АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2680/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19,27 Колода Л.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
29 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПодороги В.
М.суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду міста
Черкаси від 23 жовтня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
в с т а н о в и л а :
В квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості,
посилаючись на те, що 7 липня 2008 року між
Банком та відповідачем був укладений
договір кредиту у розмірі 5 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
Відповідно до п. 9.12 умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
У порушення вимог договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав та станом на
28 лютого 2013 року має заборгованість в
сумі 16 579 грн. 73 коп., яка складається з:
- 4 841 грн. - заборгованість за
- 7 907,30 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
- 2 565, 73 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом,
А також штрафи, відповідно до п. 8.6 умов
та правил надання банківських послуг:
- 500 грн. - штраф (фіксована частина),
- 765,70 грн. - штраф (процентна
Банк просив стягнути з ОСОБА_6 на його
користь заборгованість в сумі 16 579 грн.
73 грн. за кредитним договором від 7
липня 2008 року та 229 грн. 40 коп. судового
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 23 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитом в сумі 4 841 грн.,
заборгованість по відсотках в сумі 7 907,
30 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом в сумі 2 565,73 грн.,
фіксований штраф 500 грн., штраф в сумі
765,70 грн., судові витрати в сумі 229,40 грн.,
а всього 16 809, 13 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на неповне встановлення
всіх фактичних обставин справи,
порушення норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов, виходив з того, що зобов'язання
припиняється після повного погашення
заборгованості, а тому застосування
трирічного строку позовної давності не
може бути підставою для відмови в його
задоволенні.

Однак погодитись з таким висновком
суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 7 липня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6
укладено кредитний договір б/н, за
умовами якого позивач надав
відповідачу кредит в розмірі 5 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. (а.с. 9-13).

Зазначений договір було укладено
шляхом написания заяви позичальника,
яка разом з Умовами та правилами
надання банківських послуг, тарифами
складає кредитний договір.

Із розрахунку заборгованості за
вищезазначеним договором(а.с.5-8)
вбачається, що станом на 28 лютого 2013
року заборгованість становить16 579 грн.
73 коп., в тому числі:

- 4 841 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 7 907,30 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2565, 73 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом,

А також штрафи, відповідно до п. 8.6 умов
та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина),

- 765,70 грн. - штраф (процентна
складова).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна зі сторін не
поінформує іншу сторону про припинення
дії договору, він автоматично
пролонгується на такий самий строк.

Віповідно до п. 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць i piк)
указано на ній i вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашения процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле «MONTH»).

Автоматичне неодноразове продовження
дії картки не змінює терміну виконання
кредитного зобов'язання, отже
продовження дії картки для настання
кінцевого терміну повернення
заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є
способом виконання зобов'язання щодо
повернення простроченого кредиту,
процентів і неустойки.

3 урахуванням вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК
України (принципи змагальності та
диспозитивності цивільного процесу)
судовий захист здійснюється лише за
зверненням суб'єктів цивільного
процесу.

Із матеріалів справи вбачаеться, що 20
червня 2013 року ОСОБА_6 подав до суду
заяву про застосування строків
позовної давності (а. с. 35).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила; за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч.1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст
зазначених правових норм, слід дійти
висновку, що за договором про надання
банківських послуг (при отриманні
позичальником кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку), яким установлено не
тільки щомісячні платежі погашення
кредиту, а й кінцевий строк повного
погашення кредиту, перебіг трирічного
строку позовної давності (стаття 257 ЦК
України) стосовно щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - не після закінчення
строку дії договору, а після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Оскільки між сторонами не було
укладено договір про збільшення
позовної давності, строк позовної
давності за даними правовідносинами
починається зі спливом строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором - 7 липня 2009 року і
закінчується 7 липня 2012 року.

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою 2 квітня 2013 року (а.с.1), тобто
через рік після закінчення строку
позовної давності. В матеріалах справи
відсутні дані, які б свідчили про
направлення позовної заяви поштою,
хоча позов датовано позивачем 19
березня 2013 року, з клопотанням про
поновлення строку позовної давності
ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не
зверталось.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК Украни
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею cвого боргу
або іншого обов'язку.

Частиною 3 ст. 264 ЦК України встановлено,
що після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

З розрахунку заборгованості та з
виписки по лицьовому рахунку (а.с.113-118)
вбачається, що отримавши кредитні
кошти з вересня 2008 року ніяких дій по
погашенню кредиту не вчиняв. Посилання
судової колегії Вищого
спеціалізованого суду України в своїй
ухвалі від 10 вересня 2014 року, на те, що
відповідач ОСОБА_6 5 жовтня 2010 року
нібито вніс платіж зі на погашення
заборгованості за кредитним договором
перервавши позовну давність, не
підтверджується матеріалами справи.
Крім того, представник апелянта,
пояснив судовій колегії, що отримавши
кошти в сумі 4 841 грн., ОСОБА_6 жодного
разу не здійснював платежів, а тому
станом на 30 вересня 2008 року виникла
заборгованість, яка становить16 579 грн. 73
грн. Тому переривання строку позовної
давності не відбулося.

Згідно правової позиції Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України викладеної у справі №6-127цс14
від 22 жовтня 2014 року, за договором про
надання банківських послуг (при
отриманні позичальником кредиту у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку), яким
установлено не тільки щомісячні
платежі погашення кредиту, а й кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг трирічного строку позовної
давності (стаття 257 ЦК України)
стосовно щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - не після закінчення
строку дії договору, а після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4)порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Враховуючи наведене, судова колегія
уважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а рішення суду першої
інстанції скасуванню, як таке, що
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, та вважає за необхідне ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
застосувавши позовну давність.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 23 жовтня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості - скасувати
та постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :