Справа № 372/5274/13-ц Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/5432/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів
Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Публічне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року позивач ПАТ «Дельта
Банк» звернувся до суду із даним
позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04
липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 укладено договір про надання
споживчого кредиту та про заставу
транспортного засобу, згідно якого
відповідачу було надано кредит у
розмірі 27781 долари США з кінцевим
терміном повернення 03 липня 2015 року та
з оплатою 12 % річних за користування
кредитом. В забезпечення всіх грошових
зобов'язань за цими договорами між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 04 липня 2008 року
укладено договір поруки, за яким ОСОБА_2
як поручитель поручається за виконання
ОСОБА_1 обов'язків, які виникли на
підставі договору. Внаслідок порушення
виконання зобов'язань станом на 14
червня 2013 року у боржника утворилась
заборгованість у загальному розмірі
39085,49 долари США, що еквівалентно 312410,33
грн. 08 грудня 2011 року своє право вимоги,
яке виникло з кредитного договору у ПАТ
«УкрСиббанк» останнім передано ПАТ
«Дельта Банк». Просив стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивача заборгованість за кредитним
зобов'язанням в розмірі 312410,33 грн.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто на користь
ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
солідарно 312410,33 грн. заборгованості за
кредитними зобов'язанням та судовий
збір 1562,05 грн. із кожного.

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення Обухівського
районного суду Київської області від 30
липня 2014 року та відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ПАТ «Дельта Банк»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
позичальник ОСОБА_1 умови договору не
виконала, суму заборгованості та
проценти за користування кредитом на
користь банку не повернула, ОСОБА_2 як
поручитель відповідає солідарно перед
кредитором боржника, права вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» відступлені позивачу,
позов знайшов підтвердження в судовому
засіданні та підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 04 липня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1, укладено
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу №
0. За умовами договору банк
зобов'язується надати позичальнику, а
позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредитні кошти (кредит)
в сумі 27781 грн., що еквівалентно 134732,29
грн., та сплатити плату за кредит.
Позичальник зобов'язаний повернути
кредит у повному обсязі не пізніше 03
липня 2015 року, якщо не застосовується
інший термін повернення кредиту
відповідно до умов договору та/або умов
відповідної угоди сторін. За
користування кредитними коштами
протягом перших 30 календарних днів,
рахуючи з дати видачі кредиту,
процентна ставка встановлюється у
розмірі 12 % річних. Після закінчення
цього строку та кожного наступного
місяця кредитування процентна ставка
підлягає перегляду відповідно до умов
договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що у
забезпечення виконання умов грошових
зобов'язань в повному обсязі
позичальника за договором надається
порука ОСОБА_2 згідно договору поруки №
215531 від 04 липня 2008 року, а також
позичальник передає в заставу, а банк
приймає транспортний засіб марка Opel
модель Vectra, рік випуску 2008, державний
номер НОМЕР_1. За домовленістю сторін
вартість предмету застави складає 139524
грн.

Згідно п. 3.4.5 договору, не пізніше дати
укладення договору, за яким у заставу
передається майно з метою забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
договором та/або кредитним договором
позичальник зобов'язується
застрахувати за власний рахунок
предмет застави на користь банку в
рекомендованій банком страховій
компанії на строк не менше одного
календарного року.

Пункт 3.1.2 договору передбачає підстави
дострокового повернення всієї суми
кредиту та сплати плати за кредит, в
тому числі у разі порушення
позичальником термінів погашення
будь-яких своїх грошових зобов'язань за
договором та/або кредитним договором
строком більше ніж на один місяць.

Згідно п. 6.2 договору, в разі
застосування банком права
дострокового повернення всієї суми
кредиту та плати за кредит банк
повідомляє позичальника про
встановлення нового (дострокового)
терміну повернення всієї суми кредиту
та сплати плати за користування таким
кредитом за договором шляхом
направлення відповідної письмової
вимоги поштою (цінним листом з описом
та повідомленням про вручення) за
адресою позичальника. Терміни
дострокового повернення кредиту та
сплати плати за кредит вважаються
такими, що настали, а кредит і плата за
кредит - обов'язковим до повернення і
сплати в повному обсязі банку з 32
календарного дня, рахуючи з дати
одержання позичальником повідомлення
(вимоги) банку про дострокове
повернення кредиту.

04 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2 укладено договір поруки №
215531, за умовами якого поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх
її зобов'язань перед кредитором, що
виникли з договору про надання
споживчого кредиту та заставу майна №
0 від 04 червня 2008 року.

Грошові кошти за договором отримані
ОСОБА_1 згідно заяви на видачу готівки
№ 39 від 04 липня 2008 року, яка містить
підпис отримувача (а. с. 128).

04 березня 2009 року ОСОБА_1 зверталася до
АКІБ «УкрСиббанк» із заявою про
відстрочку по платежам за тілом
кредиту на 1 рік в зв'язку із
фінансовими ускладненнями, 23 березня
2009 року - із заявою, в якій просила при
розгляді заявки на реструктуризацію
заборгованості враховувати її
середньомісячний дохід 2460,75 грн. (а. с.
137).

