Справа № 215/6331/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді
- Камбул М.О.

за участю секретаря
- Янішевської М.М.

розглянувши в порядку ч.2 ст. 197
ЦПК України без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
виконкому Тернівської районної у місті
Кривому Розі ради про визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2014 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до
виконавчого комітету Тернівської
районної у місті ради про визнання за
кожним з них, права власності на 1/2
частину домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1, до складу якого входить
житловий будинок «Ж-2», загальною
площею 208,8кв.м., житловою площею 127,4
кв.м., літня кухня «З», підвал «Г»,
вбиральня «Е», ворота №3, огорожа №4,
водоколонка І, вимощення ІІ.

В обґрунтування вказують, що
згідно договору купівлі- продажу від
19.05.2007 року, їм належить домоволодіння,
розташоване по АДРЕСА_1.

Протягом 2010 року ними було
проведено реконструкцію та
будівництво в межах належного їм
домоволодіння.

У зв'язку із проведеною
реконструкцією та будівництвом ОСОБА_1
звернувся до інспекції державного
архітектурно- будівельного контролю у
Дніпропетровській області з метою
прийняття об'єктів будівництва в
експлуатацію, але оскільки спливли
повноваження інспекції на прийняття
об'єктів в експлуатацію, йому було
відмовлено в їх узаконенні.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилися, надали
заяви про підтримання позову та
розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач Виконком Тернівської
районної у місті ради надав листа про
визнання позову та розгляд справи за
відсутності представника виконкому.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає необхідним, відмовити в
задоволенні позову.

Судом встановлено, що згідно
договору купівлі-продажу від 19.05.2007
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2
частині житлового будинку «А-1», жилою
площею 10,5 кв.м., загальною площею 30,1
кв.м. з господарчими будівлями: літня
кухня «Б», підвал «Г», вбиральня «Е»,
водоколонка 1, огорожа І, які
знаходяться по АДРЕСА_1,а.с.7.

Згідно державного акту на право
власності на землю від 29.12.2012р., а.с.6,
ОСОБА_1 належить земельна ділянка
площею 0,1000 га., по АДРЕСА_1, призначена
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Згідно звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж, а.с.8-26,
житловий будинок «Ж-2» та літня кухня
«З» після реконструкції з житлового
будинку «А-1», розташованих по АДРЕСА_1,
встановлено, що вказані будівлі
відповідають вимогам надійності і
можлива їх безпечна експлуатація.

Згідно технічного паспорту,
а.с.28-34, житловий будинок «Ж-2», літня
кухня «З», реконструйована з житлового
будинку «А-1» (2010р.), були самочинно
побудовані.

За загальним правилом кожна особа
має право на захист свого цивільного
права лише в разі його порушення,
невизнання або оспорювання (частина
перша статті 15 ЦК, частина перша статті
3 Цивільного процесуального кодексу
України. У зв'язку із цим звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Згідно ст. 376 ЦК України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони були збудовані
на земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була відведена
їй для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Під належним дозволом слід
розуміти передбачений Законом України
№ 3038-VI дозвільний документ (статті 35 -
37), що дає право виконувати підготовчі
та будівельні роботи саме того об'єкту
і на тій земельній ділянці, яка
передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти
залежно від категорії об'єкта
будівництва відповідний склад
документації, визначеної статтями 1, 7
та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої
відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI,
а також будівельний паспорт та
технічні умови, отримані відповідно до
статей 27, 30 зазначеного Закону.

Будівництвом, яке здійснюється з
істотним порушенням будівельних норм і
правил, вважається у тому числі
будівництво, яке хоча і здійснюється за
наявності проекту, але з порушенням
державно-будівельних норм та
санітарних правил, що загрожують життю
та здоров'ю людини у разі невиконання
приписів інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил тощо.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012р., за № 6 п. 27 -
розташовані на земельній ділянці поряд
із житловим будинком
господарсько-побутові будівлі й
споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо
відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є
приналежністю головної речі (будинку).
У зв'язку із цим положення частини
п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для
визнання за власником такого житлового
будинку самостійного права власності
на самочинно побудовані
господарсько-побутові будівлі й
споруди, що були зведені після набуття
ним права власності на будинок чи
садибу. Прийняття в експлуатацію таких
об'єктів нерухомості має здійснюватися
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
спосіб, визначений Порядком прийняття
в експлуатацію індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків I
та II категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженим наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24 червня 2011 року № 91.

Вирішуючи справу за позовом
власника (користувача) земельної
ділянки про визнання права власності
на самочинно збудоване нерухоме майно,
суди зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивачами не надано
доказів звернення до компетентного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право, також не
надано доказів наявності належного
дозволу на будівництво та проекту, не
надано доказів відповідності чи
порушення будівельних норм та правил,
тому суд вважає, що обраний позивачами
спосіб захисту своїх прав, не
відповідає правовідносинам, які
склалися, тому вважає, що відсутні
підстави для задоволення позову.

На підставі ст.373, 376 ЦК України,
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012р. за № 6, керуючись ст.
ст.3, 10,11, 27,31,60,61,209 ч.3, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до виконкому Тернівської
районної у місті Кривому Розі ради про
визнання права власності - відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши на протязі 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м.Кривого
Рогу.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: