Справа № 642/7171/14-ц
№ 4-с/642/29/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014
року

м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у
складі: головуючого - судді Іванісової
Л. О., за участю секретаря Бондаренко В.
П., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
клопотання ОСОБА_1 про вилучення з
виконавчого провадження № 41719427
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції оригіналу
виконавчого листа № 642/2843/13-ц, виданого
23.01.2014 року Ленінським районним судом м.
Харкова, та зупинення стягнення на
підставі вказаного виконавчого листа,
у цивільній справі за скаргою
представника заявника ОСОБА_1 –
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія «X
Легіон» ОСОБА_2, на дії державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

19 серпня 2014 року представник заявника
ОСОБА_1 - представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «X Легіон» ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою в порядку ст. 383 ЦПК
України на дії державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції ОСОБА_3

15 вересня 2014 року до суду надійшла
уточнена скарга ОСОБА_1, якою вона
уточнила свої вимоги та дані старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, дії якого оскаржуються, у
зв’язку з тим, що виконавчі дії з
виселення проводяться у виконавчому
провадженні № 41719427 старшим державним
виконавцем Кайдашовою Мариною
Олександрівною. В уточненій скарзі
заявлено клопотання про негайне
вилучення з виконавчого провадження №
41719427 оригіналу виконавчого листа №
642/2843/13-ц, виданого 23.01.2014 року
Ленінським районним судом м. Харкова,
та зупинення стягнення за вказаним
виконавчим листом до завершення
розгляду скарги. При цьому ОСОБА_1
посилається на порушення державним
виконавцем п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
на підставі вказаної норми закону та
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» державний
виконавець повинен повернути
стягувачу виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково.

На підтвердження порушення своїх прав
та вказаних норм закону, а також заміни
державного виконавця Дегтярьова О. П.
додала до уточненої скарги копію акту
від 10.09.2014 р., складеного старшим
державним виконавцем Кайдашовою М.О., з
якого вбачається, що 10.09.2014 року
відбувся вихід старшого державного
виконавця Кайдашової М.О. за адресою
квартири АДРЕСА_1 з метою виселення
ОСОБА_1 та зазначено, що виконавчі дії з
виселення з вказаної квартири за
заявою представника боржника
перенесено на 15.09.2014 року на 11:00 год.
Також до уточненої скарги додано копію
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 02.07.2013 року, на підставі
якого видано виконавчий документ. З
зазначеного рішення суду вбачається,
що квартира, на яку звернено стягнення,
була надана ОСОБА_1 як майновим
поручителем в забезпечення кредиту в
іноземній валюті, виданого ПАТ
«ПроКредит Банк» ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення порушено їх права чи
свободи.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1, що
міститься в її уточненій скарзі, суд
встановив наступне.

07 червня 2014 року набув чинності Закон
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті". Протягом дії даного закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов’язань громадянина України
(позичальника чи майнового поручителя)
за споживчими кредитами, наданими йому
кредитними установами - резидентами
України в іноземній валюті, та за умови,
що таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/ майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника чи
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.
Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Виселення ОСОБА_1 з квартири є похідним
від процедури звернення стягнення на
квартиру, яка була предметом іпотеки в
забезпечення кредиту в іноземній
валюті. Так, у рішенні Ленінського
районного суду м. Харкова від 02 липня 2013
року, на підставі якого виданий
виконавчий документ, зазначено, що
"звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому." Тобто підставою для
виселення ОСОБА_1 з квартири за
рішенням суду стало саме звернення
стягнення на її квартиру.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» встановлено виняток, про який
йдеться в ч. 3 ст. 109 ЖК України, а саме –
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. ОСОБА_1, укладаючи
договір іпотеки в забезпечення кредиту
в іноземній валюті, була єдиним
наймачем квартири.

Загальна площа вказаної квартири, що
була предметом іпотеки відповідно до
ст. 5 Закону України «Про іпотеку», не
перевищує 140 кв. м., квартира
використовується як місце постійного
проживання ОСОБА_1

Крім того, на вказану квартиру
накладено арешт ухвалою Ленінського
районного суду м. Харкова від 12 серпня
2014 р. по справі № 642/6827/14-ц за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк» про
визнання договору купівлі-продажу
вказаної квартири недійсним.

Відомостей про наявність іншого житла
у ОСОБА_1 не встановлено.

Частиною 2 статті 88 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
можливість суду витребувати або
вилучити оригінал виконавчого
документу. Також суд може встановити
строк його витребування або вилучення.
Негайне вилучення виконавчого листа з
виконавчого провадження № 41719427 до
завершення розгляду скарги потрібно
для запобігання порушенню прав ОСОБА_1,
яка не має іншого житла, однак заявлена
вимога є передчасною та задоволенню не
підлягає, оскільки фактично є не
забезпеченням розгляду скарги, а
вирішенням скарги по суті.

Тимчасове зупинення судом стягнення на
підставі виконавчого документа та
подальші дії державного виконавця в
цьому випадку передбачені пунктом 4 ч. 1
ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню у разі зупинення судом
стягнення на підставі виконавчого
документа.

Як зазначено абзацом 2 пункту 15
Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 р. № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» до
завершення розгляду скарги при
наявності для цього підстав суд може
зупинити стягнення на підставі
виконавчого листа (пункт 4 частини
першої статті 37 Закону про виконавче
провадження).

До завершення розгляду скарги існує
загроза унеможливлення подальшого
розгляду скарги з метою запобігання в
подальшому порушення прав ОСОБА_1, тому
її клопотання підлягає частковому
задоволенню. До завершення розгляду
скарги слід зупинити стягнення на
підставі виконавчого листа № 642/2843/13-ц,
виданого 23.01.2014 року Ленінським
районним судом м. Харкова, в частині
виселення ОСОБА_1 з квартири, оскільки
таке стягнення може привести до
порушення прав ОСОБА_1, яка не має
іншого житла, в частині ж залучення до
участі у справі старшого державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_5, оскільки в уточненій
скарзі вона зазначена як
заінтересована особа, а питання щодо
залучення до участі у справі інших осіб
вирішуються в судовому засіданні з
викликом учасників процесу, які можуть
висказати свої міркування щодо
зазначеного питання.

Згідно ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга
розглядається у десятиденний строк у
судовому засіданні за участю заявника
і державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються.

На підставі наведеного, керуючись
вимогами ст.ст. 384, 386 ЦПК України,
Законом України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", ст. 109 ЖК України,
Законом України «Про іпотеку»,
Постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 р. № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зупинити стягнення на підставі
виконавчого листа № 642/2843/13-ц, виданого
23.01.2014 року Ленінським районним судом м.
Харкова, у виконавчому провадженні №
41719427 в частині виселення ОСОБА_1 з
квартири АДРЕСА_1 до завершення
розгляду судом її скарги на дії та
бездіяльність державного виконавця.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали надіслати до Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції для виконання.

Ухвала оскарженню в порядку ст. 293 ЦПК
України окремо від рішення суду не
підлягає. Заперечення на ухвалу, що не
підлягає оскарженню окремо від рішення
суду, включається до апеляційної
скарги на рішення суду.

Суддя
-
Л. О. Іванісова