22-ц/775/158/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Козлов Д.О.
Доповідач Сорока Г.П.
17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів - Сорока
Г.П., Кочегарової Л.М.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення суми боргу за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 25 листопада 2013
05 листопада 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
Банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що за вказаним
договором 17.08.2011 року ОСОБА_1 отримала
кредит у розмірі 2320,40 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0.12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. У
порушення умов кредитного договору та
положень цивільного законодавства
відповідачка свої зобов'язання за
договором належним чином не виконала, у
зв'язку з чим станом на 29.10.2013 року має
перед банком заборгованість за
грн., яка складається із
заборгованості: за кредитом - в сумі
1933,94 грн., по процентам за користування
кредитом - 1,33 грн., по комісії - 730,89 грн.,
пені - 8904,60 грн., а також штрафів
відповідно до п.2.4.5.5 Умов та правил
надання банківських послуг в розмірі 500
грн. та 578,54 грн. У зв'язку з тим, що
відповідачка ухиляється від виконання
своїх зобов'язань і борг не погашає,
позивач просив стягнути з відповідачки
вказану заборгованість та судові
Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 25 листопада 2013 року позов
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення суми боргу за кредитним
договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість в сумі
У задоволенні решти позовних вимог
Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» витрати по сплаті
судового збору в сумі 229,40 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» в
апеляційній скарзі просить змінити
рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та
задовольнити вимоги у повному обсязі
та стягнути судові витрати,
посилаючись на недоведеність обставин,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідачка ОСОБА_1 повторно у судове
засідання не з'явилася, про причини
розгляду справи суд не повідомила,
ніяких заяв, заперечень на апеляційну
скаргу суду не подала, про час та місце
судового засідання була повідомлена
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
судового виклику. Тому, з урахуванням
вимог ст.305 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про розгляд справи у її
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ КБ «Приватбанк»
Шишелової Н.В., яка доводи апеляційної
скарги підтримала, просила апеляційну
скаргу задовольнити, заочне рішення
суду першої інстанції скасувати та
змінити рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, ухвалити
нове рішення , яким задовольнити вимоги
банку у повному обсязі, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
рішення не тим суддею, який розглянув
справу.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 17 серпня 2011 року
між сторонами був укладений кредитний
договір, який складається із заяви
позичальника №МRХRRМ128490033 від 17.08.2011
року, Умов та правил надання
банківських послуг і Тарифів банку.
Згідно умов договору ОСОБА_1 було
надано строковий кредит у сумі 2320,40 грн.
на 12 місяців строком повернення до 16
серпня 2012 року на придбання товару зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом, єдиноразової винагороди у
розмірі 110,5грн. та щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 81,21грн. в обмін на
зобов'язання позичальника погашення
заборгованості за кредитним договором,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії та інших витрат згідно з
Умовами та правилами, проводити
щомісячні платежі у сумі 274,70 грн. з 25 по
29 число кожного місяця. Сторони
домовились, що заборгованість за
кредитом, починаючи з 211 дня порушення,
вважається простроченою, а в разі
порушення позичальником зобов'язань по
погашенню кредиту, позичальник сплачує
банку пеню, розмір якої зазначено в
умовах та правилах за кожен день
прострочки (а.с.6-26).

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості станом на 29 жовтня 2013
року за кредитним договором від 17
серпня 2011 року №МRХRRМ128490033
заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем
складає загальну суму 12649,30 грн., з яких
заборгованість по кредиту - 1933,94 грн.,
заборгованість по відсоткам 1,33 грн.,
заборгованість по комісії - 730,89 грн.,
заборгованість по пені - 8904,60 грн., штраф
фіксований - 500 грн., штраф відсотковий -
578,54 грн. (а. с. 4-5).

За таких обставин, виходячи з того, що
відповідачка свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконала, суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про
обгрунтованість вимог позивача в
частині стягнення заборгованості за
кредитом, відсотками та комісією та
правильно стягнув з відповідачки на
користь позивача заборгованість за
кредитом в сумі 1933,94 грн.,
заборгованість по відсотках за
користування кредитом у розмірі 1,33
грн., заборгованість по комісії у
розмірі 730,89 грн.

В даній частині рішення суду не
оскаржується, тому, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України, в межах апеляційного
оскарження, апеляційний суд не
перевіряє правильність розрахунків
банку щодо зазначених платежів за
кредитним договором.

Вирішуючи позов про стягнення пені та
штрафу за порушення строків виконання
зобов'язань за кредитним договором, суд
першої інстанції виходив з того, що
положеннями ст.549 ЦК України не
передбачено такого виду неустойки як
фіксований штраф і цей штраф в розмірі
500грн. є подвійною відповідальністю, що
суперечить вимогам ст.61 Конституції
України, тому дійшов до висновку про
відмову в задоволенні даного позову.
Визначаючи розмір неустойки, який
підлягає стягненню з відповідачки, суд,
посилаючись на положення ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
(ч.ч.1,2, п.5.ч.3), виходив з того, що
нарахована банком сума пені у розмірі
8904,60грн. та штрафу (процентна складова)
у розмірі 578,54грн., яка становить
9483,14грн., перевищує 50% вартості товару,
яка становить 3296,40грн. (кредит, відсотки
та комісія), тому дійшов до висновку, що
для дотримання принципу
добросовісності, недопущення
істотності дисбалансу прав
відповідачки необхідно зменшити
розмір компенсації банку шляхом
приведення нарахованої позивачем
компенсації у співвідношенні із 50%
вартості послуг, тобто до суми 1648,20грн.

З такими висновками суду колегія
суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей,
штраф є відповідальністю, яка залежить
лише від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання й у
часі визначається з настанням однієї з
подій як невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
певну суму, яка залежить не тільки від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Тобто, пеня та штраф є різними видами
неустойки як засобу юридичної
відповідальності, а не окремими видами
компенсації, як зазначав суд.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Відповідно до п.2.4.5.5 Умов та правил
надання споживчого кредиту штраф
застосовується у випадку порушення
позичальником строків платежів за
будь-яким із грошових зобов'язань,
передбачених кредитним договором,
більш ніж на 90 днів. Позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф в
розмірі 500 грн. та 5% від суми
заборгованості.

Пеня ж, у свою чергу, відповідно до
п.2.4.5.1 Умов та правил надання
споживчого кредиту сплачується при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою
позичальника та п.п.2.4.3.6,2.4.5.2,2.4.53 Умов та
правил, у розмірі 1,25 % від суми
простроченої заборгованості за
кредитом, у тому числі заборгованості
згідно з п.п.2.4.3.6,2.4.5.2,2.4.5.3 Умов та правил
за кожен день прострочки, але не менше
1гривні.

Згідно п.2.4.5.7 Умов та правил
нарахування неустойки за кожен випадок
порушення зобов'язання здійснюється на
протязі 3-х років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно було бути
виконано позичальником.

Як вбачається зі справи,
цивільно-правова відповідальність у
виді пені та штрафу встановлена за
різні види порушення зобов'язань за
кредитним договором, тому не є
подвійною відповідальністью.

Відповідачка участі в судовому
засіданні не приймала, письмових
заперечень на позов або апеляційну
скаргу не подала, умови кредитного
договору не оспорювала.

З огляду на наведене, виходячи з того,
що свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб та інших
суб'єктів цивільного права вступати чи
утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини, що свобода
договору проявляється також у
можливості наданій сторонами
визначати умови такого договору, та,
враховуючи те, що договір укладений
відповідно до внутрішнього
волевиявлення сторін, що відповідачка
при укладенні договору отримала повну
інформацію щодо умов договору, що
підтверджується підписом відповідачки
в заяві про надання кредиту, довідці
про умови кредитування та сукупну
вартість споживчого кредиту та в
графіку погашення кредиту, умови
договору не оспорювала і вони не
визнані у встановленому порядку
недійсними, підстав для застосування
вимог ст.61 Конституції України та ст.18
Закону України «Про захист прав
споживачів» у справі не вбачається. У
зв'язку з цим висновок суду щодо
подвійної відповідальності
відповідача за одне і теж саме
порушення зобов'язання та щодо
несправедливих умов кредитного
договору є необґрунтованим.

Тому, рішення суду в частині вимог
позивача про стягнення пені та штрафу
не може бути визнане законним та
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин.

Судом встановлено, що відповідачка
порушила свої зобов'язання щодо
своєчасного щомісячного погашенню
кредиту, сплаті відсотків та комісії, у
зв'язку з чим позивач відповідно до
умов договору правильно нарахував пеню
за несвоєчасність погашення
заборгованості.

Згідно розрахунку банку, який ніким не
оспорений та проведений відповідно до
умов укладеного між сторонами
договору, заборгованість по пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за кредитним договором станом на 29.10.2013
року складає 8904,60грн.

Розмір основного боргу (сума кредиту,
відсотків за користування кредитом та
комісії) становить 2660,16грн. (1933,94+1,33+730,89).

Тобто, сума нарахованої та несплаченої
пені значно перевищує суму основної
заборгованості, тому наявні підстави
для застосування вимог ст.551 ЦПК
України та зменшення суми пені, що
підлягає стягненню з відповідачки на
користь позивача, проти чого не
заперечував представник позивача в
судовому засіданні апеляційного суду.
Тому, колегія суддів приходить до
переконання про необхідність
зменшення розміру пені, що підлягає
стягненню з відповідачки, до 2500грн.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості та витягу з кредитного
рахунку відповідачка останній платіж
на погашення заборгованості по
кредитному договору провела 08.11.2011
року, позов до суду пред'явлено 05.11.2013
року. Тобто, відповідачка допустила
прострочку виконання кредитних
зобов'язань більш, ніж на 90 днів, у
зв'язку з чим є підстави для
нарахування та стягнення штрафу у
розмірі 500грн. та 5% від суми
заборгованості відповідно до п.2.4.5.5
Умов та правил.

Відповідно до п.2.4.5.5 сума штрафу
(процентна складова) визначається у
розмірі 5% від суми заборгованості.

Колегія суддів дійшла до висновку, що з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
кредитом в розмірі 1933,94грн.,
заборгованість по відсотках за
користування кредитом у розмірі 1,33грн.,
заборгованість по комісії у розмірі
730,89грн., пеня у розмірі 2500грн, а всього у
розмірі 5166,16грн. Сума штрафу (процентна
складова) у розмірі 5% від даної суми
заборгованості складає 258,31грн.
(5166,16:100Х5) і ця сума підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача, а
також штраф (фіксована складова) у
розмірі 500грн.

Таким чином, з відповідачки на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 5924,47грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, у
зв'язку з частковим задоволенням
позову та стягненням з відповідачки
заборгованості за кредитним договором,
понесені позивачем та документально
підтвердженні витрати по оплаті
судового збору за подачу позову у
розмірі 229,40грн. та за подачу
апеляційної скарги у розмірі 114,70грн. (у
встановлених законом мінімальних
розмірах) підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідачки.

З урахуванням наведеного, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 25 листопада 2013 року в частині
позову про стягнення пені та штрафу
скасувати, в частині загальної суми
стягнень змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№MRXRRM 128490033 від 17 серпня 2011 року, що
утворилася станом на 29 жовтня 2013 року,
яка складається із заборгованості по
кредиту в сумі 1933 гривень 94 копійок,
заборгованості по відсотках за
користування кредитними коштами у
розмірі 1 гривня 33 копійки,
заборгованості по комісії у розмірі 730
гривень 89 копійок, заборгованості з
пені у розмірі 2500 гривень 00 копійок,
штраф (фіксована складова) у розмірі 500
гривень, штраф (процентна складова) у
розмірі 258 гривень 31 копійок, а всього
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 5924 гривень 47 копійок, у
відшкодування витрат по оплаті
судового збору за подачу позову 229
гривень 40 копійок, за подачу
апеляційної скарги 114 гривень 70
копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :
Баркова Л.Л.

Судді :
Сорока Г.П.

Кочегарова Л.М.