Справа № 481/171/14-ц
Провадж.№ 2/481/250/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської
області

в складі: головуючого судді -
Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Слюсаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без
самостійних вимог: відділ державної
виконавчої служби Новобузького
районного управління юстиції
Миколаївській області та ОСОБА_3, про
стягнення заборгованості по аліментам,
-

ВСТАНОВИВ :

В січні 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по виплаті аліментів у
розмірі 76 973 грн. 46 коп.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачка вказала, що за рішенням
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 02.11.2006 року з
ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти
на утримання на той ще час
неповнолітнього сина ОСОБА_3, 1993 року
народження, у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття. Однак
рішення суду відповідач виконував не
належним чином, внаслідок чого
утворилася заборгованість по сплаті
аліментів у розмірі 76 973,46 грн., яку
відповідач добровільно в будь-який
спосіб погашати відмовляється. Її
чисельні звернення до державного
виконавця відділу ДВС Новобузького
РУЮ, який займався примусовим
стягненням з відповідача на її користь
присуджених судом аліментів,
результатів не приносили. Більш того,
після досягнення її сином ОСОБА_3 у 2011
році повноліття, державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження з підстав
встановлених ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», і з цих пір,
примусове стягнення аліментів, по яким
до того ж накопичилася заборгованість,
вказаним державним виконавцем вже
припинилося. Тому, оскільки судове
рішення до теперішнього часу не
виконано, а провадження за виконавчим
листом закрите, просила ухвалити
судове рішення, за яким стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість по аліментам у розмірі
76 973,46 грн.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду письмову заяву
про можливість розгляду справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
і просила їх задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися,
про дату, час та місце судового
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про що свідчить
відповідна розписка.

Представником відповідача ОСОБА_4
надано суду письмову заяву про
необхідність відкладення розгляду
вказаної справи на іншу дату. Втім,
враховуючи те, що вказаним
представником поважність причини її
неявки у судове засідання не
повідомлена, чим викликана
необхідність у відкладенні розгляду
справи нею не мотивовано, при цьому
приймаючи до уваги те, що розгляд
справи з різних причин, в тому числі і
за ініціативою відповідача,
відкладався, що призводило до
невиправданого затягування розгляду
справи, суд, приймає рішення про
розгляд справи за відсутності
відповідача та його представника на
підставі наявних у справі доказів.

Як вбачається з наявних у справі
матеріалів (зі змісту клопотання
відповідача про залучення третьої
особи від 23.07.2014 року) відповідач ОСОБА_2
позов визнавав частково. Зазначив, що
державний виконавець розрахунок
заборгованості по аліментах виконував
виходячи з декларації про його доходи
як приватного підприємця, однак у
вказаній декларації його доходи
зазначені без необхідних витрат
(податків і зборів), а відтак чиста сума
його доходу є дещо меншою, при цьому
наголосив, що він хоч і не банківським
переводом, однак особисто в руки надав
кошти як позивачці так і їх спільному
сину ОСОБА_5 на його потреби, в тому
числі і на його навчання. При цьому,
підкреслив, що він мав намір передати
належну йому 1/3 частку житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, у
власність свого сина ОСОБА_3 в рахунок
погашення вищевказаної заборгованості
по аліментах, однак на таку його
пропозицію позивачка не пристала.

Представник третьої особи без
самостійних вимог - відділу ДВС
Новобузького РУЮ, будучи належним
чином сповіщений про дату, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився, і не повідомив про причину
своєї неявки.

Залучений за ухвалою суду в якості
третьої особи без самостійних вимог -
ОСОБА_3, у судове засідання також не
з'явився, проте надав суду письмову
заяву про можливість розгляду справи
без його участі. Своєї позиції щодо
пред'явленого позову не виражав.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходе наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи -
рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 02 листопада
2006 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь
ОСОБА_6 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

На підставі виданого судом 02.11.2006 року
виконавчого листа за № 2-529/2011р.
державним виконавцем відділу ДВС
Новобузького РУЮ було відкрито
виконавче провадження. Однак,
зазначене судове рішення відповідачем
не виконувалося, і з досягненням
дитиною повноліття, на утримання якої
присуджено стягнення аліментів,
державним виконавцем у 2011 році
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження з огляду на
закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення.

На підставі довідки державного
виконавця від 03.11.2011 року
заборгованість по аліментам на час
припинення їх примусового стягнення
складає 76 973,46 грн.

Відповідно до вимог ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину.

За положеннями ст.194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання. Якщо за виконавчим листом,
пред'явленим до виконання, аліменти не
стягувалися у зв'язку з розшуком
платника аліментів або у зв'язку з його
перебуванням за кордоном, вони мають
бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст.187 цього
Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягуються за
рішенням суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.30 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець провадить дії з виконання
рішення до завершення виконавчого
провадження у встановленому цим
Законом порядку, а саме: до закінчення
виконавчого провадження згідно із
статтею 49 цього Закону.

Згідно п.6 ч.1 ст.49 вказаного Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення. Завершене
виконавче провадження не може бути
розпочате знову, крім випадків,
передбачених законом ( ч.1ст.50 Закону).

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання відповідача на
необгрунтованість нарахованої
державним виконавцем заборгованості
по аліментах у розмірі 76973,46 грн. не
підтверджена ним жодними доказами, при
цьому своєї версії розрахунку
відповідач суду також не надав. Крім
того, дії державного виконавця щодо
неправомірності нарахування ним
заборгованості по виплаті аліментів у
вказаному розмірі відповідач у порядку
встановленому ч. 9 ст. Закону України
«Про виконавче провадження» не
оскаржував.

В той же час, розрахунок заборгованості
по сплаті аліментів на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 1993 року
народження, державним виконавцем
відділу ДВС Новобузького РУЮ Носковою
Н.А., на переконання суду, складено у
відповідності до вимог частин 3-4 ст. 74
Закону України «Про виконавче
провадження».

При вирішенні вказаного спору, суд
приймає до уваги неможливість
застосування до правовідносин, які
склалися між сторонами, положень ст. 74
Закону України «Про виконавче
провадження», що регулюють порядок
стягнення аліментів під час виконання
рішення суду, оскільки як вбачається з
матеріалів справи, державним
виконавцем було закінчено виконавче
провадження у зв'язку закінчення
строків, передбачених законом для
відповідного виду стягнення.

Таким чином, позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
аліментам, знайшли своє підтвердження
при судовому розгляді справи, а тому
суд приймає рішення про задоволення
таких вимог у повному обсязі.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 3
ст. 88 ЦПК України з відповідача
належить стягнути на користь держави
судовий збір у розмірі 769,73 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи без самостійних вимог:
відділ державної виконавчої служби
Новобузького районного управління
юстиції Миколаївській області та
ОСОБА_3, про стягнення заборгованості
по аліментам, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
сплаті аліментів на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 76 973
(сімдесят шість тисяч дев'ятсот
сімдесят три) гривні 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 769 грн. 73 коп.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко