Справа № 453/396/14-ц
№ провадження 2/453/232/14
РІШЕННЯ

іменем України

11.04.2014 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 05.11.2011 року. У
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося через
несумісність характерів, різні погляди
на життя, внаслідок чого між ними
виникали конфлікти, що негативно
впливали на її моральний стан та
душевний спокій. На даний час вони
протягом 8 місяців разом не проживають,
не ведуть спільного господарства, не
підтримують шлюбних відносин. Вона
втратила почуття поваги та любові до
відповідача, а тому вважає, що їх шлюб
існує формально, сім`я розпалася
остаточно і зберегти її неможливо, у
зв`язку з чим звернулася до суду з даним
позовом.

У судовому засіданні позивачка
наполягала на задоволенні позовних
вимог з вищенаведених підстав, просила
суд термін на примирення не надавати,
ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав, проти
розірвання шлюбу не заперечував.

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з`ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов слід задовольнити з наступних
підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 05.11.2011 року,
від якого мають неповнолітню дитину, що
вбачається із свідоцтва про шлюб та
копії свідоцтва про народження дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
сім`я фактично розпалася, шлюб існує
тільки формально, позивачка і
відповідач спільного господарства не
ведуть, шлюбних відносин не
підтримують, разом не проживають через
те, що відносини між ними загострились
внаслідок взаємних звинувачень і
небажання відповідача проживати разом
у шлюбі.

Позивачка у судовому засіданні
наполягала на розірванні шлюбу,
оскільки не бажає в подальшому
перебувати у шлюбних відносинах з
відповідачем, котрий у судовому
засіданні проти розірвання шлюбу також
не заперечував.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується лише на вільній згоді
жінки та чоловіка.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах, суд вважає, що
заява про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі позивачки, примирення між
сторонами неможливе, їх сім'я розпалася
остаточно, а шлюб існує формально.
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечило б
інтересам позивачки і після розірвання
шлюбу не будуть порушені особисті та
майнові права сторін.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 05.11.2011 року у
Шевченківському відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції, актовий запис № 622.

Залишити позивачці після розірвання
шлюбу прізвище ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя