьою особою)
таким документом був державний акт,
форма якого затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК
України).

За положеннями глави 16 ЦК України
правочин може бути визнано недійсним з
підстав визначених законом. У випадку
визнання недійсним правочину може бути
визнано недійсними і
правовстановлюючий документ, який
посвідчує право власності на майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції України, статей
26, ЗО, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151,
153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК
України, статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками; про визнання недійсними
угод купівлі-продажу, дарування,
застави, обміну, ренти земельних
ділянок, договорів довічного
утримання, за якими набувачеві
передаються у власність земельні
ділянки, укладених із порушенням
встановленого законом порядку.

Отже, державні акти на право власності
на земельні ділянки (на час виникнення
спірних відносин) визнавалися
документами, що посвідчують право
власності й видавалися на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
або цивільно-правових угод. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватись як зазначені рішення,
угоди на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти на право власності на земельні
ділянки. Визнання недійсними тільки
державних актів на право власності
може мати місце уразі їх видання з
порушенням вимог закону, усупереч
рішень чи угод. У цьому разі таке
визнання є належним та самостійним
способом поновлення порушених прав у
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
державний акт серія ЯМ № 244263 від 25
грудня 2012 року на право власності на
земельну ділянку розміром 235 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
виданий на підставі рішення Черкаської
міської ради від 04.10.2012 № 3-1226.

Так, рішенням Черкаської міської ради
від 04.10.2012 № 3-1226 затверджено технічну
документацію щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку та передано ОСОБА_3
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 235
кв. м. для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарський будівель
і споруд.

Таким чином, спірний державний акт не
суперечить рішенню Черкаської міської
ради від 04.10.2012 № 3-1226, в той же час
рішення Черкаської міської ради від
04.10.2012 № 3-1226 не скасовано і не являється
предметом спору в судових інстанціях.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
та те, що вимога про скасування
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку є
похідною й залежить від доведеності
незаконності рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого
виданий оспорюваний державний акт, або
може мати місце у разі його видання з
порушенням вимог закону, усупереч
рішень чи угод, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 57- 60, 209, 212-215 ЦПК
України, глава ХVI ЦК України, ст.ст.
125,126,152,155 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1
до Черкаської міської ради, третя
особа: ОСОБА_2 про визнання державного
акту на право власності на земельну
ділянку недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду протягом 10-ти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: