справа № 2/489/2215/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА» (далі - Страхова
компанія) про стягнення страхового
відшкодування

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
Страхової компанії 45756,33 грн.
страхового відшкодування.

У обґрунтування вимог вказано, 01.02.2014
позивач не врахував дорожню обстановку
, не вибрав безпечну швидкість руху, не
впорався з керуванням, внаслідок чого
здійснив наїзд на бетонний стовп
дорожнього огородження вздовж
проїзної частини. Так як договір
добровільного страхування укладено з
Страховою компаніє, позивач звернувся
за страховим відшкодуванням, але в
цьому було відмовлено листом від 02.04.2014
№ 3384-15/3/03/1.

У зв'язку із цим, на підстави оцінки
заподіяного збитку, позивач звернувся
до суду за захистом порушеного права.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
задовольнити.

Відповідач представника в судове
засідання не направив. До суду надав
письмові заяву про розгляд справи за
відсутності його представника та
заперечення проти позову, в яких просив
відмовити в задоволенні вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
і оцінивши зібрані в ній докази, не
вбачає підстав для задоволення позову
з огляду на наступне.

Із матеріалів справи встановлено, що
01.02.2014, ОСОБА_2 керуючи транспортним
засобом Chery Tiggo, державний номер НОМЕР_1,
на автомобільній дорозі
Дніпропетровськ - Миколаїв, рухаючись в
напрямку м.Миколаєва, не врахував
дорожню обстановку, не вибрав безпечну
швидкість руху, не впорався з
керуванням, внаслідок чого здійснив
наїзд на бетонний стовп дорожнього
огородження вздовж проїзної частини. У
результаті ДТП транспортний засіб
позивача отримав механічні
пошкодження.

Постановою Ленінського районного
суду м.Миколаєва від 28.02.2014 по справі №
3/489/383/14 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 КУпАП.

Так як транспортний засіб на підставі
договору № СТД № 3136593 від 04.04.2013
застрахований в Страховій компанії
позивач звернувся до відповідача за
страховим відшкодуванням, який листом
від 02.04.2014 № 3384-15/3/03/1 відмовив у визнані
події страховим випадком та виплаті
страхового відшкодування на підставі
пункту 2.7.10 частини «Б» договору
страхування через невідповідність
встановлених на автомобілі шин сезону
експлуатації та перевищенні позивачем
швидкості руху, та невжиття позивачем
усіх заходів для уникнення виникнення
шкоди.

10.04.2014, за відсутності представника
Страхової компанії, на замовлення
позивача ФОП ОСОБА_3 проведено оцінку
вартості збитку, заподіяного
транспортному засобу, відповідно до
якої на дату проведення оцінки
вартість збитків склала 38321,88 грн. (без
урахування податку на додану вартість
на ремонтні роботи, запасні частини,
матеріали окраски).

Із змісту позову видно, що з рішенням
відповідача про відмову у виплаті
страхового відшкодування позивач не
погодився, оскільки на транспортному
засобі були встановлені шини «М+S», які
відповідно до пункту 4 «Ідентифікація
шин та покришок автомобільних» додатку
5 до Методичних рекомендацій щодо
класифікації згідно з вимогами УКТЗЕД
товарів харчового призначення,
впроваджених листом Державної митної
служби України від 16.05.2011 р. N 11.1/2-16/7598-ЕП,
відносяться до зимових або
всесезонних.

Відповідно до підпункту 2.7.10 пункту 2.7
договору страхування не підлягають
відшкодуванню збитки, що виникли
внаслідок грубого порушення Правил
дорожнього руху і експлуатації
транспортного засобу, зокрема,
внаслідок експлуатації
застрахованого транспортного засобу в
технічному стані, який не відповідає
вимогам Правил дорожнього руху, в т.ч. з
використанням зношених шин, а також
шин, що не відповідають сезону
експлуатації.

Пунктом 3.2.5 договору передбачено, що
страховик зобов'язаний приймати всі
заходи застереження для попередження
виникнення збитку і зменшення ступеню
ризику.

Згідно з умовами пункту 5.5 договору,
страхова виплата не проводиться, якщо
страхувальник не виконав зобов'язання
передбачені підпунктом 3.2.5 пункту 3.2
цього договору, і це сприяло або могло
сприяти настанню страхового випадку та
(або) збільшенню спричиненого збитку.

Рапортом аварійного комісара від
01.02.2014, який складено за участю
позивача, відповідач підтвердив, що на
час скоєння ДТП на автомобілі були
встановлена літні шини.

Рапорт підписано позивачем без
застережень.

Згідно із частиною першою статті 25
Закону «Про страхування» здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

За положеннями стаття 26 Закону України
«Про страхування» підставою для
відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є: 1) навмисні дії
страхувальника або особи, на користь
якої укладено договір страхування,
спрямовані на настання страхового
випадку. Зазначена норма не
поширюється на дії, пов'язані з
виконанням ними громадянського чи
службового обов'язку, в стані
необхідної оборони (без перевищення її
меж) або захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації.
Кваліфікація дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, встановлюється
відповідно до чинного законодавства
України; 2) вчинення страхувальником -
фізичною особою або іншою особою, на
користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку; 3)
подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування або про факт
настання страхового випадку; 4)
отримання страхувальником повного
відшкодування збитків за майновим
страхуванням від особи, винної у їх
заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення
страхувальником про настання
страхового випадку без поважних на це
причин або створення страховикові
перешкод у визначенні обставин,
характеру та розміру збитків; 6) інші
випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть
бути передбачені інші підстави для
відмови у здійсненні страхових виплат,
якщо це не суперечить закону.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином, умови договору
страхування відповідають наведеному
акту цивільного законодавства, та є
обов'язковими для сторін такого
договору.

Відповідно до статті 21 вищенаведеного
Закону до обов'язків страхувальника,
зокрема віднесено, вживання заходів
щодо запобігання та зменшення збитків,
завданих внаслідок настання
страхового випадку.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний, зокрема: бути
уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі; не створювати своїми
діями загрози безпеці дорожнього руху;
не вчиняти дій, внаслідок яких може
бути пошкоджено автомобільні дороги та
їх складові, а також завдано шкоди
користувачам.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові від 01.03.2013 № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» з урахуванням
змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону
України «Про страхування» у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини третьої статті 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, які підлягають
підтвердженню належними і допустимий
доказами, наданими суду з дотриманням
статей 57 - 60 цього Кодексу.

Оцінюючи наявні в справі докази суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки на момент виникнення ДТП
позивачем визнано факт експлуатації
транспортного засобу, шини на якому
були встановлені літні шини, що
підтверджується рапортом аварійного
комісара. Позивачем, допущено
порушення Правил дорожнього руху, що
стало наслідком заподіяння
пошкодження транспортного засобу, що є
порушенням його обов'язків,
передбачених умовами договору та
статтею 989 ЦК України.

Доводи представника позивача щодо
класифікації шин, які ґрунтуються на
даних звіту про оцінку вартості
збитків, спричинених транспортному
засобу, який складено більше ніж через
два місяці після ДТП, суд до уваги не
приймає, оскільки проведення оцінки
відбулося за відсутності представника
страховика, а доказів відмови
останнього від участі в такій оцінці,
суду не надано.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 14, 60, 62, 212-214
ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 13.11.2014.