РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі

головуючого судді -
Сенаторова В.М.

при секретарі -
Сергєєвої Н.С.

представника -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною
заявою, у якій просила визнати за неї
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
вказала, що 07 червня 2001 року, будучи у
шлюбі, але не проживаючи разом, нею була
придбана кв. АДРЕСА_1, загальною
вартістю 10657 грн. в якій вона
прописалась разом зі своїми дітьми:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка вважає, що вказана квартира,
купувалась за власні кошти, які вона
отримала після продажу своєї власної 1/3
частини квартири АДРЕСА_2, яка належала
на праві спільної сумісної власності в
рівних долях позивачці, її матері та
рідному брату.

11 червня 1998 року вони продали
вищевказану вище вказану квартиру, на
загальну суму 11233 грн.00 коп.

Відповідно до договору купівлі-продажу
серія ААТ №313909 від 11 червня 1998 року
частка позивачці з вказаного
правочину складала 4943 грн. 00 коп.

На час здійснення відносин купівлі -
продажу квартири, позивачка вже була
одружена з відповідачем та мала двох
дітей, які були приписані зі нею по
АДРЕСА_2, старший син від першого
шлюбу, а молодша донька - від
відповідача.

15 липня 1998 року, відповідно до договору
купівлі-продажу №1881, позивачка з
відповідачем придбали сумісно
квартиру АДРЕСА_3. за загальною сумою
6200 грн. 00 коп., з якої, як вважає
позивачка, особисті кошти позивачки
складали 4943 грн. 00 коп. що пропорційно
79,73% загальної вартості квартири, кошти
відповідача ОСОБА_3 - складали 1257 грн. 00
коп. що пропорційно 20,27% загальної
вартості квартири. З договору
купівлі-продажу витікає, що позивачка
та відповідач мають рівні частки, але
це не так, оскільки відповідач на той
час не працював та не мав доходів,
позивачка тільки отримала гроші за
продажу своєї частки сумісної
квартири.

Позивачка вважає, що даний факт є
доказом не рівнозначності вкладів в
купівлю сумісної квартири.

27 квітня 2001 року, вищевказана сумісна
квартира по АДРЕСА_3 була продана,
відповідно до договору купівлі -
продажу №9077 за загальну суму 6916 грн. 00
коп., з яких відповідачу належало 20,27%,
що складало 1402 грн. 00 коп., а позивачці
належало 79,73% - 5514 грн. 00 коп.

Далі позивачка вказала, що на момент
продажу сумісної квартири, ми з
чоловіком дуже часто сварилися, на
підставі систематичного споживання їм
алкоголю, що призвело до порушення його
психічного стану про що свідчать
довідки надані до суду. Позивачка
мешкала зі дітьми у квартирі своєї
матері, оскільки іншого житла вона не
мала, а відповідач не допомагав.
Оскільки вся ця ситуація була не зручна
для сім'ї позивача, то рідний брат
позивачці ОСОБА_6, запропонував
зайняти їй не визначений термін
грошову суму, якої ОСОБА_2 не вистачало
для придбання власної житла.

07 червня 2001 року, будучи у шлюбі, але не
проживаючи разом з чоловіком,
позивачкою була придбана відповідно
до договору купівлі-продажу №2-1770
квартира АДРЕСА_1, загальною вартістю
10657 грн. 00 коп., в якій вона прописалась
разом зі своїми дітьми: ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Для купівлі вищевказаної квартири
позивачці не вистачало 5500 грн. 00 коп.,
їх позичив рідний брат ОСОБА_6, які на
даний час позивачка ще не віддала.

Позивачка вважає, що свої ж гроші після
продажу сумісної квартири відповідач
частково витратив придбання
автомобілю ВАЗ-21043, загальною вартістю
1993 грн. 00 коп.

Після того, як ОСОБА_2 придбала
квартиру, відповідач почав знову
приходити до неї і вона надала йому
другий шанс. ОСОБА_2 довго прожили у
квартирі, належній ОСОБА_2, але
відповідач не виправився: продовжував
пиячити, не піклувався про достаток
сім'ї та не оплачував комунальні
послуги. Вони постійно сварились та
позивачка виводила його с алкогольного
сп'яніння. У 2012 році, коли сторони по
справі розірвали шлюб, відповідач
пішов з квартири, але систематично
продовжував приходити п'яним та
доводити позивачку та їх спільну
доньку до нервового стресу..

На даний час, відповідач не дає ОСОБА_2
та дітям спокійно проживати у вказаній
квартирі, маючи ключі, відповідач
систематично втручається в їх життя та
доводить нашу сім'ю до нервових зривів,
погрожуючи, що забере всю квартиру а
вони підуть на вулицю.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник за довіреністю ОСОБА_1
підтримали позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечував, вказав,
проте, що спірна квартира були придбана
на спільні кошти, він надавав половину
вартості грошей на придбання квартири
по АДРЕСА_1.

Суд, вислухав пояснення сторін,
перевірив матеріали справи, приходить
до наступного.

В судовому засіданні встановлені
наступні юридично значимі факти та
відповідні їм правовідношення.

Сторони по справі позивачка ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 уклади шлюб 23
березня 1996 році
/ а. с. 50 /

Згідно договору купівлі - продажу від 11
червня 1998 року позивачка по справі
ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 продали
АДРЕСА_2. Продаж вказаної квартири
здійснено за 11233 грн. 00 коп., при цьому
позивачці по справі ОСОБА_2 сплачено
4943 грн. 00 коп. / а. с. 13 /

15 липня 1998 року на підставі договору
купівлі продажу відповідач по справі
ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_2 придбали в
рівних частках АДРЕСА_3. Цей продаж
вчинено за суму 6200 грн. / а. с. 14 /

27 квітня 2001 року подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 продали в рівних частках кожний
кв. АДРЕСА_3. В даному договорі / п.2 /
вказано, що вказана квартира належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках
кожному / а. с. 15 /

07 червня 2001 року на підставі договору
купівлі - продажу позивачка ОСОБА_2
придбала спірну АДРЕСА_1 / а. с. 16 /

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 11 червня 2012 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано
/ а. с. 51 /

На підставі ст. 60 СК України майно,
набуте за час шлюбу, належить дружині
та чоловікові на праві спільної
сумісної власності.

На момент укладання вищевказаних
договорів купівлі продажу - квартир
діяв Кодекс законів про шлюб та сім'ю
в редакції 1969 року.

На підставі статті 28 вказаного Закону
розмір часток кожного з подружжя при
поділі спільного майна в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючі
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу. Суд може визнати
майно, нажите із подружжя під час їх
роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу, власністю з них.

Виходячи зі змісту позовних вимог,
ОСОБА_2 вважає, що спірна квартира
АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної
власності, оскільки вона була куплена
за її особисті гроші та гроші які
позичив їй рідний брат.

В порядку ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Виходячи з вимог вказаної статті
позивачкою в судовому засіданні не
надано будь - яких доказів, проте що їй
рідний брат надав кошти в сумі 5500 грн. 00
коп. на придбання спірної квартири. Не
має ніяких доказів, що брат надав
позивачу 5500 грн. і вказані гроші пошли
безпосередньо направлені на придбання
спірної квартири.

Крім цього, з наданих договорів
купівлі - продажу кв. АДРЕСА_3
вбачається, квартира № 6 була придбана
15 липня 1998 року в рівних частках,
а далі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27 квітня 2001
року в рівних частках продали вказану
кв. АДРЕСА_3.

Дані договори купівлі продажу вказаної
квартири АДРЕСА_3 були проведені, коли
сторони по справі знаходилися у шлюбі.
Вказані договори купівлі продажу не
містять ніяких вказівок проте, що хтось
з подружжя на придбання квартири
вкладав будь які інші додаткові суми
грошей.

В порядку ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

За змістом вищевказані договори
купівлі продажу квартир не містять
даних проте, що мало місце
домовленість про частки квартири, або
наявність шлюбного договору.

Таким чином, з урахуванням наведеного,
суд не находить підстав відійти від
принципу рівності сторін на придбане
майно у шлюбі, про що прямо вказано в
Сімейному кодексі, а тому у визначенні
права власності на усю квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 62, 79, 88, 209, 212, 213, 214 ЦПК України,
ст. 57, 59, 60, 70 СК України, ст. 28 КУпШС / в
ред. 1969 року /, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
квартиру відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення через
Київський районний суд м. Харкова.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовити
до 27 жовтня 2014 року включно.

Суддя -