Провадження № 2/127/7220/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Саблук С.
А.,

при секретарі Гуменюку Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Вінницької міської ради про
визнання права користування жилим
приміщенням та зобов'язання укласти
договір найму жилого приміщення, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради про визнання права
користування жилим приміщенням та
зобов'язання укласти договір найму
жилого приміщення.

Позов мотивовано тим, що у 2010 році з
дозволу родички, ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1
поселився в квартирі АДРЕСА_1. Під час
проживання у вказаному помешканні
позивач разом з двоюрідною тіткою
ОСОБА_2 вели спільне господарство та
придбавали продукти харчування і
предмети домашнього вжитку,
здійснювали поточний ремонт квартири.
ОСОБА_2 часто хворіла, і ОСОБА_1
здійснював за нею догляд. Інших членів
сім'ї ОСОБА_2 не мала.ІНФОРМАЦІЯ_1, після
тяжкої хвороби,ОСОБА_2 померла, і
позивач її поховав.Після смерті тітки
позивач продовжує проживати у вказаній
квартирі, отримує поштову
кореспонденцію. Дана квартира для
нього є постійним місцем проживання.
Іншого житла ОСОБА_1 не має, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 03.09.2014 року..Позивач сплачує
комунальні послуги за користування
квартирою АДРЕСА_1, однак особовий
рахунок для сплати комунальних послуг
відкрито на ім'я ОСОБА_2.У січні 2014 року
ОСОБА_1 здійснив ремонт ванної кімнати,
що підтверджується товарними чеками та
рахунками-фактури.Крім того, факт
проживання позивача за адресою:
АДРЕСА_1 з 2010 року по день звернення до
суду, підтверджується актами ЖЕК №16
від 16.05.2011року та 03.02.2012 року, які були
складені працівниками ЖЕК за участю
сусідів.Вважаючи, що він набув права
користування квартирою, оскільки
постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом.

В судовому засіданніпозивач
підтримавпозовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував щодо
задоволення вимог ОСОБА_1 та просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
розгляду справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає
задоволенню в повному обсязі.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

У 2010 році з дозволу родички, ОСОБА_2,
ОСОБА_1 поселився в квартирі АДРЕСА_1.
Під час проживання у вказаному
помешканні позивач з двоюрідною тіткою
вели спільне господарство та
придбавали продукти харчування і
предмети домашнього вжитку,
здійснювали поточний ремонт квартири.
ОСОБА_2 часто хворіла, і ОСОБА_1
здійснював за нею догляд. Інших членів
сім'ї ОСОБА_2 не мала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 після тяжкої хвороби
ОСОБА_2 померла.

Після смерті тітки позивач продовжує
проживати у вказаній квартирі, отримує
поштову кореспонденцію. Дана квартира
для нього є постійним місцем
проживання. Іншого житла ОСОБА_1 не має,
що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 03.09.2014 року..

Позивач сплачує комунальні послуги за
користування квартирою АДРЕСА_1,
особовий рахунок для сплати
комунальних послуг якого відкрито на
ім'я ОСОБА_2.

У січні 2014 року ОСОБА_1 здійснив ремонт
ванної кімнати, що підтверджується
товарними чеками та рахунками-фактури.

Крім того, факт проживання позхивача за
адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року по
теперішній час підтверджується актами
ЖЕК №16 від 16.05.2011року та 03.02.2012 року, які
були складені працівниками ЖЕК за
участю сусідів.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Цивільного
кодексу України місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно, або тимчасово.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК Української
РСР, користування жилим приміщення у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Частина 1 ст. 63 ЖК Української РСР
визначає, що предметом договору найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду є окрема квартира або інше
ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР,
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65
ЖК України, особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Статтею 47 Конституції України
гарантовано, що кожен має право на
житло. Держава створює умови, за яких
кожний громадянин матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду. Ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до абзацу другого частини третьої
статті 6 ЦК України сторони в договорі
не можуть відступити від положень
актів цивільного законодавства, якщо в
цих актах прямо вказано про це, а також
у разі якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Обов'язковість для сторін положень
актів законодавства, що випливає з їх
змісту або із суті відносин між
сторонами, означає, що у такому разі
йдеться про імперативні норми,
передбачені законодавством. Як відомо,
імперативна норма встановлює правила,
які не можуть бути змінені сторонами в
договорі.

Між тим, особливістю житлових відносин,
що виникли між сторонами, є те, що
договір найму житлового приміщення в
державному і комунальному житловому
фонді укладається на основі Типового
договору найму жилого приміщення, який
затверджений Кабінетом Міністрів
України.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що встановлені в судовому
засіданні факти дають підстави
вважати, що позивач правомірно набув
право користування квартирою, так як
набув всі права та обов'язки, що
випливають з договору найму житлового
приміщення, тому вимоги підлягають
судовому захисту шляхом визнання за
позивачем право користування
житловими кімнатами, а також
зобов'язання відповідача укласти з
позивачем договір найму квартири,
визнавши його основним наймачем,
відкривши на його ім'я окремий особовий
рахунок.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст. 61, 63, 64 ЖК УРСР, ст.ст. 6, 29 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 212-215, 217, 218ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської
ради про визнання права користування
жилим приміщенням та зобов'язання
укласти договір найму жилого
приміщення задовольнити в повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право користуванню
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати виконавчий комітет
Вінницької міської ради укласти з
ОСОБА_1 договір найму житлового
приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1.

Апеляційнаскарга на рішення суду
подаєтьсяпротягом десяти днів з дня
йогопроголошення.

Суддя: