Справа № 443/1124/13
Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/5182/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого:
Крайник Н.П.,

Суддів: Курій Н.М.,
Мельничук О.Я.

з участю секретаря:
Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Жидачівського районного суду
Львівської області від 11 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно у порядку
спадкування за законом та за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
свідоцтва про право власності на жилий
будинок незаконним та про розподіл
спадщини, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог Любшанська сільська
рада Жидачівського району Львівської
області, -

в с т а н о в
и л а:

Оскаржуваною ухвалою задоволено
клопотання ОСОБА_3 , накладено арешт на
жилий будинок з приналежними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі зазначає, що у заяві
про забезпечення позову повинні
зазначатися причини у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов та причини,
які якщо не вжити заходів забезпечення
позову можуть утрудними чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Однак ні таких причин, ні таких
обставин, суд у своїй ухвалі не навів.
Стверджує, що у спірному будинку вона
проживає з 1980 року по даний час і з села
нікуди не збирається виїжджати. Іншого
майна, крім даного будинку не має.
Просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно преамбули Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» забезпечення
позову - це сукупність процесуальних
дій, які гарантують виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.
Точне і неухильне додержання судами
України норм чинного законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову
є необхідною умовою здійснення завдань
цивільного судочинства, які полягають
у справедливому, неупередженому та
своєчасному розгляді й вирішенні
цивільних справ із метою захисту
порушених, невизнаних, або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.3 ст.151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Частиною 2 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що у разі необхідності,
судом можуть бути застосовані інші
види забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22 грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з»ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення
позову у вигляді у вигляді накладення
арешту на нерухоме майно, суд вірно
виходив з того, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим в майбутньому
виконання рішення суду. На думку
колегії суддів, вжиті заходи
забезпечення позову безпосередньо
спрямовані на виконання можливого
рішення суду щодо задоволення позовних
вимог про визнання права власності на
спадкове майно.

Судом першої інстанції правильно і
всебічно встановлено всі обставини
справи та прийнято ухвалу з
дотриманням норм матеріального і
процесуального закону, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування такої.

Згідно із ч. 3. ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу,
якщо зацікавленою особою будуть
представлені докази на спростування
доводів заяви про забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.1 п.1 ст. 312
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням зазначеного та
керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1
ст. 312, п.4 ч.1 ст. 314, 315,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Жидачівського районного суду
Львівської області від 11 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.