Головуючий у 1 інстанції Овчиннікова
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Мироненко І.П., Мальцевої
Є.Є.

при секретарі Кузнецові А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк») на заочне рішення
Волноваського районного суду
Донецької області від 21 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
кредитного договору № DOXRRX83071058 від 09
серпня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 2321,06 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом і строком повернення до 09
серпня 2010 року. У порушення умов
договору відповідач не виконав свої
зобов'язання, внаслідок чого станом на
09 вересня 2013 року має заборгованість у
розмірі 30024,18 грн., у тому числі 2321,06 грн.
- заборгованість за кредитом; 273,47 грн. -
за процентам за користування кредитом;
891,36 грн. - за комісією за користування
кредитом; 24632,38 грн. - пеня; 500 грн. та 1405,91
грн. - штраф.

Заочним рішенням Волноваського
районного суду Донецької області від 21
жовтня 2013 року у задоволенні позову ПАТ
КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «Приватбанк» просить рішення суду
скасувати і позов задовольнити,
посилається на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
необґрунтованість висновку про
пропуск позивачем строку позовної
давності.

Представник позивача просить справу
розглянути за його відсутності.

Відповідачу неодноразово направлялись
судові повістки за відомим місцем
проживання, які повернулись з
відміткою за закінченням строку
збереження. У судове засідання в
четвертий раз він не з'явився. За
повідомленням Володимирівської
селищної ради Волноваського району
Донецької області ОСОБА_3 за місцем
реєстрації фактично не проживає і
місце його знаходження його рідним
невідомо, тому неможливо вручити йому
судову повістку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК
України судова повістка разом із
розпискою, а у випадках, встановлених
цим Кодексом, разом з копіями
відповідних документів надсилається
поштою рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єрів за
адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі.

У разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

З урахуванням зазначених вимог закону
судова колегія розглядає справу за
відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору № DOXRRX83071058 від 09
серпня 2008 року, укладеного між
сторонами, ОСОБА_3 було надано кредит у
сумі 2321,06 грн. на придбання товару зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
строком до 09 серпня 2010 року. У зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань
за кредитним договором станом на 09
вересня 2013 року виникла заборгованість
в сумі 30024,18 грн., яка складається: із
заборгованості за кредитом в розмірі
2321,06 грн., за відсотками за користування
кредитом - 273,47 коп., з комісії - 891,36 коп.,
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором - 24632,38 коп.,
штраф - 500 грн. (фіксована частина) і 1405,91
грн. (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив із того, що банком даний позов
пред'явлено до суду за межами
трирічного строку позовної давності.
Проте повністю з висновком суду
погодитись не можна.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Зі справи вбачається, що при укладенні
09 серпня 2008 року кредитного договору
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
останній надав згоду, що заява разом із
запропонованими банком Умовами
надання споживчого кредит фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт),
Тарифами складає між позичальником і
банком кредитно-заставний договір,
засвідчивши її своїм підписом (а.с.6, 62).

Відповідно до п. 5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які були
затверджені наказом КБ «ПриватБанк» №
СП-2007-299 13 вересня 2007 року, термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

За загальним правилом перебіг позовної
давності, як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК
України починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Із заяви ОСОБА_3, яка є складовою
частиною кредитного договору,
вбачається, що заборгованість за
кредитним договором погашається
щомісячними платежами в розмірі 165,15
грн. з 5 по 10 число кожного місяця (а.с.62).

Таким чином, повергнення кредитних
коштів визначено періодичними
щомісячними платежами, тому у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів має
обчислюватись із моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Відповідні висновки містяться в
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

Зі справи вбачається, що відповідач не
виконував зобов'язання по погашенню
кредиту, відсотків та комісії за
кредитним договором, починаючи з 11
вересня 2008 року, а позов пред'явлено до
суду 17 вересня 2013 року.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту (правова
позиція Верховного Суду України згідно
з постановою у справі № 6-126цс13).

Із заявою про застосування наслідків
пропуску строку позовної давності за
зобов'язанням щодо сплати грошової
суми у погашення кредиту з 5 по 10
вересня 2008 року, за яким сплинув цей
строк, як вбачається зі справи, боржник
не звертався.

За таких обставин суд помилково дійшов
висновку про відмову у задоволені
позову з підстави пропуску позивачем
строку позовної давності.

Тому рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову з таких
підстав.

Встановлено, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань
за кредитним договором, у нього виникла
заборгованість, яка станом на 09 вересня
2013 року становила 30024,18 грн., а саме: 2321,06
- заборгованість за кредитом; 273,47 -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом; 891,36 - за
комісією; пеня 24632,38 грн. та штраф 500 грн.
і 1405,91 грн. (а.с. 4-5).

З розрахунку позивача вбачається, що
пеня нарахована в межах п'ятирічного
строку позовної давності. З цим
погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання ( п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена
спеціальна позовна давність в один рік
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Тобто, кредитним договором встановлено
п'ятирічний строк позовної давності
для звернення до суду, але пеня
стягується за один рік у відповідності
із ст. 258 ЦК України.

З додаткового розрахунку, наданого
представником позивача, вбачається, що
розмір пені за один рік становить 365,00
грн. (а.с. 82).

Розрахунок проведено з урахуванням
пені за несвоєчасне погашення кредиту
в розмірі 0,02%. Як вбачається зі справи з
27 грудня 2010 року позивачем
нараховувалась відповідачеві пеня
саме з цього розміру (а.с.5).

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 5756,80 грн., яка складається із:
2321,06 грн. заборгованості за кредитом;
273,47 грн. - заборгованості за відсотками
за користування кредитом; за комісією -
891,36 грн.; пені - 365,00 грн. і штрафу в
розмірі 500 грн. та 1405,91 грн.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача
відшкодування витрат на судовий збір в
розмірі 344,10 грн. (229,40 грн. + 114,70 грн.).

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Волноваського
районного суду Донецької області від 21
жовтня 2013 року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитом в сумі 5756
(п'ять тисяч сімсот п'ятдесят шість) грн.
80 коп., яка складається із
заборгованості: за кредитом - 2321 грн. 06
коп.; за відсотками за користування
кредитом - 273 грн. 47 коп.; за комісією - 891
грн. 36 коп.; пені - 365 грн., штрафу - 500 грн.
та 1405 грн. 91 коп. і у відшкодування
витрат на сплату судового збору 344 грн.
10 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді