Справа № 357/7022/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П.
,

при секретарі - Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Біла Церква,
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів за
оплату житлово-комунальних послуг в
порядку регресу , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом 29.05.2014 року,
посилаючись на те, що вона являється
власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 30.05.2013 року. Вказана квартира є
спадковим майном, належним позивачу та
її брату відповідачу ОСОБА_2 після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року їхнього батька
ОСОБА_5 з моменту відкриття цієї
спадщини відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963
року. 28.05.2012 року брат ОСОБА_2
розпорядився належною йому 1/2 частиною
квартири та подарував її своїм дружині
ОСОБА_3 та сину ОСОБА_4, які є
відповідачами у справі. Являючись
співвласником квартири АДРЕСА_1 до
28.05.2012 року відповідач ОСОБА_2 не
приймав жодної участі в утриманні
квартири та не сплачував комунальних
послуг з теплопостачання, що
нараховуються на опалювальну площу
житла незалежно від кількості
співвласників та зареєстрованих у
ньому осіб. Так, за період з травня
місяця 2011 року по травень 2012 року
включно позивачем одноособово було
сплачено за послуги з теплопостачання
згідно квитанцій та фіскальних чеків
1685,38 грн.. Крім того, набувши 28.05.2012 року
права власності на 1/2 частину квартири,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також не
приймають участі в утриманні житла та
не сплачують комунальних послуг з
теплопостачання. За період з червня
місяця 2012 року по травень 2014 року
позивачем одноособово було сплачено за
послуги з теплопостачання згідно
квитанцій та фіскальних чеків 3299,51 грн..
Відповідачі відмовляються у
добровільному порядку повернути
понесені витрати позивачу, тому вона
змушена звертатись з даним позовом до
суду, яким просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на її користь сплачені кошти за
житлово-комунальні послуги з
теплопостачання в порядку регресу в
сумі 842,69 грн. та стягнути з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 солідарно на її користь
сплачені кошти за житлово-комунальні
послуги з теплопостачання в порядку
регресу в сумі 1649,75 грн., а також судові
витрати.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги у
повному обсязі, пославшись на ті ж
обставини та підстави, викладені у
позовній заяві, в подальшому надала
суду заяву про розгляд справи без її
участі.

Відповідачі позов не визнали у повному
обсязі, надали суду письмові
заперечення в яких зазначили, що спірна
квартира за адресою АДРЕСА_1 на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 24.01.1995 року
належала ОСОБА_2 з 1995 року, який в ній
зареєстрований з 1985 року і був єдиним
власником. В спірній квартирі їхня
родина проживала с 1991 по 1996 рік,
оплачували всі комунальні послуги,
потім переїхали і стали проживати за
іншою адресою. ОСОБА_2 з 1997 року
дозволив тимчасово проживати позивачу
ОСОБА_1, яка є його рідною сестрою, на
усних домовленостях при умові, що
позивачка буде проживати в цілій
квартирі і оплачувати всі комунальні
платежі, тобто за те чим вона
користується. А також домовились, що
вона звільнить квартиру за першою
вимогою. Позивач проживає в спірній
квартирі с 1997 року і ніколи не
підіймала питання по комунальним
платежам. 28 травня 2012 року ОСОБА_2
подарував спірну квартиру своєму сину
ОСОБА_4 и жінці ОСОБА_3. На вимогу
відповідачів звільнити квартиру
позивач не висилялась із квартири,
чинила відповідачем перешкоди у її
користуванні, що змусило відповідачів
звертатись до суду. Власником 1/2
частини квартири позивач стала на
підставі рішенням апеляційного суду
Київської області від 30.05.2013 року і
продовжує не допускати відповідачів
до їхньої 1/2 частини квартири. Позивач
платить за комунальні послуги
одноособово с 1998 року, що
підтверджується квитанціями з 1999 по 2012
роки на ім'я відповідача ОСОБА_2, які
зазначені в рішенні Білоцерківського
міськрайонного суду від 18.01.2013 року.
Оскільки позивачем створюються
перешкоди в користуванні
відповідачами належною їм 1/2 частиною
квартири і вони не мають змоги
проживати та користуватися
комунальними послугами з вини
позивача, тому просять суд застосувати
до даних правовідносин строки позовної
давності і в задоволені позову
відмовити повністю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позов не визнала, пославшись на
обставини та підстави, викладені у
запереченнях на позов, просить суд у
задоволені позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надали
суду заяви про розгляд справи без
їхньої участі, позов не визнають у
повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що квартира
АДРЕСА_1 належала спадкодавцю ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину,
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом. Позивач ОСОБА_1,
яка є рідною сестрою ОСОБА_2, зі згоди
брата стала проживати у спірній
квартирі разом із своєю сім'єю,
повністю користувалася та
користується квартирою і відповідно
сплачувала комунальні послуги від
імені брата відповідача ОСОБА_2, що
підтверджується наданими суду копіями
квитанцій ( а.с. 13-19).

Відповідач ОСОБА_2 28.05.2012 року
подарував належну йому квартиру сину
ОСОБА_4 та дружині ОСОБА_6, що
підтверджується копією зазначеного
договору дарування та копією витягу
про державну реєстрацію прав власності
( а.с. 5-6). Відповідач ОСОБА_4 уклав
договір з КП БМР
«Білоцерківтепломережою» 05.09.2012 року
про надання послуг з централізованого
опалення та підігрів води.

Між позивачем та відповідачами
будь-яких договорів щодо користування
квартирою та оплати комунальних послуг
не укладалось.

Позивач стала співвласником квартири
на підставі рішенням апеляційного
суду Київської області від 30.05.2013 року і
відповідно право на відшкодування
половини вартості комунальних послуг
виникло з червня місяця 2013 року.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст.16 ЦК України, особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Правовідносини з приводу користування
та утримання квартир, у тому числі тих,
що належать громадянам на праві
власності, регулюються, зокрема,
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», Правилами
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
Правилами надання населенню послуг з
газопостачання.

Відповідно до ст.19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є власник,
споживач, виконавець, виробник. За
положеннями вищевказаного Закону,
власником приміщення є фізична або
юридична особа, якій належить право
володіння, користування та
розпорядження приміщенням. У разі
спільної власності кількох
співвласників рішення щодо управління
майном приймається відповідно до
закону. Споживачем є фізична чи
юридична особа, яка отримує або має
намір отримати житлово-комунальну
послугу.

Статтею 20 зазначеного Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
передбачений обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом та одержувати від виконавця
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 360 ЦК України,
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

За ст. 162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

За правилами ст. 322 ЦК власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

По справі також встановлено, що
позивач, як співвласник квартири, 09.09.2013
року уклала договір з КП БМР
«Білоцерківтепломережою» про надання
розстрочки по виплаті боргу за спожиту
теплову енергію, який виплатила і в
подальшому сплачувала комунальні
послуги на загальну суму 3126 грн., що
підтверджується наданими суду
квитанціями ( а.с.17-19).

За змістом ст.ст.541,543 ЦК України
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема, у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Згідно зі ст. 544 ЦК України боржник, який
виконав солідарний обов'язок, має право
на зворотну вимогу (регрес) до кожного з
решти солідарних боржників у рівній
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього. Якщо один
із солідарних боржників не сплатив
частку, належну солідарному
боржникові, який у повному обсязі
виконав солідарний обов'язок,
несплачене припадає на кожного з решти
солідарних боржників у рівній частці.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.358 ЦК
України, право спільної часткової
власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі від усіх
боржників, так і від будь-кого з них
окремо.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підлягають стягненню у солідарному
порядку витрати сплачені позивачем за
утримання спільного житла, а саме 3126 : 2 =
1563 грн. та судові витрати з оплати
судового збору відповідно до ст.88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 322, 358, 360, 541- 544 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за
житлово-комунальні послуги з
теплопостачання в порядку регресу в
сумі 1563 (одна тисяча п'ятсот шістдесят
три) грн. 75 коп. та судові витрати з
оплати судового збору в сумі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2014
року

Суддя А. П. Гапоненко