АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6044/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 619/2955/13-ц
Категорія: поділ майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.

суддів - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 21 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя та визнання за нею права
власності на 1/2 частину житлового
будинку та надвірних будівель, що
розташовані за адресою : АДРЕСА_1

В обґрунтування позову ОСОБА_2
посилається на те,що в період з 10.08.1985
року по 18.11.2008 року вона перебувала в
шлюбі з відповідачем.

В період шлюбу за сумісні кошти вони
побудували житловий будинок та
надвірні будівлі, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1

Право власності на вищевказані будівлі
було оформлено на імья ОСОБА_1 13.11.1990
року.

Після розірвання шлюбу 18.11.2008 року вона
користувалася разом з відповідачем
належними їм будинком та надвірними
будівлями, але починаючи з квітня 2013
року ОСОБА_1 став перешкоджати їй в
здійснені прав власника спірних
будівель. В зв'язку з цим вона змушена
була звернутися за захистом порушених
прав до суду.

Відповідач та його представник проти
позову заперечували і стверджували, що
будинок хоча і був побудований за час
перебування сторін у шлюбі, але тільки
за особисті кошти ОСОБА_1

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 21 липня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
не дав належної оцінки наданим доказам,
не врахував, його заперечень щодо
обставин будування спірного будинку, а
також того, що після розірвання шлюбу
позивачка в нотаріальній конторі
зазначала, що на спірний будинок не
претендує. Апелянт вважає, що судом
порушені вимоги матеріального і
процесуального закону.

В судове засідання позивач черговий
раз не з'явилася, про час і місце
розгляду справи повідомлена. Суд
вважає можливим розглянути справу у її
відсутність.

Заслухавши доповідача, апелянта, його
представника, перевіривши матеріали
справи колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 10.08.1985 року по 18.11.2008 року. Від
шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період перебування у шлюбі сторони
побудували будинок по АДРЕСА_1 Згідно
відповіді Слатинського Комунального
підприємства технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» (а.с.11) спірний
будинок зареєстровано за ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого виконкомом
Слатинської селищної ради від 13.11.1990
року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 фактично
не заперечував, що будинок збудовано
під час шлюбу з позивачкою.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідач не надав суду будь яких
належних доказів на підтвердження
того, що спірний будинок побудовано за
його власні кошти.

Посилання відповідача на те, що після
розірвання шлюбу позивачка в
нотаріальній конторі письмово
зазначала, що не має до нього претензій
щодо спірного будинку не є доказом
того, що вона не має права на спірний
будинок.

Надані відповідачем в апеляційному
суді рішення Слатинської селищної ради
від 09.08.1988 року про закріплення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1, рішення про прийняття в
експлуатацію самовільно збудованого
будинку по АДРЕСА_1, акт про прийняття
будинку в експлуатацію, рішення про
права власності на спірний будинок
оформлені на ім'я ОСОБА_1 ухвалені під
час перебування сторін у шлюбі і не
підтверджують, що відповідач за власні
кошти і без участі позивачки побудував
спірний будинок. Не підтверджують
доводів апелянта і надані ним
квитанції на придбання будівельних
матеріалів.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано визнав спірний будинок,
побудований під час шлюбу, власністю
подружжя ОСОБА_1.

У відповідності до вимог ч.1ст. 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Сторони не надали суду доказів на
підтвердження того, що між ними за
домовленістю визначені інші частини у
спільній власності.

Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав за позивачкою право власності
на ? астину будинку збудованого
подружжям під час шлюбу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.72 СК
України до вимоги про поділ майна,
заявленої після розірвання шлюбу,
застосовується позовна давність у три
роки. Позовна давність обчислюється
від дня, коли один із співвласників
дізнався або міг дізнатися про
порушення свого права власності.

З матеріалів справи вбачається і проти
цього не заперечував відповідач, що
ОСОБА_2.і на цей час зареєстрована у
спірному домоволодінні (а.с.6,7).
Відповідач не спростував, посилання
позивачки на те, що з 2012 року відповідач
почав порушувати її право на
користування будинком, так як став
проживати в будинку з іншою жінкою.
Саме після цього вона звернулася до
суду з позовом. Посилання відповідача
на те, що позивачка пропустила позовну
давність безпідставні, крім того в суді
першої інстанції належним чином він
про це е заявляв.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідач не позбавлений можливості
звернутися до суду з вимогами про поділ
іншого майна подружжя.

Судова колегія погоджується з рішенням
суду першої інстанції і відхиляє
апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313 314,
315, 317, 319 ЦПК України колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити. .

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 21 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючій -

Судді -