03 квітня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1
до договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу, яким сторони домовились про
зміну кінцевого терміну повернення
кредиту за договором (04 липня 2016 року)
та про зміну ануїтетного платежу за
договором. Також 03 квітня 2009 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
додаткову угоду до договору поруки
аналогічного змісту.

Крім того, вироком Святошинського
районного суду м. Києва від 26 березня 2010
року встановлено, що 24 травня 2009 року о
13:10 сталася дорожньо-транспортна
пригода в тому числі за участі
автомобіля НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль отримав пошкодження (а. с. 141
- 144, 149).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, за яким продавець
погоджується продати (відступити)
права вимоги за кредитами та передати
їх покупцеві, а покупець цим
погоджується придбати права вимоги за
кредитами та прийняти їх та сплатити
ціну купівлі.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 554 ЦК України, в разі
невиконання зобов'язання боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає в тому ж обсязі,
як і боржник, зокрема, відповідає за
сплату основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки.

ОСОБА_1 належним чином свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує.

27 грудня 2012 року ТОВ «КК «Вердикт» як
представником ПАТ «Дельта Банк»
направлено повідомлення на адресу
відповідачів про наявність
заборгованості та укладення договору
про передачу прав вимоги за кредитами.

Станом на 14 червня 2013 року
заборгованість по кредитному договору
№ 0 складає 39085,49 долари США, що
еквівалентно 312410,33 грн., в тому числі
тіло кредиту 25923,09 долари США, що
еквівалентно 207203,26 грн., відсотки 13162,4
долари США, що еквівалентно 105207,07 грн.
(а. с. 6).

Аналізуючи зазначені вище вимоги
закону та обставини справи, колегія
суддів погоджується із висновками суду
першої інстанції щодо солідарного
стягнення із відповідачів на користь
позивача заборгованості за кредитним
договором № 0 від 04 липня 2008 року в
заявленому позивачем розмірі 312410,33 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що факт
наявності заборгованості та її розмір
апелянтом не спростовані і заперечень
щодо неправильності її нарахування не
заявлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що
саме страховик ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
має сплатити на користь ПАТ «Дельта
Банк» заборгованість за кредитним
договором, оскільки на страховику
лежить відповідальність за повну
сплату страхового відшкодування
втраченого транспортного засобу, не
ґрунтуються на вимогах закону з огляду
на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 528 ЦК України
виконання обов'язку може бути
покладено боржником на іншу особу, якщо
з умов договору, вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства
або суті зобов'язання не випливає
обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто. У цьому разі
кредитор зобов'язаний прийняти
виконання, запропоноване за боржника
іншою особою.

У разі невиконання або неналежного
виконання обов'язку боржника іншою
особою цей обов'язок боржник повинен
виконати сам.

З системного аналізу даної норми
вбачається, що в разі порушення
виконання зобов'язання третьою особою
(тобто невиконання або неналежного
виконання нею зобов'язання) боржник має
виконати це зобов'язання самостійно,
оскільки саме він залишається
зобов'язаним перед кредитором
суб'єктом і саме на нього покладається
відповідальність. Подальші відносини
між боржником та третьою особою, яка не
виконала або неналежно виконала
зобов'язання за боржника, залишаються
поза межами цього зобов'язання та
будуть регулюватися або положеннями
договору та/або закону, на підставі
якого виник обов'язок третьої особи
перед боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.
Страхувальник має право при укладенні
договору страхування призначити
фізичну або юридичну особу для
одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

03 липня 2008 року ОСОБА_1 уклала поліс
(договір) добровільного страхування
транспортного засобу, водія та
пасажирів від нещасних випадків,
цивільної відповідальності із ВАТ
«Українська страхова компанія
«Дженералі Гарант», правонаступником
якої є ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Термін
дії полісу № 19G-0173237 - із 03 липня 2008 року
по 02 липня 2009 року, вигодонабувач -
УкрСиббанк, страховий випадок -
пошкодження чи знищення транспортного
засобу або його частин внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
страхова сума 139524 грн. (а. с. 145).

23 травня 2014 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
направило листа на адресу ОСОБА_1, в
якому повідомило, що 24 травня 2009 року з
автомобілем відбулася подія, що має
ознаки страхового випадку. Страховиком
була визначена сума страхового
відшкодування у розмірі 105876,38 грн.
Страховиком були неодноразово
надіслані запити до АКІБ «УкрСиббанк»
від 14 липня 2009 року, 25 лютого 2010 року, 26
квітня 2010 року про надання доручення
вигодонабувача щодо виплати
страхового відшкодування, однак
доручення вигодонабувача на виплату
страхового відшкодування не було
отримано. В зв'язку із вищевикладеним,
страховиком не було здійснено виплати
страхового відшкодування (а. с. 156).

26 червня 2014 року ТОВ «Фінансові
перспективи» як представником
інтересів ПАТ «Дельта Банк» направлено
лист на адресу ПАТ «УСК «Гарант-Авто»,
яким повідомило про відступлення права
вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк» і
просило здійснити виплату страхового
відшкодування в розмірі 105876,38 грн. (а. с.
160).

Таким чином, невиконання страховиком
свого зобов'язання по виплаті
страхового відшкодування не звільняє
відповідачів від обов'язку самостійно
повертати банку кредит та нараховані
відсотки, оскільки саме вони
залишаються зобов'язаними перед
кредитором.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.