Справа № 523/6462/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року Суворовський районний
суд міста Одеси в складі головуючого
судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко А.О.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до Страхового товариства з
додатковою відповідальністю «
Гарантія», ОСОБА_2 про стягнення
страхового відшкодування за договором
обов'язкового страхування цивільно-
страхової відповідальності власників
наземних транспортних засобів,
моральної шкоди та суми несплаченої
франшизи

Установив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю « Гарантія» (далі -
Відповідач-1), ОСОБА_2 (далі -
Відповідач-2) з позовом про стягнення
страхового відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-страхової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, моральної шкоди та суми
несплаченої франшизи за наступних
обставин.

27 травня 2013р. о 17 год. 25 хв. Відповідач -2,
керуючи автомобілем марки "ВАЗ"
реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.
Миколаївська дорога в місті Одесі, не
врахував дорожні обставини, не
витримав безпечну швидкість руху, в
наслідок чого допустив зіткнення з
автомобілем марки «Мазда»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3, який від удару
почав рух та здійснив наїзд на
зупинившийся попереду автомобіль
марки «ВАЗ», реєстраційний номер
НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, в
результаті чого автомобілі отримали
механічні пошкодження.

На місце дорожньо-транспортної пригоди
були викликані співробітники ДАІ, що
зафіксували дорожньо-транспортну
пригоду та видали відповідні довідки.

01 липня 2013 року Суворовським районним
судом міста Одеси було проголошено
постанову у справі № 523/8321/13-п,
відповідно до якої було визнано винним
у скоєнні вищезазначеного
правопорушення Відповідача-2.

На виконання вимог Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 №1961-IV
цивільно-правова відповідальність
Відповідача-2 застрахована
Відповідачем-1, що підтверджується
полісом серії № АЕ/2119630 строком дії з
21.12.2012р. по 20.12.2013р., тобто таким, що був
дійсний на момент ДТП.

28 травня 2013 року ОСОБА_3, яка керувала
транспортним засобом «Мазда»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 та була
потерпілою за зазначеною подією (право
власності на транспортний засіб
належить Позивачу згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5) повідомила Відповідача-1 про
настання страхового випадку по
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АЕ/2119630, що підтверджується
відповідним повідомленням.

17 липня 2013 року до Відповідача-1
звернулась Позивач з заявою на виплату
страхового відшкодування.

Тобто станом на 17 липня 2013 року
Відповідачу -1 були надані усі
необхідні документи, передбачені для
визнання випадку страховим та для
визначення розміру страхового
відшкодування. Після чого між
Позивачем та Відповідачем-1 було
погоджено розмір збитків, базою якого
стало проведене дослідження щодо
визначення матеріальних збитків, які
зазнав Позивач внаслідок ДТП, а саме 48
264,50 грн. , за винятком франшизи у
розмірі 1000,00 грн, сума якої сплачується
винуватцем ДТП, а саме Відповідачем-2.
Згідно п. 36.6. ст. 36 Закону України № 1961-IV
Страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування. Договором/полісом АЕ/2119630
передбачено франшизу у розмірі 1000,00
гривень, суму якої Відповідач-2 сплатив.

Вказана матеріальна шкода
визначається звітом № 03057 про вартість
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу Мазда 3.

Виходячи з вищезазначеного, з
урахуванням того, що відповідно до ст. 29
Закону № 1961-IV Відповідачем - 1
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, різницю між відновлювальним
ремонтом транспортного засобу та
відновлювальним ремонтом з
урахуванням зносу повинна
відшкодувати особа, з вини якої
трапилася ДТП. Тобто Відповідач - 2
повинен відшкодувати 16902,58 грн.

Відповідно до частини 2 статті 36
Закону України № 1961-IV Відповідач-1
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Оскільки Відповідач-1 у встановлений
строк свого обов'язку по перерахуванню
коштів не виконав, допустивши
прострочення грошового зобов'язання, а
тому бездіяльність Відповідача
призвела до порушенням зобов'язання, і
з 16 жовтня 2013 року Відповідач-1
вважається таким, що прострочив
грошове зобов'язання і відповідно є
підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

З моменту невиплати та до
сьогоднішнього дня минуло 118 днів.
Згідно зі ст. З Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 р. № 543/96-ВР розмір пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не може перевищувати
розмір подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з Постановою НБУ від 09.08.2013 р. №315
облікова ставка НБУ (2013) з 09.08.2013 року та
станом на теперішній час діє облікова
ставка у розмірі 6,5%.

Таким чином, пеня, яку повинен сплатити
Відповідач-1 складає 1986,41 грн.

Відповідно до положень п. 36.5 ст. 36
Закону України № 1961-IV: «кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня».

Частина 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України передбачає: "Пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання."

Крім того, як вбачається зі Звіту №03057,
розмір відновлюваного ремонту
становить 65 167,08 грн.

Сума завданої моральної шкоди
оцінюється Позивачем у розмірі 5000,00
гривень. Позивач вважає, що
бездіяльність Відповідача-1 не тільки
забирає багато її робочого часу, а й
негативно впливає на стан її здоров'я,
самопочуття, що відповідно викликає
занепокоєння її родини та близьких.
Наслідки даної події призвели до
погіршення умов життєдіяльності.
Виникла необхідність нераціональних
витрат часу, залучення душевних зусиль
на розв'язання даної проблеми. На
тривалий період часу суттєво змінився
спосіб життя, з'явилася необхідність
адаптуватися до нових, дискомфортних
умов пересування та існування. Були
порушенні актуальні життєві плани, на
тривалий період зникла можливість
побудови та реалізації нових життєвих
планів, нової продуктивної
самореалізації. Свідоме та навмисне
затягування процесу врегулювання,
безвідповідальне ставлення до даної
справи співробітників Відповідача 1 -
все це перешкоджає реалізовувати
можливості активної та повноцінної
життєдіяльності, тобто завдає значних
моральних страждань Позивачу та її
родині.

Слід також зазначити, що Позивачу
довелося звернутися за наданням
правової допомоги та виплатити
Адвокатському бюро «Федяєва Сергія
Володимировича» 6000,00 грн.

Таким чином, Позивач просить стягнути з
Відповідача-1суму страхового
відшкодування у розмірі 47 264,50 грн. ,
пеню у розмірі 1986,41 грн. ; з Відповідача-2
- матеріальну шкоду у розмірі 16902,58 грн.;
солідарно з Відповідачів : моральну
шкоду у розмірі 5000,00 грн, витрати на
правову допомогу у розмірі 6000,00 грн та
витрати на оплату судового збору в
розмірі 771,53 грн.

Представник Позивач підтримав позовні
вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач-1 до суду не з'явився,
сповіщений належним чином, причини
неявки невідомі.

Відповідач-2 проти позову заперечує,
позовні вимоги не визнає повністю.

Су дослідивши матеріали справи,
вислухав пояснення сторін, дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Встановлено, що 27 травня 2013р. о 17
год. 25 хв. Відповідач -2, керуючи
автомобілем марки "ВАЗ" реєстраційний
номер НОМЕР_1 по вул. Миколаївська
дорога в місті Одесі, не врахував
дорожні обставини, не витримав
безпечну швидкість руху, в наслідок
чого допустив зіткнення з автомобілем
марки «Мазда», реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3,
який від удару почав рух та здійснив
наїзд на зупинившийся попереду
автомобіль марки «ВАЗ», реєстраційний
номер НОМЕР_3, під керуванням водія
ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі
отримали механічні пошкодження.

На місце дорожньо-транспортної пригоди
були викликані співробітники ДАІ, що
зафіксували дорожньо-транспортну
пригоду та видали відповідні довідки
(а.с.11-13).

01 липня 2013 року Суворовським районним
судом міста Одеси було проголошено
постанову у справі № 523/8321/13-п,
відповідно до якої було визнано винним
у скоєнні вищезазначеного
правопорушення Відповідача-2 (а.с.16).

На виконання вимог Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 №1961-IV
цивільно-правова відповідальність
Відповідача-2 застрахована
Відповідачем-1, що підтверджується
полісом серії № АЕ/2119630 строком дії з
21.12.2012р. по 20.12.2013р., тобто таким, що був
дійсний на момент ДТП (а.с.17).

28 травня 2013 року ОСОБА_3, яка керувала
транспортним засобом «Мазда»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 та була
потерпілою за зазначеною подією (право
власності на транспортний засіб
належить Позивачу згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5) повідомила Відповідача-1 про
настання страхового випадку по
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АЕ/2119630, що підтверджується
відповідним повідомленням (а.с.14-15).

29 травня 2013 року Відповідач-2 надав
аналогічне повідомлення Відповідачу-1
(а.с.18-19).

17 липня 2013 року до Відповідача-1
звернулась Позивач з заявою на виплату
страхового відшкодування (а.с.20).

Тобто станом на 17 липня 2013 року
Відповідачу -1 були надані усі
необхідні документи, передбачені для
визнання випадку страховим та для
визначення розміру страхового
відшкодування. Після чого між
Позивачем та Відповідачем-1 було
погоджено розмір збитків, базою якого
стало проведене дослідження щодо
визначення матеріальних збитків, які
зазнав Позивач внаслідок ДТП, а саме 48
264,50 грн. , за винятком франшизи у
розмірі 1000,00 грн, сума якої сплачується
винуватцем ДТП, а саме Відповідачем-2.
Згідно п. 36.6. ст. 36 Закону України № 1961-IV
Страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування. Договором/полісом АЕ/2119630
передбачено франшизу у розмірі 1000,00
гривень, суму якої Відповідач-2 сплатив.

Вказана матеріальна шкода
визначається звітом № 03057 про вартісь
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу «Мазда «
в сумі 48264,50 грн.(а.с.25-28).

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону
України № 1961-IV Відповідач-1 протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Оскільки Відповідач-1 у встановлений
строк свого обов'язку по перерахуванню
коштів не виконав, допустивши
прострочення грошового зобов'язання, а
тому бездіяльність Відповідача
призвела до порушенням зобов'язання, і
з 16 жовтня 2013 року Відповідач-1
вважається таким, що прострочив
грошове зобов'язання і відповідно є
підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

З моменту невиплати та до
сьогоднішнього дня минуло 118 днів.
Згідно зі ст. З Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 р. № 543/96-ВР розмір пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не може перевищувати
розмір подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з Постановою НБУ від 09.08.2013 р. №
315 облікова ставка НБУ (2013) з 09.08.2013 року
та станом на теперішній час діє
облікова ставка у розмірі 6,5%.

Таким чином, пеня, яку повинен сплатити
Відповідач-1 складає 1986,41 грн.

Відповідно до положень п. 36.5 ст. 36
Закону України № 1961-IV: «кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня».

Частина 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України передбачає: "Пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання."

.

Сума завданої моральної шкоди
оцінюється Позивачем у розмірі 5000,00
гривень. Позивач вважає, що
бездіяльність Відповідача-1 не тільки
забирає багато її робочого часу, а й
негативно впливає на стан її здоров'я,
самопочуття, що відповідно викликає
занепокоєння її родини та близьких.
Наслідки даної події призвели до
погіршення умов життєдіяльності.
Виникла необхідність нераціональних
витрат часу, залучення душевних зусиль
на розв'язання даної проблеми. На
тривалий період часу суттєво змінився
спосіб життя, з'явилася необхідність
адаптуватися до нових, дискомфортних
умов пересування та існування. Були
порушенні актуальні життєві плани, на
тривалий період зникла можливість
побудови та реалізації нових життєвих
планів, нової продуктивної
самореалізації. Свідоме та навмисне
затягування процесу врегулювання,
безвідповідальне ставлення до даної
справи співробітників Відповідача 1 -
все це перешкоджає реалізовувати
можливості активної та повноцінної
життєдіяльності, тобто завдає значних
моральних страждань Позивачу та її
родині.

Слід також зазначити, що Позивачу
довелося звернутися за наданням
правової допомоги та виплатити
Адвокатському бюро «Федяєва Сергія
Володимировича» 6000,00 грн (а.с.44-48).

Пунктом 1 статті 11 ЦПК України
передбачено розгляд судом цивільних
справ не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб…в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Пунктом 3 ч.2 ст.11 ЦК України
передбачено, що підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є завдання
матеріальної та моральної шкоди іншій
особі.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч.І ст.1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.І ст.1188 ЦК України
шкода, завдана одній особі з вини іншої
особи внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується винною особою.

Як вбачається з ст.1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень статті 9 Закону
України «Про страхування» страховим
випадком є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася із
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином та у
встановлений строк згідно умов
договору, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання,відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до стаття 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди, що не звільняє
боржника від виконання зобов'язання.

Згідно із статтею 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Відповідно до частини 2 статті
614 ЦК України відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону
України «Про страхування» страховик
несе майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування)
шляхом сплати страхувальнику
неустойки (штрафу, пені), розмір якої
визначається умовами договору
страхування або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до п. З ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику з справ про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може
полягати, зокрема в моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
або юридичній особою неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Оскільки п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України
передбачено, що захист цивільних прав
та інтересів здійснюється шляхом
відшкодуванням збитків та моральної
шкоди, з огляду на те, що добровільно
Відповідачі не виконали свій обов'язок,
позивач звертається до суду за
захистом свого цивільного права.

Позовні вимоги стосовно того, що
відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV
Відповідачем - 1 відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, різницю між
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу та
відновлювальним ремонтом з
урахуванням зносу повинна
відшкодувати особа, з вини якої
трапилася ДТП, тобто Відповідач - 2
повинен відшкодувати 16902,58 грн., судом
до уваги не приймаються, оскільки не
надано доказів щодо обґрунтування
вказаної суми.

Таким чином, суд вважає, що
задоволенню підлягають позовні вимоги
за рахунок Відповідача-1 стосовно
страхового відшкодування в сумі 47 264,50
грн, стягнення пені в сумі 1986,41 грн.,
стягнення моральної шкоди з
урахуванням розумності і спів
розмірності в сумі 1000,00 грн, витрат на
правову допомогу в сумі 5880,98 грн та
судові витрати в сумі 385,77 грн. З
Відповідача-2 на користь Позивача слід
стягнути суму витрат на правову
допомогу у розмірі 119,02 грн та судові
витрати в сумі 385,77 грн. , та моральну
шкоду в сумі 1000 грн.

В іншій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57,60, 61, 169,209,212- 215 , 218 ЦПК України ,
суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю « Гарантія», ОСОБА_2
про стягнення страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-страхової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, моральної шкоди та суми
несплаченої франшизи задовольнити
частково.

Стягнути з Страхового товариства
з додатковою відповідальністю «
Гарантія» на користь ОСОБА_1 ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ,суму
страхового відшкодування у розмірі
47264,50 грн, пеню у сумі 1986,41 грн, а всього
49250,91 грн.

Стягнути з Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю « Гарантія» на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_6, суму витрат на правову
допомогу у розмірі 5880,98 грн.

Стягнути з Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю « Гарантія» на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_6 моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4,на
користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_6, моральну шкоду у сумі 1000,00
грн.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на
користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_6, суму витрат на правову
допомогу у розмірі 119,02 грн.

Стягнути з Страхового товариства
з додатковою відповідальністю «
Гарантія» на користь ОСОБА_1 ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6,
судовий збір в сумі 385, 77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на
користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_6, судовий збір в сумі 385, 77
грн.

В іншої частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги .

Суддя-