АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/4328/2014
Головуючий 1 інстанції - Марфіна Н.В.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 07 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: служба у справах дітей
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації про надання
дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди та
супроводу батька, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом, в якому просила надати
дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітньої дитини, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі державного
кордону України без згоди на такий
виїзд та супроводу її батька, ОСОБА_3,
надати дозвіл на виготовлення проїзних
документів для тимчасового виїзду за
межі державного кордону України
неповнолітній дитині ОСОБА_4, без згоди
та супроводу її батька та вирішити
питання судового збору.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ненадання відповідачем дозволу на
виїзд за кордон дитини, суперечить
інтересам останньої, оскільки вона
позбавлена можливості розвивати свої
таланти займаючись у гуртках.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 07 лютого 2014 року у
задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подала апеляційну
скаргу в якій просила скасувати його та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі надавши дозвіл на
тимчасовий виїзд за межі України (за
кордон) неповнолітньої ОСОБА_4, без
згоди батька, ОСОБА_3, до країни Іспанії,
терміном з 15 квітня по 15 травня 2014 p.,
посилаючись на те, що висновки не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що нею були подані докази,
які підтверджують необхідність виїзду
дитини за кордон, та вказано мету
такого виїзду та конкретний час,
зазначено, що в планах колективу на 2014
рік є подальша участь у декількох
міжнародних фестивалях, зокрема, у
міжнародному фестивалі-конкурсі «La
riqueza de voz» - «Багатство голосу», що
відбудеться з 26 квітня по 3 травня 2014 р.
у живописному місті Іспанії - м. Бланес.
Також під час цієї подорожі
заплановані концерти, які відбудуться
в м. Ніцца та інших містах світу.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилась, про розгляд справи
повідомлена належним чином, подала
клопотання в якому просила проводити
розгляд апеляційної скарги без її
участі та зазначила, що свою
апеляційну скаргу підтримує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Третя особа: служба у справах дітей
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації до суду не
з'явилася. про розгляд справи була
повідомлена належним чином,
представник третьої особи надав до
суду заяву в якій зазначив, що просить
розглядати справу без участі
представника третьої особи,
апеляційну скаргу підтримує, рішення
просить прийняти згідно чинного
законодавств України та з урахуванням
інтересів дитини.

Колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у відсутності сторін
та третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач не вказала
дату перебування дитини за кордоном та
країни такого перебування.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, як на підставу задоволення
свого позову, вказує на те, що
відповідач порушуючи права дитини не
надає дозволу на її виїзд за кордон.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з аргументованим
висновком суду першої інстанції про те,
що позов не підлягає до задоволення, з
огляду на таке.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частинами 1 та 2 ст.155 СК України
передбачено, що здійснення батьками
своїх прав та виконання обов'язків
мають ґрунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що
здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження. У випадках,
встановлених законом, здатність мати
окремі цивільні права та обов'язки може
пов'язуватися з досягненням фізичною
особою відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України
здатність фізичної особи, яка не
досягла шістнадцяти років, мати право
на виїзд за межі України обумовлена
згодою на це батьків (усиновлювачів),
піклувальників та їхнім супроводом або
супроводом осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Порядок оформлення документів для
виїзду громадян України за кордон
визначається Законом України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» №3858-Х11 від 21.01.1994
року.

Частиною 2 статті 4 вказаного Закону
встановлено, що оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно з п.2 ч.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №57 від 27
січня 1995 року зі змінами, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
№932 від 11 липня 2007 року, виїзд за межі
України громадян України, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або в супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків здійснюється у разі
пред'явлення оригіналу або нотаріально
посвідченої копії рішення суду про
надання дозволу на виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Статтею 18 Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Згідно положень ст.4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Диспозитивність цивільного
судочинства визначена ст.11 ЦПК України,
в якій зазначено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Отже, вірним є висновок суду про те, що
суд вирішує спір лише в межах
заявленого позову, а тому вимоги ОСОБА_2
не можуть бути задоволенні, оскільки
нею не вказано період на який дитині
необхідно надати дозвіл на виїзд за
кордон без згоди та супроводу її батька
та не зазначені відповідні країни
перебування.

В апеляційній скарзі, позивач просить
надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
межі України (за кордон) неповнолітньої
ОСОБА_4, без згоди батька ОСОБА_3, до
країни Іспанії, терміном з 15 квітня 2014
року по 15 травня 2014 pоку.

Проте, така вимога в суді першої
інстанції не розглядалася, а тому
скарга задоволенню не підлягає.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятого рішення не впливають.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 07 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: