Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2160/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Шаєнко Ю.В.
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Чельник О.І.

при секретареві - Пітель Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма
«Маріампольська» про визнання дій
протиправними, зобов»язання провести
перерахунок заробітної плати,
стягнення недонарахованої заробітної
плати та про відшкодування моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Петрівського районного суду
від 14 травня 2014 року та на додаткове
рішення від 26 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернувся
до суду із зазначеним позовом до СВК
«Агрофірма «Маріампольська».

В обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що з 7.05.2012 року він
працював інженером по охороні праці,
пожежній безпеці і промсанітарії СВК
«Маріампольська» із посадовим окладом
згідно із штатним розписом у 2012 році -
1963 грн., у 2013 році - 1986 грн. Фактично
середня заробітна плата за 2012 рік
склала 2005 грн.16 коп., а у 2013 році - 2047 грн,
70 коп., що не відповідає вимогам ст.15
Закону України «Про охорону праці»,
колективним договорам за 2012 та 2013 роки,
Галузевій угоді, оскільки розмір його
заробітної плати як інженера з охорони
праці є нижчим від розміру заробітної
плати головних спеціалістів СВК.

За таких обставин, просив
визнати дії СВК щодо неприрівнювання
його як інженера по охороні праці,
пожежній безпеці і промсанітарії по
своїй посаді і заробітній платі до
керівника основної
виробничо-технічної служби (головного
інженера) СВК «Агрофірма
«Маріампольська» відповідно до ст.15 ЗУ
«Про охорону праці»; зобов»язати
відповідача встановити йому з 7.05.2012
року заробітну плату на рівні
керівника основної
виробничо-технічної служби (головного
інженера); зобов»язати відповідача
провести перерахунок заробітної плати,
стягнути різницю між належною та
фактично виплаченою заробітною платою
в сумі 54 173 грн.99 коп. ( уточнення
позовних вимог -а.с.130) та 50 000 гривень у
відшкодування завданої моральної
шкоди а також зобов»язати відповідача
з 1.01.2014 року нараховувати та
виплачувати заробітну плату на рівні
головного інженера СВК.

Рішенням Петрівського районного
суду від 14 травня 2014 року позов
задоволено частково: визнано
неправомірними дії відповідача щодо
неприрівнення посади позивача по
розміру заробітної плати до посади
керівника основної
виробничо-технічної служби - головного
інженера СВК «АФ «Маріампольська»;
стягнуто з відповідача на користь
позивача 7 084 грн.20 коп. не донарахованої
та невиплаченої заробітної плати за
період з травня 2012 року по 31 грудня 2013
року, 5000 гривень у відшкодування
моральної шкоди та 1 041 грн.74 коп. у
відшкодування судових витрат.

Додатковим рішенням від 26.06.2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог про зобов»язання відповідача з
7.05.2012 року встановити позивачу розмір
його заробітної плати на рівні
заробітної плати головного інженера
СВК, та з 1.01.2014 року проводити
нарахування та виплату заробітної
плати у розмірі заробітної плати
головного інженера СВК.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить змінити рішення суду,
скасувавши його у частині стягнення
заробітної плати в сумі 7 084 грн.20 коп. та
відмови у задоволенні позовних вимог і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити ці позовні вимоги у
повному обсязі, а в решті залишити
рішення без змін ( моральна шкода,
визнання дій неправомірними, судові
витрати). Вказує на недоведеність
обставин справи, які суд першої
інстанції вважав встановленими,
неповне з»ясування обставин, які мають
значення для справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

СВК «Маріампольська» рішення в
апеляційному порядку не оскаржив.

Заслухавши пояснення позивача та
його представника, які з урахуванням
уточнень до апеляційної скарги,
просили частково задовольнити її щодо
ухвалення нового рішення про стягнення
з відповідача недонарахованої
заробітної плати, зменшивши вимоги в
цій частині до 21 019 грн.79 коп.,
дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, колегія суддів
вирішила, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції -
частковому скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідач неправомірно, з порушенням
вимог ст.15 Закону України «Про охорону
праці», ч.1ст.5, ч.1ст.21, ст.22 Закону
України «Про оплату праці», положень
колективних договорів між правлінням
СВК «АФ «Маріампольська» та профкомом
на 2012, 2013 роки, встановив позивачу, який
з 7.05.2012 року працює в СВК на посаді
інженера з охорони праці, пожежній
безпеці та промсанітарії, посадовий
оклад у розмірі, ніжчому за посадовий
оклад керівника однієї з основних
виробничо-технічних служб кооперативу
- головного інженера СВК, а також без
додержання коефіцієнтів міжпосадових
спвввідношень розмірів посадових
окладів керівників, професіоналів та
фахівців підприємств сільського
господарства та мінімального
гарантованого розміру посадового
окладу головних спеціалістів,
встановлених Галузевою угодою між
Міністерством аграрної політики та
продовольства України, галузевими
об»єднаннями підприємств та
профспілкою працівників
агропромислового комплексу України на
2011-2013 роки ( із змінами та доповненнями
від 1.03.2012 року), а тому посадовий оклад
позивача за спірний період ( з 7.05.2012
року по 1.01.2014 року) мав би бути не нижчим
3054 гривень. Проте, оскільки протягом
2012-2013 років підприємство перебувало у
тяжкому фінансовому становищі,
відповідач на підставі п.6.40 Галузевої
угоди мав право тимчасово, на час
подолання фінансових труднощів, але не
більше ніж протягом 6 місяців на рік,
встановлювати розмір посадового
окладу без додержання мінімального
гарантованого розміру посадового
окладу для головних спеціалістів, але
не нижче від державних норм і гарантій
в оплаті праці. За таких обставин, суд
вважав, що позивачу не була нарахована
і виплачена заробітна плата у
належному розмірі лише протягом 1
місяця 2012 року та 6 місяців 2013 року,
внаслідок чого йому було недоплачено 7
084 грн.20 коп.

Висновок суду щодо
невідповідності дій відповідача
вимогам чинного законодавства та
колективним договорам щодо належної
оплати праці позивача є правильним.
Рішення у цій частині СВК «Агрофірма
«Маріампольська» не оскаржив. Проте, з
висновком суду щодо наявності підстав
для оплати праці нижче норм, визначених
Галузевою угодою, протягом 6 місяців 2012,
2013 років не можна погодитись, оскільки
він не відповідає обставинам справи,
ґрунтується на неповному з»ясуванні
обставин, які мають значення для
ухвалення рішення, неправильному
застосуванні норм матеріального права,
на що позивач посилається в
апеляційній скарзі.

У рішенні суд зазначив, що згідно
із п.6.40 Галузевої угоди на 2011-2013 роки
передбачено, що норми колективного
договору, що допускають оплату праці
нижче норм, визначених цією Угодою, але
не нижче від державних норм і гарантій
в оплаті праці, можуть застосовуватись
лише тимчасово на період подолання
фінансових труднощів підприємства, але
не більше як 6 місяців.

Разом з тим, не було встановлено,
що колективні договори за 2012-2013 рік
містили положення щодо оплати праці,
нижче норм, встановлених Галузевою
угодою. Відповідно до п.5.2 цих
колективних договорів передбачено, що
розміри заробітної плати визначаються
згідно із тарифними ставками і схемою
посадових окладів, встановлених згідно
із Законом України «Про оплату праці»,
Галузевою угодою. Крім того, сторони
домовились про те, що профком та
економічно-бухгалтерський відділ на
основі контролю посівів та видів на
врожай відповідного року сформують та
затвердять мінімальну заробітну плату
згідно із законодавством України».

Згідно із п.10.1 Статуту СВК
«Агрофірма «Маріампольська» трудові
відносини членів кооперативу
регулюються законодавством про працю,
Статутом та правилами внутрішнього
розпорядку кооперативу. Пунктом 10.4
передбачено, що кооператив самостійно
визначає форми, порядок і розміри
оплати праці членів кооперативу та
найманих працівників, відповідно до
положення про оплату праці, які
затверджуються зборами членів
кооперативу. Кооператив самостійно
визначає загальну кількість працюючих,
порядок найму та звільнення
працівників, розпорядок дня, форми і
системи оплати праці, порядок надання
вихідних та відпусток. Повноваження
щодо призначення на посади працівників
кооперативу, встановлення посадових
окладів, переведення на іншу роботу,
накладення стягнення а також
звільнення з роботи за погодженням
правління, укладання трудових
договорів ( контрактів) з найманими
працівниками належать голові
правління кооперативу ( п.7.4 Статуту).
Голова правління може делегувати
вирішення питань, що входять до його
компетенції,керівникам структурних
підрозділів.

Відповідачем не надано до суду
доказів, які б свідчили про прийняття
компетентним органом кооперативу
рішення щодо незастосування на період
фінансових труднощів кооперативу
мінімальних гарантованих розмірів
посадових окладів керівників,
професіоналів і фахівців та
коефіцієнтів міжпосадових
співвідношень, встановлених п.6.22
Галузевої угоди на 2011-2013 роки із
подальшими змінами, зареєстрованими
Міністерством соціальної політики
16.03.2012 року №11 та 15.02.2013 року №9.

За таких обставин, встановлення
головою правління посадового окладу
позивачу на рівні, нижчому від
мінімально гарантованого розміру
посадового окладу, визначеного
Галузевою угодою, не відповідає умовам
колективних договорів за 2012, 2013 роки.

Статтею 22 Закону України «Про
оплату праці» заборонено суб»єктам
організації оплати праці в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними
договорами.

Відповідно до ч.1ст.21 цього Закону
працівник має право на оплату праці
відповідно до актів законодавства і
колективного договору на підставі
укладеного трудового договору.

З урахуванням фактично
нарахованої позивачу у 2012 році та 2013
році заробітної плати та мінімально
гарантованого розміру посадового
окладу головного інженера, до якого має
прирівнюватися посадовий оклад
інженера з охорони праці, пожежної
безпеки та промсанітарії, яку займає
позивач, відповідно 3054 грн., 3089 грн. (з
1.01.2013 р.), 3278 грн. ( з 1.12.2013 року), різниця
становить 21 019 грн.79 коп. ( 7219 грн.95 коп. +
13799 грн.84 коп.) з урахуванням доплати за
стаж ( з липня 2013 року у розмірі 8%) , яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Оскільки суд першої інстанції
неправильно вирішив спір у частині
визначення суми недонарахованої
позивачу заробітної плати, рішення у
цій частині, відповідно до пп.1-4 ч.1ст.309
ЦПК України, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконності та необґрунтованості
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
зобов»язання відповідача здійснити
перерахунок заробітної плати за період
з 7.05.2012 року по 31.12.2013 року та про
зобов»язання відповідача з 1.01.2014 року
здійснювати нарахування та виплату
заробітної плати на рівні головного
інженера кооперативу - не свідчать про
неправильне вирішення трудового спору
у цій частині позовних вимог, оскільки
стягненням недонарахованої
заробітної плати вирішується питання
перерахунку заробітної плати за
минулий час, а визнанням дій
відповідача щодо неприрівняння
розміру посадового окладу позивача до
розміру посадового окладу головного
інженера кооперативу та стягненням 5 000
гривень у відшкодування завданої
моральної шкоди - питання дотримання
державних гарантій щодо оплати праці.
Судовому захисту підлягає порушене
право.

Позовні вимоги щодо неправильності
нарахування та виплати заробітної
плати за 2014 рік позивачем не
заявлялись, тому суд першої інстанції
правильно вказав на те, що у цій частині
вимог позивач обрав неправильний
спосіб захисту свого права.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Петрівського районного
суду від 14 травня 2014 року скасувати у
частині визначення розміру не
донарахованої та невиплаченої
заробітної плати за 2012-2013 роки та
ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма
«Маріампольська» на користь ОСОБА_5 21 019
( двадцять одну тисячу
дев»ятнадцять) гривень 79 коп.
недонарахованої заробітної плати за
період з 07.05.2012 року по 31.12.2013 року
включно. При виплаті зазначеної суми
заробітної плати зобов»язати
відповідача здійснити необхідні
відрахування податкових та інших
обов»язкових платежів.

У решті рішення Петрівського
районного суду від 14.05.2014 року та
додаткове рішення від 26 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: