АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5863/14
Головуючий 1 інстанції -
Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М.,
Даниленка В.М.,

за участі секретаря :
Андрійко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в
особі представника ОСОБА_3 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 12 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного
підприємства «Автоспринт», ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит», в особі
філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк
Фінанси та Кредит» про встановлення
фактів, визнання недійсним договору
іпотеки та договорі поруки , -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року позивачі звернули
ся до суду з позовом, в подальшому
уточненим, у якому вказував на те, що
04.09.2007 року ОСОБА_5 звернувся до філії
«Слобожанське РУ» ВАТ «Банк« Фінанси
та Кредит », де від представників банку
дізнався, що він зможе отримати
кредитні кошти в сумі 298 000 доларів США,
на умовах застави придбаного
нежитлового приміщення, оплати річної
процентної ставки 11, 5%, терміном
повернення кредитних коштів 180 місяців
і написав заяву на отримання
споживчого кредиту. Проте, після
написання заяви представники банку не
повідомили ОСОБА_6 про умови
кредитування, і не надали йому письмово
інформацію: - про найменування та
місцезнаходження банку - юридичної
особи, особи кредитодавця; про терміни,
на які кредит може бути отриманий; про
цілі, на які кредит може бути
використаний; про переваги і недоліки
пропонованих схем кредитування; про
орієнтовну сукупну вартість кредиту з
урахуванням: а) процентної ставки за
кредитом, вартості вах супутніх послуг
(у тому числі на користь третіх осіб:
страховиків, оцінювачів, реєстраторів,
нотаріусів тощо), а також інших
фінансових зобов'язань споживача, які
пов'язані з отриманням,
обслуговуванням і погашенням кредиту;
б) варіантів погашення кредиту,
включаючи кількість платежів, їх
періодичність та обсяги; в) типу
процентної ставки (фіксована, плаваюча
т.п.) г) можливості та умов дострокового
повернення кредиту; про податковий
режим сплати відсотків та про державні
субсидії, на які споживач має право, або
відомості про те, від кого позичальник
може отримати докладну інформацію.

Також представники банку не
надали інформацію при укладенні
кредитного договору про те, що валютні
ризики під час виконання зобов'язань за
кредитним договором несе позичальник,
не надали інформацію про методику, яка
використовується банком для
визначення валютного курсу, строків і
комісій, пов'язаних з конвертацією
валюти платежу у валюту зобов'язання
під час погашення заборгованості за
кредитом і відсотками за користування
ним. Позичальник дізнався про
можливість повчання кредитних коштів
тільки в момент вчинення правочину
(тобто підписання кредитного договору
№ 278/09-ф від 20. 09. 2007р).

20. 09. 2007 між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ВАТ
«Банк« Фінанси та Кредит », в особі
заступника керуючого філією «
Слобожанське РУ »AT« Банк «Фінанси та
Кредит», була здійснена кредитна угода
на загальну суму 350 000 доларів США, в
результаті якої були підписані два
кредитні договори, на умовах: застави
нерухомого майна, поруки третіх осіб,
сплати річної процентної ставки в
розмірі 12,75%, сплати щомісячної
комісійної винагороди в розмірі 0, 1075%
від суми позики, сплати одноразового
комісійної винагороди в розмірі 1% від
суми позики, терміном користування
засобами - 180 місяців і страхування
заставного майна та життя
позичальників, у страхових компаніях
попередньо визначених банком в
односторонньому порядку. Кредитний
договір № 277/09-ф від 20. 09. 2007 p., на суму 250
000 доларів США і терміном дії договору
до 20. 09. 2022 року, був підписаний між
банком і ОСОБА_9.

Кредитний договір № 278/09-ф від 20.
09.2007 p., на суму 100 000 доларів США і
терміном дії договору до 20.09.2022 року,
був підписаний між банком і ОСОБА_6 який
є предметом спору. В той же день, між
ОСОБА_6, ОСОБА_4 та банком було укладено
договір поруки № П-1-278/09-Ф, між ОСОБА_6
ОСОБА_5 та банком договір поруки №
П-2-278/09-Ф; між ОСОБА_6, ОСОБА_2, та банком
було укладено договір поруки № П-3-
278/09-Ф.

20.09.2007 року було підписано
іпотечний договір між ПП «Автоспрінт»,
в особі директора Сергєєвої Наталії
Миколаївни та банком про передачу в
іпотеку нежитлових приміщень підвалу
№ 66 - 1- 66 - 3, 66 - 5, в будові літ . «А-5»,
загальною площею - 121, 1 кв. м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_11, реєстровий № 1031.
20.09.2007року на підставі вищевказаних
договорів згідно із заявою на видачу
готівки 20/09 - 1 від 20. 09. 2007 було отримано
100 000 (сто тисяч) доларів США шляхом
видачі позичальнику готівки на руки в
банку.

Однак, 02.06.2008року банком в
односторонньому порядку була
підвищена річна процентна ставка до 13,
5%, без підписання додаткової угоди.

26.09.2008 року було підписано договір
про внесення змін № 1 до кредитного
договору № 278/09Ф від 20. 09. 2007 між ОСОБА_6
та банком. 01.11.2008 р. банком в
односторонньому порядку була
підвищена річна процентна ставка до
17,5%, без підписання додаткової угоди.
Після підписання договору ОСОБА_6
неодноразово звертався до
представників банку із заявами про
надання докладного економічного
обгрунтвання річної процентної ставки,
обгрунтвання оплати щомісячної
комісійної винагороди за надання
кредитних ресурсів і разової
комісійної винагороди за
розрахунково-касове обслуговування
при проведенні кредитних операцій.

За таких обставин, ОСОБА_6 вважав,
що при укладенні кредитного договору з
ним повноважні представники банку
здійснили нечесну підприємницьку
практику, яка заборонена законом, а
значить, укладений між ВАТ «Банк«
Фінанси та Кредит» в особі філії«
Слобожанське РУ »АТ« Банк «Фінанси та
Кредит» та ним, кредитний договір № 278/09
- ф від 20.09.2007р., є нікчемним, з причини
прямої вказівки на недійсність угоди в
ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист
прав споживачів». Крім того, позивач
вважав, що нікчемність (недійсність)
основного зобов'язання тягне за собою
недійсність правочину щодо його
забезпечення. І тому договору поруки та
іпотечний договір, які були укладені у
забезпечення Договорі, є недійсними з
моменту вчинення і не тягнуть за собою
юридичних наслідків.

Представник відповідача позов не
визнав та просив відмовити в його
задоволенні, оскільки обставини на які
посилається позивач були предметом
розгляду у Київському районому суді м.
Харкова та відповідно до цього є судове
рішення яке набрало чинності та яким
відмовлено позивачеві у задоволенні
позову про визнання кредитних
договорів недійсними.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 12 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5,, ПП «Автоспринт», ОСОБА_6 до ПАТ
«Банк «Фінанси та кредит», в особі
філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк
Фінанси та Кредит» про встановлення
фактів, визнання недійсним договору
іпотеки та договорі поруки -
відмовлено.

Не погодившись із таким рішення
районного суду, ОСОБА_2, в особі
представника ОСОБА_3, в апеляційній
скарзі просить скасувати це судове
рішення та ухвалити по справі нове
рішення, яким задовольнити заявлені
позивачами вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, та порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення
цивільно-правового спору по суті.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що договори
поруки та іпотеки, які оскаржуються
позивачем, укладені між сторонами на
підставі укладеного між банком та
ОСОБА_6 кредитного договору від 20.09.2007
року, який в установленому законом
порядку не визнаний недійсним, та за
цими ж підставами та з цього ж предмету
є судове рішення, яке набрало чинності
та яким відмовлено в задоволенні
позову про визнання договору
недійсним, а тому підстав для
задоволення позову немає.

Проте, вказаний висновок суду першої
інстанції, судова колегія вважає
необґрунтованим та таким що не
відповідає матеріалам цивільної
справи, а тому приходить до висновку, що
вказане судове рішення підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про відмову в
задоволенні заявлених позивачем вимог
з інших підстав, виходячи з наступного.

Так, положеннями ст. 1 ЦПК України
передбачено, що завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є зокрема, договори та
інші правочини.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми
та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину
встановлена законодавцем у статті 204 ЦК
України.

Відповідно до цієї правової норми
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний
недійсним судом.

Згідно з нормами глави 16 ЦК України
правочин може бути визнано судом
недійсним лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.

Підставою недійсності правочину
відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 Цивільного кодексу
України, зокрема: правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

За змістом ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України
іпотекою, як особливим видом
забезпечення виконання зобов'язання, є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Майно, що є у спільній власності, може
бути передане у заставу лише за згодою
усіх співвласників ( ст. 578 ЦК України).

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Як встановлено по справі, 20. 09. 2007
між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ВАТ «Банк«
Фінанси та Кредит », в особі заступника
керуючого філією « Слобожанське РУ »AT«
Банк «Фінанси та Кредит», була
здійснена кредитна угода на загальну
суму 350 000 доларів США, в результаті якої
були підписані два кредитні договори,
на умовах: застави нерухомого майна,
поруки третіх осіб,сплати річної
процентної ставки в розмірі 12,75%, сплати
щомісячної комісійної винагороди в
розмірі 0, 1075% від суми позики, сплати
одноразового комісійної винагороди в
розмірі 1% від суми позики, терміном
користування засобами - 180 місяців і
страхування заставного майна та життя
позичальників, у страхових компаніях
попередньо визначених банком в
односторонньому порядку. Кредитний
договір № 277/09-ф від 20. 09. 2007 p., на суму 250
000 доларів США і терміном дії договору
до 20. 09. 2022 року, був підписаний між
банком і ОСОБА_9 Кредитний договір №
278/09-ф від 20. 09.2007 p., на суму 100 000 доларів
США і терміном дії договору до 20.09.2022
року, був підписаний між банком і
ОСОБА_6 який є предметом спору. В той же
день, між ОСОБА_6, ОСОБА_4 та банком було
укладено договір поруки № П-1-278/09-Ф, між
ОСОБА_6 ОСОБА_5 та банком договір поруки
№ П-2-278/09-Ф; між ОСОБА_6, ОСОБА_2, та банком
було укладено договір поруки № П-3-
278/09-Ф.

20.09.2007 року було підписано іпотечний
договір між ПП «Автоспрінт», в особі
директора Сергєєвої Наталії
Миколаївни та банком про передачу в
іпотеку нежитлових приміщень підвалу
№ 66 - 1- 66 - 3, 66 - 5, в будові літ . «А-5»,
загальною площею - 121, 1 кв. м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_11, реєстровий № 1031.
20.09.2007року на підставі вищевказаних
договорів згідно із заявою на видачу
готівки 20/09 - 1 від 20. 09. 2007 було отримано
100 000 (сто тисяч) доларів США шляхом
видачі позичальнику готівки на руки в
банку.

26.09.2008 року було підписано договір
про внесення змін № 1 до кредитного
договору № 278/09Ф від 20. 09. 2007 між ОСОБА_6
та банком. 01.11.2008 р. банком в
односторонньому порядку була
підвищена річна процентна ставка до
17,5%, без підписання додаткової угоди.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.14 постанови від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» при вирішенні спорів
про визнання кредитного договору
недійсним суди мають враховувати
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, зокрема ЦК
(статті215,1048 - 1052,1054 - 1055), статті 18 - 19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли усіх істотних
умов договору згідно ст. 638 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що
оскаржувана кредитна угода від 20.09.2007
року та додаткові договори до неї
підписані позичальниками, які своїм
підписом підтвердили факт своєї згоди
з усіма умовами договору.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, судова колегія вважає, що в
задоволенні заявлених позивачем вимог
слід відмовити за їх безпідставністю,
оскільки будь-яких об'єктивних,
належних та допустимих, в розумінні
ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на
підтвердження наявності передбачених
законом підстав для визнання спірної
кредитної угода та додаткових
договорів до неї недійсним, позивач до
суду не надав.

За таких обставин, приймаючи до уваги
наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,
313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,
-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в особі
представника ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 12 липня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5,, приватного підприємства
«Автоспринт», ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит», в особі філії
«Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та
Кредит» про встановлення фактів,
визнання недійсним договору іпотеки та
договорі поруки - відмовити з інших
підстав

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: