Номер провадження: 22-ц/785/6044/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Оверіної О.В., Мартинової
К.П.,

за участю секретаря судового засідання
Сілуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ПАТ «КБ Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 на рішення Малиновського
районного суду міста Одеси від 17
вересня 2012 року -

встановила:

ПАТ КБ „Надра" звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що згідно кредитного
договору від 20.10.2006 року, ПАТ КБ „Надра"
надав ОСОБА_2 кредит в сумі 50 150,00
доларів США, строком до 19.10.2012 року із
сплатою відсотків за користування
кредитом.
В забезпечення повернення кредиту з
ОСОБА_5 20.10.2006 року був укладений
договір поруки, відповідно до якого
відповідачі несуть солідарну
відповідальність перед кредитором за
виконання умов кредитного договору.
Оскільки в
порушення умов кредитного договору
ОСОБА_2 у встановлені строки кредит та
інші передбачені договором платежі не
сплатив, позивач наполягав на
задоволенні позову.

Рішенням Малиновського районного
суду міста Одеси від 17 вересня 2012 року
позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ „Надра"
заборгованість, яка виникла на
підставі кредитного договору від №
ОД14/10/2006/840-К/177 від 20.10.2006 року, яка
складає: 303 633,16 гривень -основний борг
по кредиту; 26 947,43 гривень -
заборгованість по відсоткам; 5 878,70
гривень -сума пені; 39 946,48 гривень -сума
штрафу; 34 556,14 -комісії; а всього 410 961
гривень 91 копійка., а також судові
витрати.

Неопогоджуючись з ваказаним рішенням
ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення
районного суду і ухвалити нове
відмовивши в позові в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення норм
процесуального права та не правильне
застосування матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.
Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.
Судом встановлено, що 20.10.2006
року між ПАТ КБ „Надра" та ОСОБА_2
укладений кредитний договір №
ОД14/10/2006/840-К/177, згідно якого ПАТ КБ
„Надра" надав йому кредит в сумі 50 150,00
доларів США, строком до 19.10.2012 року із
сплатою відсотків за користування
кредитом.
В забезпечення повернення кредиту з
ОСОБА_5 20.10.2006 року укладений договір
поруки, відповідно до якого
відповідачі несуть солідарну
відповідальність перед кредитором за
виконання умов кредитного договору.
ОСОБА_2
встановлені кредитним договором
терміни повернення наданого йому
кредиту не дотримується, у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка станом на
21.04.2011 року складала: 303 633,16 гривень
-основний борг по кредиту; 26 947,43 гривень
- заборгованість по відсоткам; 5 878,70
гривень -сума пені; 39 946,48 гривень -сума
штрафу; 34 556,14 -комісії; а всього 410 961,91
гривень.
Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу, а також розмір процентів
встановлений договором.

Відповідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобовьязання
забезпеченого порукою, боржник і
поручатель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов
висновку про необхідність задовлення
позову. Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_5 заборгованість яка виникла на
підставі кредитного договору від №
ОД14/10/2006/840-К/177 від 20.10.2006 року.

Колегія суду
погоджується з такими висновками
районного суду. Оскільки, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позову.
Вказані висновки суду відповідають
зібраним у справі доказам, яким судом
дана належна оцінка, правильно
визначена юридична природа
правовідносин що виникли і закон, який
їх регулює. Докази
та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

На підтвердження своєї позиції
апелент не подав жодного доказу, як в
суді першої так і апеляційної
інстанції.

Довди апелянти, що в матеріалах справи
відсутні докази направлення
поручителю ОСОБА_3 повідомлення з
вимогою про виконання (чи састкове
виконання) зобов'язання за Кредитним
договором позичальника ОСОБА_2 та
пропуском строку передявлення позову,
є необґрунтованими оскільки
відповідно правовій позиції
Верховного Суду України викладеній в у
справі №6-125цс14, пред'явленням вимоги до
поручителя є пред'явленням до нього
позову, а не повідомлення з вимогою про
сплату заборгованості, як вважає
апелянт. Окрім того позов пред'явлений
до завершення виконання основного
зобов'язання.
Аргументи апелянта, стосовно
недоведеності розміру заборгованості
спростовуються матеріалами справи
(а.с.4-22).
Окрім того,
необхідно зазначити, що в ході розгляду
справи в першій інстанції, за
клопотанням представника відповідачів
було призначено судову експертизу, для
зясування законності та правильності
нарахування заборгованості (а.с.76),
однак з винни відповідачів експертиза
проведена не була (а.с.74). Таким чином у
відповідності до вимог ст. 146 ЦПК
України суд визнає доведеним розмір
заборгованості за кредитом.
Отже, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.
Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ч. 1
ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.
Таким
чином колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.
Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
міста Одеси від 17 вересня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Ю.І.Кравець

Судді

К.П.Мартинова

О.В.Оверіна