Номер провадження: 22-ц/785/6891/14
Головуючий у першій інстанції Пащенко
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Заїкіна А.П., Процик М.В.,

за участю секретаря - Колмакова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
комунального підприємства
«Житсервіс-2» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 12 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

06.02.2014 року КП «Житсервіс-2»
звернулось до суду із вказаним позовом
до ОСОБА_2 посилаючись на те, що
відповідач являється власником
квартири АДРЕСА_1 та пільгами з оплати
житлово-комунальних послуг не
користується. Зазначений будинок
являється власністю Ізмаїльської
міської громади та знаходиться на
обслуговуванні у позивача. КП
-«Житсервіс-2» здійснюється комплекс
робіт, необхідних для підтримки фонду в
нормальному технічному і санітарному
стані у відповідності з договором і
Правилами утримання жилих будинків та
прибудинкових територій,
затвердженими наказом Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємства №76 від 17.05.2005
року. Між КП «Житсервіс-2» та
відповідачем існують двосторонні
зобов'язальні відносини з
обслуговування будинку і
прибудинкової території, які
ґрунтуються на законах, рішеннях
Ізмаїльської міськради, інших
нормативно-правових актах, а також на
фактичному користуванні боржником, як
власником квартири у будинку, що
обслуговується позивачем,
житлово-комунальними послугами. На
підставі рішень виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради №241 від
15.03.2007 року (із змінами від 27.04.2007 року
№572-У), №507 від 15.05.2008 року та №1620 від 18.11.
2010 року про затвердження тарифів на
утримання будинків та прибудинкових
територій відповідач повинен був
сплачувати в період з 01.01.2008 року до
01.07.2008 року 41,18 грн. щомісячно, з 01.07.2008
року до 01.10.2008 року - 53,53 грн. щомісячно, з
01.10.2008 року до 01.01.2011 року - 73,84 грн.
щомісячно і з 01.01.2011 року по 01.01.2014 року
-120, 70 грн. Однак відповідач протягом
тривалого часу не виконує свої
зобов'язання і не сплачує регулярно і в
повному обсязі плату за послуги з
утримання будинків та прибудинкових
територій. Станом на 01.01.2014 року за
відповідачем обліковується
заборгованість в сумі 5699,09 грн., яку
позивач просить стягнути з
відповідача.

За клопотанням позивача ухвалою
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 14.05.2014 року
залучено в якості співвідповідача -
ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила позов
задовольнити та стягнути з
відповідачів заборгованість за
користування послугами з утримання
житлових будинків та прибудинкової
території в розмірі 5699,09 грн. та судові
витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав в
повному обсязі, просив відмовити в
задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 підтримала
заперечення ОСОБА_2 та просила
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 червня 2014 року

позовні вимоги комунального
підприємства «Житсервіс-2» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь
комунального підприємства
«Житсервіс-2» заборгованість за
послуги з утримання житлових будинків
та прибудинкових територій в сумі 4927, 85
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь комунального підприємства
«Житсервіс-2» витрати на оплату
судового збору в розмірі 97,44 грн.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та стягнути з КП
«Житсервіс-2» на користь відповідача
моральну шкоду в розмірі 5609 грн.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні
вимоги КП « Житсервіс-2», суд першої
інстанції виходив з того, що позивачі
як співвласники квартири АДРЕСА_1 у
відповідності до вимог ст.20 Закону
України « Про житлово- комунальні
послуги» повинні оплачувати
житлово-комунальні послуги, однак у них
виникла заборгованість за послуги з
утримання житлових будинків та
прибудинкових територій в сумі
4927,85грн., які вони повинні виплатити
позивачу.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» та п. 7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 жовтня 1992 року № 572 зі змінами
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45
(далі Правил), власники квартир
(наймачі) - споживачі комунальних
послуг зобов'язані належним чином та
вчасно оплачувати надані
житлово-комунальні послуги.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є співвласниками та проживають
в квартирі АДРЕСА_1 що підтверджується
свідоцтвом про право особистої
власності на житло №1073 від 28.10.1997 року
(а.с. 28).

На ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1
кв.З КП «Житсервіс-2» відкрито особовий
рахунок НОМЕР_2.(а.с. 4) Згідно даних
особового рахунку заборгованість за
користування послугами з утримання
житлових будинків та прибудинкової
території станом на 01.01.2014 року складає
4927,85 грн.

Як вбачається з договорів на
утримання житлових будинків та
прибудинкових територій від 03.01.2007 року
та 01.06.2011 року (а.с. 6), укладеними між
УЖКГ та КП «Житсервіс - 2» та доданими до
них переліків переданих замовником
виконавцю на обслуговування житлових
будинків та прибудинкових територій,
будинок АДРЕСА_1 знаходиться на
обслуговуванні у позивача, який
зобов'язаний виконувати функції з
утримання житлових будинків і
прибудинкових територій, надавати
житлово-комунальні послуги та
проводити розрахунки з
квартиронаймачами і власниками
житлових приміщень в будинках
комунальної власності.

Склад витрат пов'язаних з утриманням
будинку та прибудинкових територій,
які входять в плату за користування
житлом, затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України №529 від
20.05.2009 року.

Відповідно до рішень виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради №241
від 15.03.2007 року, № 507 від 15.05.2008 року, №1620
від 18.11.2010 року встановлений базовий
тариф за користування житлом,
утримання житлових будинків та
прибудинкових територій за 1 кв. м.
загальної площі на місяць з
урахуванням ПДВ для будинків, які не
обладнані ліфтами.

Відповідачі своєчасно не сплачують
за надані послуги КП «Житсервіс-2», в
результаті чого за ними виникла
заборгованість в розмірі 4927,85 грн.
Зазначена заборгованість на день
розгляду справи в суді не виплачена.

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про
стягнення заборгованості за послуги з
утримання житлових будинків та
прибудинкових територій з
відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що між виконавцем
КП « Житсервіс-2» та ним, як власником
квартири, не було укладено договору
про надання житлово- комунальних
послуг , а тому немає правових підстав
для стягнення вартості даних послуг на
користь позивача.

Колегія суддів не погоджується з
такими доводами з наступних підстав.

Статтями 20,21 Закону України « Про
житлово- комунальні послуги»
визначені обов;язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов;язком споживача є
укладення договору на надання житлово-
комунальних послуг, підготовленого
виконавцем на основі типового
договору, а також оплата житлово-
комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов;язком виконавця- надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово- комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання.

Обов;язок власника квартири укласти
договір на надання житлово-
комунальних послуг та оплачувати
надані послуги передбачено також
Правилами користування приміщеннями
житлових будинків.

Таким чином, необхідність укладення
договору на надання житлово-
комунальних послуг передбачена
законом і його укладення визначено як
обов;язок , а не право сторін.

Сама по собі відсутність письмового
договору між сторонами не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову про стягнення заборгованості
за фактично надані послуги.

КП « Житсервіс-2» надає відповідачам
комунальні послуги, від яких вони у
встановленому законом порядку не
відмовлялись.

Доводи апеляційної скарги про те, що
комунальні послуги надаються
неналежної якості спростовуються
матеріалалми справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 18 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» у разі порушення виконавцем
умов договору споживач має право
викликати його представника для
складення та підписання акта-претензії
споживача, в якому визначаються строки,
види, показники порушень тощо;
акт-претензія складається споживачем
та представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами.

У матеріалах справи відсутні
акти-претензії щодо неналежного
надання послуг КП «Житсервіс-2» по
утриманню будинку по АДРЕСА_1 , складені
та підписані у встановленому законом
порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції не повинен був
залучати до участі у справі ОСОБА_3 є
необгрунтованими, оскільки ОСОБА_3 є
співвласником квартири і в її
обов;язок входить оплата за спожиті
комунальні послуги.

Посилання в апеляційній скарзі на
пропуск строку позовної давності не
може бути прийнятий до уваги колегією
суддів, оскільки відповідно до ст. 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується. Відповідачі
періодично здійснювали оплату за
послуги КП «Житсервіс-2», отже вчиняли
дії, що свідчать про визнання ними
свого боргу, тому строк позовної
давності в даному випадку не сплив.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
А.П.Заїкін

М.В. Процик