Провадження № 22ц/790/6929/14
Головуючий 1-ї інст. -
Справа № 633/222/14-ц
Суддя доповідач -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого -
Бровченко І.О.,

суддів - Піддубного
Р.М., Тичкової О.Ю.,

при секретарі -
Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Печенізького районного суду
Харківської області від 08 вересня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: відділ
Держземагентства у Печенізькому
районі Харківської області,
Реєстраційна служба Печенізького
районного управління юстиції, про
визнання недійсним та скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, який уточнив під час судового
розгляду справи та остаточно просив:
визнати недійсним державний акт серії
ЯБ № 616591 на земельну ділянку площею 0, 06
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 3 вересня 2004 року позивач
придбала за договором купівлі-продажу
будинок АДРЕСА_2, при цьому площа
прилеглої земельної ділянки складала
0,1294 га згідно технічного паспорту та
наказу № 256 радгоспу «Печенізький».
Сусідня земельна ділянка, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка
на теперішній час належить
відповідачу, була приватизована в
межах 2070 кв.м, але в 2006 році в ході
оформлення спадщини ОСОБА_4 нею було
отримано державні акти на земельні
ділянки загальною площею 0,21 га,
зокрема: 0,15 га та 0,06 га. Крім того,
згідно акту Печенізької селищної ради
Харківської області від 14 березня 2014
року розбіжність між фактичним
користуванням землею відповідачем та
розмірами, наведеними в технічній
документації, складає 7,78 м по межам
належної йому ділянки.

В судовому засіданні відповідач та
його представник - ОСОБА_5 проти позову
заперечували.

Рішенням Печенізького районного суду
Харківської області від 08 вересня 2014
року у задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та ухвалите нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.
Обґрунтовуючи скаргу посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, встановивши обставини справи,
перевірив зібрані по справі докази,
обговоривши доводи апеляційної скарги
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено наявними у матеріалах
справи доказами, що ОСОБА_6 оформив
право власності на земельні ділянки
площею 0,15 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, та 0,06 га для
ведення особистого підсобного
господарства розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 (далі- земельна ділянка № 2),
відповідно рішення виконкому
Печенізької селищної ради від 15 січня
1997 року № 4/2, на підставі якого було
видано державний акт серії ХР №
23-58-0422181, зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за номером 310 від 3
березня 1997 року (а.с. 94, 100).

Передача ОСОБА_6 у власність земельної
ділянки № 2 відбулась без проекту її
відведення, оскільки Земельний кодекс
України в редакції від 22 червня 1993 року
не передбачав його розробки та
затвердження, але у порядку та в межах,
передбачених статтями 17, 56 цього ж
Кодексу.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 16 січня 2000 року,
посвідченого того ж дня державним
нотаріусом Печенізької державної
нотаріальної контори Кормільцем М.П. та
зареєстрованого в реєстрі за номером 62,
земельна ділянка № 2 в складі спадщини,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_8,
перейшла у власність ОСОБА_4, яка
зареєструвала зазначене право в
установленому порядку (а.с. 99, 105, 106).

У наведених вище документах та у
технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1
(а.с. 101-103) зазначено загальну площу
земельної ділянки № 2 (яка складається
з двох частин площею відповідно 600 кв.м
та 1500 кв.м) у розмірі 2100 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу
земельних ділянок від 21 жовтня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Печенізького районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_9 та
зареєстрованого в реєстрі за номером
1309, власником земельної ділянки № 2, що
складається з двох частин площею
відповідно 1500 кв.м та 600 кв.м, став
ОСОБА_3, відповідач по справі (а.с. 81).

Як вбачається зі схеми розташування,
земельна ділянка № 2 межує з земельною
ділянкою АДРЕСА_2 (далі - земельна
ділянка № 1).

Земельна ділянка № 1 не приватизована,
що підтверджується актом Печенізької
селищної ради Харківської області від
14 березня 2014 року (а.с. 109) та не
заперечується позивачкою. Житловий
будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 3
вересня 2004 року, посвідченого
державним нотаріусом Печенізької
державної нотаріальної контори
Харківської області Кормільцем М.П. та
зареєстрованого в реєстрі за номером 984
(а.с. 33, 34). Як вбачається з технічного
паспорту, площа земельної ділянки до
цього будинку (далі - земельна ділянка
№ 1), яка була закріплена за попереднім
власником - ОСОБА_10, на підставі наказу
Радгоспу «Печенізький»
Агропромислового комбінату
«Чугуївський» № 256 від 2 жовтня 1990 року,
складає 0,1294 га (а.с. 40). Така сама площа
земельної ділянки № 1 зазначена у
технічному паспорті на зазначене
домоволодіння (а.с. 35-39).

14 березня 2014 року комісією Печенізької
селищної ради Харківської області було
складено акт обстеження земельних
ділянок № 1 та № 2, згідно якого
позивачка користується земельною
ділянкою № 1 у визначених парканом
межах, які фактично відповідають тим,
які зазначені у відповідних технічних
документах. Тією самою комісією було
встановлено, що довжина земельної
ділянки, якою фактично користується
відповідач, складає 67,21 м замість 74,99 м,
зазначених в технічній документації,
тобто є на 7,78 м менше.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка в обґрунтування
доводів позовної заяви не оспорювала
підстави видачі державних актів на
право власності на земельну ділянку № 2
ані ОСОБА_6, ані ОСОБА_4, у той час, як
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю без визнання
недійсним рішення, на підставі якого
видано цей державний акт, законом не
передбачено та є його порушенням.

Такі висновки рішення суду
підтверджені доказами, які досліджені
з додержанням вимог
цивільно-процесуального закону і яким
дана належна оцінка у сукупності з
усіма обставинами справи.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
наведених на її обґрунтування, то ці
доводи апелянта в даному випадку
процесуальне рішення суду, прийняте по
суті розглянутого ним питання не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного його вирішення. Доводи
апеляційної скарги зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду першої інстанції по їх
оцінці.

Апелянтом не враховано, що державний
акт на право приватної власності на
землю видається на підставі рішення
органу місцевого самоврядування або
органу виконавчої влади, тому
вирішення питання про правомірність
видачі державного акта безпосередньо
залежить від законності рішення, на
підставі якого такий акт виданий, і
дотримання вимог, передбачених
земельним законодавством. Звертаючись
до суду, почивач не оспорювала
підстави видачі державних актів на
право власності на земельну ділянку
№ 2 ані ОСОБА_6, ані ОСОБА_4

Посилання представника апелянта на
той факт, що у Свідоцтві про право на
спадщину за законом від 16 січня 2000 року
зазначено розмір земельної ділянки 2070
кв.м, висновків суду не спростовують,
оскільки на час прийняття спадщини
ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку вже
було оформлено державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,21 га.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про
постановлення районним судом рішення з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, у відповідності
з обставинами справи, наданими
сторонами доказами та, відповідно, про
відсутність підстав для зміни чи
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1
ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печенізького районного суду
Харківської області від 08 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -