Справа № 211/4292/14-ц
Провадження № 2/211/1892/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 листопада 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:
Папариги В.А.,

при секретарі:
Ручка М.Л.,

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_5 про визнання договору
дарування удаваним та розірвання
договору добровільного поділу майна, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа
приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5 про
визнання договору дарування удаваним
та визнання укладеним договору
добровільного поділу майна. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він та відповідач ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі,
11.10.2013 року шлюб був розірвано. Після
розірвання шлюбу відповідач направила
позивачу письмову пропозицію щодо
укладення договору про добровільний
поділ спільного майна, а саме квартири,
автомобіля, гаражу, дачі та спільного
рухомого майна. В пропозиції йшлося про
два варіанти поділу спільного майна, а
саме або позивач сплачує компенсацію
на користь відповідача 200000 гривень і
майно залишається за ним, або
відповідач сплачує 50000 грн. позивачу за
його частину в спільній квартирі, яка
переходить відповідачу, а позивачу
залишається дача та гараж. Позивач
погодився на другий варіант.
Домовившись приховати договір
добровільного поділу майна, 28.10.2013 року
між позивачем та відповідачем було
укладено договір дарування квартири,
відповідно до якого сторони мають
рівні права на володіння, користування
та розпорядження квартирою АДРЕСА_1, що
набули за спільні кошти та яка є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, дарувальник
безоплатно передає у власність, а
обдаровувана приймає у дар власність
від нього - частку у праві спільної
сумісної власності подружжя на
квартиру без виділу цієї частки. Однак
відповідачем не було виконано своєї
частини домовленості щодо поділу
спільного майна, а саме вона не
виплатила позивачу компенсацію в
розмірі 50000 гривень за його частку у
спільному майні. Посилаючись на
вказані обставини, позивач просить суд
визнати удаваним договір дарування
квартири від 28.10.2013 року, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 та
встановити, що був укладений договір
добровільного поділу майна, згідно
якого ОСОБА_3 було передано право
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим ОСОБА_4
зобов'язана сплатити ОСОБА_3 грошову
компенсацію в розмірі 50000 гривень за
його частку у спільній квартирі.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та
посилаючись на обставини, викладені в
позові просила суд визнати удаваним
договір дарування квартири від 28.10.2013
року, посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5 та встановити, що був укладений
договір добровільного поділу майна,
згідно якого ОСОБА_3 було передано
право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим ОСОБА_4
зобов'язана сплатити ОСОБА_3 грошову
компенсацію в розмірі 50000 гривень за
його частку у спільній квартирі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні проти позову
заперечував та посилаючись на те, що
договір укладений між сторонами
відповідає вимогам ст. 717, 719 ЦК України,
на момент його укладання між сторонами
вже було вирішено питання про поділ
майна, нотаріусом при укладені
договору дарування було роз'яснено
суть вказаного договору, його наслідки
та підстави, крім договору дарування
сторони не мали наміру вчиняти ніяких
інших правочинів, не брали на себе
ніяких зобов'язань інших ніж
передбачені безпосередньо у договорі
дарування, просив в позові відмовити.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися.

Вислухавши сторони, дослідивши наявні
у справі матеріали, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідач з 12.04.1986 року по
11.10.2013 року перебували у
зареєстрованому шлюбі (а.с.5 - копія
свідоцтва про розірвання шлюбу, копія
паспорта).

28.10.2013 року між позивачем ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
договір дарування квартири,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за
№1179, відповідно до якого ОСОБА_3
(дарувальник) безоплатно передає у
власність, а ОСОБА_4 (обдаровувана)
приймає у дар власність від нього
частку у праві спільної сумісної
власності подружжя на квартиру
АДРЕСА_1, без виділу цієї частки (а.с.11-12
копія договору дарування квартири).

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Удаваним правочином (ст. 235 ЦК України)
сторони умисно оформляють один
правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини (п.
25 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 р. «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними).

Тобто, за удаваною угодою у сторін не
виникає жодних прав і обов'язків.
Укладаючи удавану угоду, обидві
сторони діють умисно, усвідомлюючи, що
укладають саме таку угоду.

Відповідно до ч.1 ч.4 ст.372 ЦК України,
майно, що є у спільній сумісній
власності може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. Договір про поділ нерухомого
майна, що є у спільній сумісній
власності укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Відповідно до статей 11,60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін, та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Тобто, в силу приписів статті 60 ЦПК
України та вимог ст. 235 ЦК України
позивач, заявляючи вимогу про визнання
правочину удаваним, має довести: 1) факт
укладання правочину, що за його думкою
є удаваним, 2) спрямованість волі сторін
в удаваному правочині на встановлення
інших цивільно-правових відносин, ніж
ті, які передбачені правочином, тобто
відсутність у сторін іншої мети ніж
приховати інший правочин, 4) настання
між сторонами інших прав та обов'язків,
ніж ті, що передбачені удаваним
правочином.

Із преамбули договору дарування
вбачається, що сторони при укладенні
цього договору діяли добровільно і
перебували при здоровому розумі та
ясній пам'яті, розуміли значення своїх
дій і попередньо були ознайомлені
нотаріусом із приписами цивільного
законодавства, що регулюють укладений
ними договір. Крім того, сторони
підтвердили, що цей договір не носить
характеру уявного та удаваного
правочину. Договір дарування
підписаний особисто дарувальником, а
не через представників (а.с.11-12 копія
договору дарування квартири).

З договору слідує, що
волевиявлення сторін було направлено
саме на укладання договору дарування
квартири.

В той же час позивачем та його
представником не надано доказів того,
що сторони уклали договір дарування з
метою приховати інший правочини, а
посилання позивача на те, що фактично
між сторонами було укладено договір
поділу майна є необґрунтованим,
оскільки крім письмових пропозицій
щодо поділу майна направлених
відповідачем позивачу поштою,
позивачем не доведено чи дійшли згоди
сторони щодо усіх умов договору поділу
майна, який начебто бажали приховати.
Крім того, не доведено й наявності
умисних дій з боку відповідача при
укладанні договору дарування квартири,
направлених на приховання іншого
правочину.

Керуючись ст.ст. 235, 372, 717, 719 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 15, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний
нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5
про визнання договору дарування
удаваним та визнання укладеним
договору добровільного поділу майна -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: В. А. Папарига