№2-3457/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Кушнір С.І.,

при секретарі - Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-і особи Солом'янська
районна у м. Києві державна
адміністрація, Комунальне
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2013 р. звернувся
до суду з позовом про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, виданого ЖЕУ-2
Південно-Західної залізниці в м.Києві
від 07.04.1997 р. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що квартира АДРЕСА_1
була приватизована відповідачами:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
без згоди позивача та участі в
приватизації житла. Відповідно до ст. 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» визначено,
що передача квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім»ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов»язковим визначенням
уповноваженого власника квартири.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав наведених в позовній заяві та
зазначив, що приватизація квартири
АДРЕСА_1 є незаконною, оскільки на
момент подання заяви про приватизацію
позивач проживав та був зареєстрований
в квартирі, але приватизація відбулась
без участі позивача.

Відповідач ОСОБА_4 та представник
відповідача заперечували проти позову
та пояснили, що позивач брав участь у
приватизації квартири АДРЕСА_1
Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 07.04.1997 р.
квартира належить на праві власності
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6
та позивачу ОСОБА_1. В подальшому
позивач свою 1/6 частку квартири
подарував доньці ОСОБА_6, що
підтверджується договором дарування
віл 26.09.2009 р.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в судове засідання не з»явились,
про розгляд справи повідомлялись
належним чином.

Представник 3-ї особи: Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації в судове засідання не
з»явився, про розгляд справи
повідомлявся належним чином, просив
слухати справу у відсутність
представника та надав пояснення, що
розпорядженням КМДА від 30.09.2010 р. № 787
«Про організаційно-правові заходи,
пов»язані з виконанням рішення
Київської міської ради від 09.09.2010 р. №
7/4819 «Про питання організації
управління районами в місті Києві»
припинено шляхом ліквідації юридичну
особу - Солом»янська районна у місті
Києві державна адміністрація.
Новоутворена Солом»янська районна у
місті Києві державна адміністрація є
правонаступником ліквідованої
Солом»янської районної у м.Києві
державної адміністрації тільки в
частині переданих архівних
документів.

З матеріалів справи, що знаходяться в
Солом»янській райдержадміністрації
вбачається, що до керівника органу
приватизації ЖЕУ-2 із заявою про
передачу в приватну власність квартири
за адресою: АДРЕСА_1 звернулась ОСОБА_4
В заяві зазначено, що згоду на
приватизацію квартири дав ОСОБА_1.

Представник Комунального підприємства
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
в судове засідання не з»явився, про
розгляд справи повідомлявся належним
чином, просив розглядати справу у
відсутність представника та надав
письмові пояснення, що згідно
реєстрових книг Бюро, реєстрація права
власності на квартиру АДРЕСА_1 була
проведена 09.04.1997 р. за ОСОБА_4 1/6, ОСОБА_3
1/6, ОСОБА_8 1/6, ОСОБА_2 1/6, ОСОБА_6 1/6 та
ОСОБА_1 1/6 на підставі свідоцтва про
право власності на житло, видане 07.04.1997
р. В подальшому був зареєстрований
перехід права власності на 1/6 частину
квартири від ОСОБА_1 до ОСОБА_6 на
підставі договору дарування.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно із ст.1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир
(будинків), кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
державного житлового фонду на користь
громадян України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизація здійснюється
шляхом: безоплатної передачі
громадянам квартир (будинків) із
розрахунку санітарної норми 21 кв.м.
загальної площі на наймача і кожного
члена його сім'ї та додатково 10 кв.м. на
сім'ю; продажу надлишків загальної
площі квартир (будинків) громадянам
України, що мешкають в них або
перебувають в черзі потребуючих
поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому
числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку. Передача квартир
(будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації.

Судом встановлено, що в 1997 р. до
керівника органу приватизації ЖЕУ-2 із
заявою про передачу в приватну
власність квартири за адресою: АДРЕСА_1
звернулась ОСОБА_4 В заяві зазначено,
що згоду на приватизацію квартири дали
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6
та позивач ОСОБА_1.

До заяви про передачу в приватну
власність квартири було додано
довідку про склад сім»ї наймача
квартири, в якій зазначено, що в
квартирі мешкають і мають право на
житло на момент введення в дію Закону
«Про приватизацію житлового фонду»:
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6
та позивач ОСОБА_1.

07.04.1997 р. органом приватизації ЖЕУ-2
було прийнято розпорядження № 1626 про
передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну
спільну власність.

Згідно з розпорядженням органу
приватизації від 07.04.1997 р. № 1626 було
видано 07.04.1997 р. свідоцтво по право
спільної часткової власності на
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та членам її сім»ї:
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до договору дарування
частини квартири від 26.09.2009 р., позивач
ОСОБА_1 подарував ОСОБА_6 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено
державним нотаріусом Другої Київської
державної нотаріальної контори та
зареєстровано в реєстрі за № 11-2256.

Оскільки передача квартири АДРЕСА_1 в
приватну спільну власність проведена
відповідно до вимог Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», п.18, 19, 23 Наказу
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 р. № 56 «Про затвердження
Положення про порядок передачі квартир
будинків у власність громадян»,
позивач приймав участь у приватизації
квартири, суд приходить до висновку, що
вимоги про визнання недійсним
свідоцтва від 07.04.1997 р. про право
власності на житло є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 203-205, 215, 216 ЦК України,
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», ст.ст. 10, 60,
88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-і особи
Солом'янська районна у м. Києві
державна адміністрація, Комунальне
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Кушнір С.І.