Провадження № 2/712/181/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
- ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі -
ТІТОВІЙ О.І.

за участю
прокурора - ЧУХАЛО О.В., РІЗНИК Ю.С.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом Першого
заступника прокурора м. Черкаси, який
діє в інтересах держави до Черкаської
міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Державна інспекція
сільського господарства в Черкаській
області про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
державного акту на право власності на
землю витребовування майна із чужого
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю
витребовування майна із чужого
незаконного володіння, посилаючись на
те, що під час перевірки дотримання
Черкаською міською радою вимог
земельного законодавства при
виділенні та використанні земельних
ділянок у кварталі АДРЕСА_1 в м. Черкаси,
встановлено, що рішенням Черкаської
міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279
«Про передачу громадянам земельних
ділянок у власність (ОСОБА_6 та інші)» за
результатами розгляду проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, який розроблений ТОВ
«Геоземпроект» та висновку державної
експертизи землевпорядної
документації від 16 березня 2006 року №
1365, передано безоплатно ОСОБА_1 у
власність земельну ділянку, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) площею 1 000
кв.м., яка розташована у кварталі
АДРЕСА_1

На підставі вище зазначеного
рішення Черкаської міської ради від 24
березня 2006 року №9-279 ОСОБА_1, отримав
Державний Акт на право власності на
спірну земельну ділянку.

Прокурор вважає, що вище
зазначене рішення не відповідає
вимогам закону та має бути визнано
судом незаконним та скасовано, спірна
земельна ділянка відповідно до
Генерального плану міста знаходиться
на території зелених насаджень
загального користування (територія
парків, скверів) і вона не може
передаватись під індивідуальне
будівництво. Виділення самої ділянки,
можливе було лише за результатами
розгляду містобудівного обґрунтування
розміщення об'єкта, не передбаченого
містобудівною документацією, яким би
обґрунтовувались можливі зміни
функціонального призначення
території, за умови затвердження
останнього у встановлено порядку, але
на спірну земельну ділянку
містобудівне обґрунтування під
індивідуальну забудову відсутнє.

В судовому засіданні, прокурор
свої позовні вимоги підтримав та
просив їх задоволити.

Представник Черкаської міської
ради в судовому засіданні позов не
визнала та просила в його задоволенні
відмовити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник
ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали та просили в їх
задоволенні відмовити.

ОСОБА_4 до судового засідання не
з'явився, повідомлявсь належним чином,
причини не явки суду не повідомив.

Представник інспекції сільського
господарства в судовому засіданні
позов підтримав в подальшому до
судового засідання не з'явився, причини
не явки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини які регулюються
нормами цивільного та земельного
законодавства.

В судовому засіданні встановлено,
що рішенням Черкаської міської ради
від 24 березня 2006 року № 9-279 «Про
передачу громадянам земельних ділянок
у власність (ОСОБА_6 та інші)» за
результатами розгляду проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, який розроблений ТОВ
«Геоземпроект» та висновку державної
експертизи землевпорядної
документації від 16 березня 2006 року №
1365, передано безоплатно ОСОБА_1 у
власність земельну ділянку, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) площею 1000
кв.м., яка розташована у кварталі
АДРЕСА_1

На підставі вище зазначеного
рішення ОСОБА_1 29 березня 2006 року видано
Державний Акт на право власності на
земельну ділянку Серії ЯГ № 532772.

В подальшому ОСОБА_1, 24 травня 2006
року відповідно до Договору
купівлі-продажу земельної ділянки
продав її ОСОБА_2, який в свою чергу
відповідно до Договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 01 грудня 2011 року
продав її ОСОБА_3, а останній відповідно
до Договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 16 травня 2012 року, продав її
ОСОБА_4

Таким чином, участь громадян у
приватизації земельних ділянок
полягає лише у поданні клопотання до
міської ради щодо надання дозволу на
підготовку проекту відведення
земельної ділянки та укладанні
договору із землевпорядною
організацією на підготовку проекту
відводу при наявності дозволу міської
ради на підготовку проекту відводу, що
останнім виконано.

В даному випадку, ОСОБА_1 дотримано
певну процедуру отримання земельної
ділянки, якою останній розпорядився на
власний розсуд, і всі послідуючі дії
трансакцій із земельною ділянкою, то
вони здійснювались відповідно до вимог
Цивільного кодексу України та
"Інструкції щодо порядку вчинення
нотаріальних дій".

В обґрунтуванні своїх вимогах прокурор
посилається на те, що при підготовці
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_7 порушені
вимоги ст. 123 ЗК України. На час
підготовки проекту відводу та його
затвердження міською радою ця стаття (в
редакції на час прийняття рішення) мала
назву "Порядок надання у постійне
користування земельних ділянок
юридичним особам" і не мала жодного
відношення до громадян.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений ст. 118 ЗК України. Зокрема
ч. 6 цієї статті передбачає, що проекти
відводу земельних ділянок
погоджуються природоохоронним
органом.

Черкаською міською радою рішенням від
31 березня 2005 року №8-67 затверджений
"Порядок надання у користування та
передачі у власність земельних ділянок
у м. Черкаси", де визначено, що
погодження Проектів відводу земельних
ділянок проводить відділ екології та
раціонального природокористування
виконкому Черкаської міської ради.
Статтею 118 ЗК України не визначено яким
саме природоохоронним органом
проводиться погодження проектів
відводу земельних ділянок. Відповідно
до роз'яснень Комітету з питань
екологічної політики,
природокористування та ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
Верховної ради України від 05 квітня 2004
року №06-15/10-6465 надання висновків по
проекту відведення земельних ділянок
відділом екології та раціонального
природокористування виконкому міської
ради є правомірним.

Прокурор в своїх вимогах посилається
на ч.3 ст. 83 ЗК України, де зазначено, що
землі загального користування в межах
міста належать до земель комунальної
власності територіальної громади і не
передаються в приватну власність. При
цьому частина 4 даної статті визначає,
що територіальні громади набувають
землю у комунальну власність у разі
передачі їм земель державної
власності. Передача земель у
комунальну власність проведена
відповідно до вимог

Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної і
комунальної власності" від 06 вересня 2012
року № 5245-VI, яким встановлено, що всі
землі в межах населених пунктів крім
земельних ділянок приватної власності
та державної власності відносяться до
земель комунальної власності. Цей
закон набрав чинності з 01 січня 2013 року
і до цієї дати усі землі в межах м.
Черкаси крім земельних ділянок
приватної власності перебували у
державній власності.

Відповідно даних Державного
земельного кадастру землі за рахунок
яких громадянам надані земельні
ділянки у приватну власність
відносяться до не наданих у власність
та користування зелених насаджень на
землях загального користування.

Позивач, всупереч даних Державного
земельного кадастру, відносить ці
землі до земель рекреаційного
призначення та вказує на порушення
вимог статей 51 та 52 ЗК України.

Стаття 51 ЗК України передбачає, що до
земель рекреаційного призначення
належать земельні ділянки зелених зон
і зелених насаджень міст та інших
населених пунктів,
навчально-туристських та екологічних
стежок, маркованих трас, земельні
ділянки, зайняті територіями будинків
відпочинку, пансіонатів, об'єктів
фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих та
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

Стаття 52 ЗК України передбачає, що
землі рекреаційного призначення
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності. На
землях рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.
Порядок використання земель
рекреаційного призначення
визначається законом.

Визначення земельної ділянки як
об'єкта права власності наведено у ст. 79
ЗК України згідно якої, земельна
ділянка - це частина земної поверхні з
установленими межами, певним місце
розташування і визначеними щодо неї
правами. Отже віднесення земельної
ділянки до відповідної категорії
земель проводиться згідно розробленої
землевпорядної документації, якою
визначаються межі земельної ділянки та
її правовий статус. Затверджена
рішенням міської ради землевпорядна
документація є підставою для внесення
змін до Державного земельного кадастру
щодо зміни цільового призначення
земельної ділянки відповідно до вимог
ст. 20 ЗК України. При підготовці проекту
відводу земельної ділянки у власність
гр. ОСОБА_7 за рахунок земель не наданих
у власність і користування проводилась
зміна її цільового призначення та
віднесення її до земель громадської та
житлової забудови.

В доповнення до цього, Закон України
"Про мораторій на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційного призначення в містах та
інших населених пунктах" від 17 березня
2011 року №3159-VI, після введення його в
дію, передбачає здійснювати передачу у
власність земельні ділянки по яким
дозвола на підготовку проектів відводу
прийняті до введення в дію цього
закону. Зазначене свідчить, що
здійснена раніше передача Черкаською
міською радою земельних ділянок у
власність за рахунок не наданих у
власність і користування зелених
насаджень на землях загального
користування не суперечить
законодавству, зважаючи на те, що ці
землі не відносяться до земель
рекреації.

У зв'язку із затвердженням нового
Генерального плану міста Черкаси,
попередній Генеральний план втратив
свою чинність. Слід зазначити, що
заходи передбачені попереднім
Генеральним планом відносно
мікрорайону «Соснівка», за час його
дії, не були запроваджені. Згідно
генерального плану м. Черкаси 1984 року,
на місці де була надана у власність
земельна ділянка гр. ОСОБА_7 Генпланом
передбачено розміщення кінотеатру
(землі під закладами культури
відносяться до земель громадської і
житлової забудови). Проте всупереч
Генеральному плану на цьому місті
розміщений магазин-склад об'єднання
«Черкасиплодоовочгосп». При
проведенні інвентаризації
землекористування об'єднання
«Черкасиплодоовочгосп», землі якого
відносились до категорії земель
громадської і житлової забудови, за
підприємством закріплена менша площа,
а решта віднесена до земель не наданих
у власність і користування. Саме за
рахунок цієї решти у подальшому і була
передана у власність земельна ділянка
гр. ОСОБА_7 У зв'язку з цим твердження
позивача, що земельна ділянка
надавалась у власність із земель
рекреаційного призначення
безпідставна. Тому посилання позивача
на порушення Генерального

плану м. Черкаси в частині передачі у
власність громадянам земельних
ділянок має ознаки вибірковості.

Згідно із статтями 38 і 39 ЗК України
використання земель житлової та
громадської забудови, до яких належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування,
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Зі змісту статей 5, 8, 14 Закону України
"Про основи містобудування", частини 3
статті 18 Закону України "Про планування
і забудову територій" та підпункту 3
пункту "б" частини 1 статті 31 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" (в редакції на момент
прийняття радою спірного рішення)
випливає, що забезпечення в
установленому законом порядку
державного контролю за дотриманням
законодавства, затвердженої
містобудівної документації під час
планування та забудови відповідних
територій виконавчими органами
міських рад здійснюється, зокрема
шляхом: урахування державних та
громадських інтересів при плануванні
та забудові територій; урахування
законних інтересів та вимог власників
або користувачів земельних ділянок та
будівель, що оточують місце
будівництва; участі громадян в
обговоренні містобудівної
документації, проектів окремих
об'єктів і внесення відповідних
пропозицій до державних органів.

З огляду фрагменту ортофото плану м.
Черкаси спірна земельна ділянка не
відноситься до лісопаркової зони.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що
суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 373 ЦК України передбачено, що
право власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на землю (земельну ділянку) набувається
і здійснюється відповідно до закону.

Таким чином в даному випадку не
встановлено порушення вимог чинного
законодавства яке діяло на момент
прийняття спірного рішення про
отримання відповідачем спірної
земельної ділянки у власність, тому
позов прокурора не підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 20, 38 - 39, 51 - 52, 83, 118, 123 ЗК
України, ст.ст. 21, 328, 373 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Прокурору в задоволенні позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: