АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6079/14
Головуючий 1 інстанції -
Категорія: про збільшення частки
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Харківської
області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М.,
Малінської С.М.

за участі секретаря - Андрійко
О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 15 липня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
збільшення частки у спільній частковій
власності , -

В С Т А Н О В
И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з вказаним позовом,
в обгрунтвання якого зазначила, що на
підставі договору купівлі-продажу від
18.10.1988 року придбала у власність 53/100
ідеальної частки у житловому будинку
АДРЕСА_1, яка складалася з літ. «А-1»
дерев'яний, обкладений цеглою, житловою
площею 62, 8 кв.м. з житловою прибудовою
літ. «А 1 -1», також на земельній ділянці
знаходилися надвірні будівлі: сараї
літ. «Е», літ. «З», вбиральня літ. «У»,
літ. «І», огорожі №1-2, 3-4; замощення №1.
При укладенні договору купівлі-продажу
позивачці перейшли у власність
наступні приміщення в житловому
будинку: приміщення 1 сіни розміром 3,8
кв.м.; приміщення 2-1 кухня розміром 5,8
кв.м.; приміщення 2-2 житлова кімната
площею 9,9 кв.м., приміщення 2-3 житлова
кімната площею 8,7 кв.м., приміщення 2-4
житлова кімната площею 11,9 кв.м. Також
перейшли у власність надвірні будівлі:
сарай літ. «З», вбиральня літ. «У».

Після придбання 53/100 частки
вказаного будинку позивачка для
проживання своєї родини, за рахунок
своїх коштів та власною працею зробила
перепланування належної їй частини
будинку і побудувала нові приміщення в
будинку, у тому числі зробила
будівництво другого поверху. У період
1991-1994 років було зроблене
переустаткування першого поверху
будинку, а саме: житлова кімната 2-4
площею 11,9 кв.м. була залишена без змін,
житлова кімната 2-3 площею 8,7 кв.м
добудована і переустаткована в коридор
площею 21,3 кв.м ведучий на другий поверх;
житлова кімната 2-2 площею 9,9 кв.м і кухня
2-1 площею 5,8 кв.м. Була переустаткована в
підсобне приміщення площею 15,8 кв.м.
Також були добудовані нові приміщення:
житлова кімната 2-6 площею 15,0 кв.м.; кухня
2-11 площею 11,6 кв.м.; підсобне приміщення
2-10 площею 18,0 кв.м.; коридори: 2- 1 площею 4,0
кв.м., 2-2 площею 1,9 кв.м.; туалет 2-3 площею
1,5 кв.м., ванна кімната площею 4,1 кв.м., 2-2
площею 1,9 кв.м.; туалет 2-3 площею 1,5 кв.м.,
ванна кімната площею 4,1 кв.м. Крім цього,
був побудований другий поверх:
приміщення 2-12 сходи площею 5,9 кв.м.;
санвузол 2-14 площею 5,5 кв.м.; житлові
кімнати 2-13 площею 37,1 кв.м., 2-15 площею 11,5
кв.м., 2-16 площею 15,1 кв.м., а також
приміщення III веранда площею 6,7 кв.м.,
підсобне приміщення IV площею 15,6 кв.м.
Після закінчення будівництва частина
будинку позивача є двоповерховий, без
підвалу, житловий будинок, складної
форми, з розмірами у плані 13,0 х 8,95 (11,3) м.,
загальною площею будинку 215,4 кв.м., у
тому числі житлова 90,6 кв.м., підсобна -
124,8 кв.м., висотою первісної частини
будівлі 3,7 кв.м., прибудованої частини 6,5
кв.м.

Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 18 липня 2007 року за
ОСОБА_5 було визнано право власності на
самовільно реконструйовану частину
житлового будинку літ. «А-1» і житлову
прибудову літ. «А2-2», «а4» загальною
площею 215 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м.,
а саме: коридор 2-8 площею 21,3 кв.м ведучий
на другий поверх; підсобне приміщення
2-7 площею 15,8 кв.м., житлову кімнату 2-6
площею 15,0 кв.м.; кухню 2-11 площею 11,6 кв.м.,
підсобне приміщення 2- 10 площею 18,0 кв.м.;
коридор 2-1 площею 4,0 кв.м., коридор 2-2
площею 1,9 кв.м.; туалет 2-3 площею 1,5 кв.м.,
ванну кімнату площею 4,1 кв.м.,
приміщення другого поверху: приміщення
2- 12 сходи площею 5,9 кв.м.; санвузол 2-14
площею 5,5 кв.м.; житлові кімнати 2-13
площею 37,1 кв.м., 2-15 площею 11,5 кв.м., 2-16
площею 15,1 кв.м., а також приміщення III
веранда площею 6,7 кв.м., підсобне
приміщення IV площею 15,6 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім
того, співвласник житлового будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 дав свій дозвіл,
оформлений у письмовій заяві на
збереження самовільно побудованих
будівель, та не заперечував проти
визнання права власності на самочинне
будівництво за ОСОБА_5 Ця обставина
встановлена рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 18 липня 2007
року.

Таким чином, станом на 21 травня 1988
року площа складала 40,1 кв. м.

За таких обставин, позивачка
вважала, що за рахунок реконструкції
її частка у будівлі збільшилася на 175,4
кв.м. площі, що в перерахунку на частки у
спільній частковій власності збільшує
її частку до 84/100. З співвласником -
відповідачем ОСОБА_4 вони домовились
про те, що укладуть нотаріально
завірену угоду, про збільшення
ідеальної частки у будівлі, але
відповідач ухиляється від укладення
договору, мотивуючи це своєю
зайнятістю, у зв'язку з чим позивачка
була змушена звернутися до суду.

На підставі викладеного ОСОБА_2
просила суд на підставі ст. 357 ЦК
України збільшити частку у спільній
частковій власності, визнавши, що
ОСОБА_2 належить 84/100 ідеальної частки у
спільній частковій власності у
житловому будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 15 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
неправильне застосування норм
матеріального права, просила рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення
по суті заявлених нею позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з
відсутності передбачених ст. 357 ЦК
України підстав для збільшення частки
позивачки у праві спільної часткової
власності на жилий будинок.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на
підставі договору купівлі продажу від
18 жовтня 1988 року позивачка придбала у
власність 53/100 частин житлового будинку
з відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Після придбання 53/100 частки
вказаного будинку позивачка для
проживання за рахунок власних коштів
та особистою працею зробила
перепланування належної їй частини
будинку і побудувала нові приміщення в
будинку, у тому числі зробила
будівництво другого поверху.

Рішенням Київського районного суду
м. Харкова від 18 липня 2007 року у
цивільній справі № 2-3180/07/13 за
позивачкою ОСОБА_5 визнано право
власності на самовільно
реконструйовану частину житлового
будику літ «А-1» і житлову прибудову
літ. «А2-2», «а4» загальною площею 215 кв.м.,
житловою площею 90,6 кв.м.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №250
від 14.04.2014 p., проведеної ХНДІСЕ ім. засл.
професора М.С. Бокаріуса, розмір
ідеальної частки, що належить ОСОБА_2 на
праві спільної часткової власності у
житловому будинку АДРЕСА_1 складає 85/100
частин.

Відповідно до ст. 119 ЦК Української
РСР, чинного на час виникнення спірних
правовідносин, коли учасник спільної
часткової власності на жилий будинок
збільшить в ньому за свій рахунок
корисну площу будинку шляхом
прибудови, надбудови або перебудови,
проведеної за згодою решти учасників і
в установленому порядку, частки
учасників у спільній власності на
будинок і порядок користування
приміщеннями в ньому підлягають
відповідній зміні.

Частиною 3 ст. 357 ЦК України
передбачено, що співвласник має право
на відповідне збільшення своєї частки
у праві спільної часткової власності,
якщо поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку,
іншої будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності. (ч. 4 ст. 357 ЦК
України).

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.
12 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 р. N 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», при розгляді спорів між
учасниками спільної часткової
власності на жилий будинок про зміну
часток суди повинні враховувати, що
такі вимоги можуть бути задоволені,
якщо учасник спільної власності
збільшить в ньому за свій рахунок
корисну площу будинку (жилих і
підсобних його приміщень) шляхом
прибудови, надбудови або перебудови,
проведеної з дозволу виконкому
місцевої ради і за згодою решти
учасників спільної власності.
Спорудження господарських будівель
(сараїв, гаражів тощо) не є підставою
для збільшення встановленого раніше
розміру частки в праві власності на
будинок.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, які передбачають
рівність прав сторін щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження збільшення частини до
85/100 частини, а також збільшення
корисної площі будинку шляхом
прибудови, надбудови або перебудови,
проведеної за згодою співвласника
ОСОБА_4 або здійснення поліпшення
спільного майна своїм коштом за згодою
співвласника ОСОБА_4 позивачкою не
надано.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
збільшення частки ОСОБА_8 у праві
спільної часткової власності на жилий
будинок.

Оскільки судом першої інстанції не
було порушено норм процесуального
права, рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Харкова від 15 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді