Справа № 131/1055/14-ц
У Х В А Л А

"26" травня 2014 р. Іллінецький районний
суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина
С.В.

при секретарі Бойко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллінці заяву
представника позивача ТОВ ОТП
«Факторинг України» - ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про забезпечення позову у цивільній
справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться
наведена вище цивільна справа,
провадження по якій відкрито 29.05.2014
року.

Представник позивача ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» ОСОБА_1 звернулась
до суду з заявою про забезпечення
позову про стягнення заборгованості за
кредитом у сумі 61 534, 19 грн., в якій
просить забезпечити позов, шляхом
накладення арешту на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, яке належить
ОСОБА_2, де б воно не знаходилось та з
чого б не складалось, оскільки
відповідач на протязі тривалого часу
не виконує взяті на себе зобов’язання,
не здійснює щомісячних погашень
кредиту, внаслідок чого виникла
заборгованість.

Представник позивача посилається на
те, що існує ймовірність того, що
відповідачем по справі можуть
вчинятись дії, що утруднять чи зроблять
неможливим виконання рішення суду, яке
буде прийнято судом за результатами
розгляду вказаної цивільної справи,
оскільки відповідач навмисно не
здійснює виконання зобов’язань за
Кредитним договором, ухиляється від
виконання обов’язків, також
відповідач має намір здійснити
відчуження належного йому майна (в т.ч.
здійснювати фіктивні правочини по
відчуженню майна найближчим родичам та
знайомим).

Суд, дослідивши доводи заяви
представника позивача, детально
дослідивши матеріали цивільної справи
та додані до заяви про забезпечення
позову матеріали, зважає на наступне.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов
може забезпечуватись зокрема, шляхом
накладенням арешту на майно, що
належить відповідачеві і знаходиться у
нього або в інших осіб.

Згідно преамбули Постанови пленуму
Верховного суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»: забезпечення
позову - це сукупність процесуальних
дій, які гарантують виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду
України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» наведено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм
Цивільного процесуального кодексу
України а також роз’яснень Постанови
пленуму Верховного суду України
вбачається, що суд може забезпечити
позов, у випадку реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Разом з тим представник позивача у
заяві обмежився вказівкою на те, що
існує реальна загроза відчуження майна
відповідача по справі, внаслідок того,
що він не виконує свої боргові
зобов’язання перед ТОВ «ОТП Факторинг
Україна».

Представник позивача у своїй заяві не
наводить жодного реального ризику, та
не представляє будь – яке
документальне підтвердження тому, що
відповідач по справі, здійснює, чи має
намір будь – яким чином здійснити
реалізацію свого майна, пошкодити,
передати таке майно третім особам у
інший спосіб, зокрема й шляхом
укладення цивільно – правових угод і
т.п.

Також представником позивача у заяві
не наводиться, на яке саме
індивідуально визначене майно, чи
майно визначене родовими ознаками та
кошти в яких банківських установах він
просить накласти арешти.

В заяві про забезпечення позову
йдеться про те, що згідно доводів
представника позивача арешт має бути
накладено на кошти та майно, однак
вжиття судом заходів забезпечення
позову одночасно щодо рухомого,
нерухомого майна, та грошових коштів
відповідача по справі у разі його
наявності безперечно порушить принцип
ЦПК України щодо співмірності
забезпечення позову та заявлених
представником позивача вимог.

З огляду на викладене в задоволенні
заяви слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151,
ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» про забезпечення
позову до ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
шляхом накладення арешту на грошові
кошти, рухоме та нерухоме майно, що
належить відповідачу по справі –
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції, подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

ОСОБА_3