Справа № 159/6677/14-ц
Провадження № 6/159/95/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
13 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючої – судді АГЕЄВОЇ Є.О.,

за участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

головного державного виконавця ВДВС
Ковельського МРУЮ – ОСОБА_1

розглянувши подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України до
виконання зобов’язань,-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець ВДВС
Ковельського міськрайонного
управління юстиції звернувся до суду
із поданням, погодженим начальником
відділу, про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.
Подання обґрунтовано тим, що на
виконанні у ВДВС Ковельського МРУЮ
перебуває зведене виконавче
провадження № 45247064 від 19.09.2013 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
державного бюджету адміністративних
штрафів на загальну суму 3910 гривень.
Боржником в добровільному порядку
рішення органів ВДАІ не виконується,
заходи примусового виконання
результатів на даний час не дали. 03.02.2014
року з метою повного, фактичного
виконання по даному виконавчому
провадженню державним виконавцем було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, а саме: накладено
арешт на саморобний причіп 2002 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1. Одночасно державним виконавцем
винесено постанову про оголошення
розшуку та затримки даного
транспортного засобу, проте станом на
06.11.2014 року транспортний засіб не
виявлено та не затримано, а
заборгованість залишається не
погашеною. Державний виконавець
зазначає, що боржник ОСОБА_2 на обліку,
як одержувач будь-якого виду пенсії не
перебуває, земельна ділянка на праві
приватної власності за боржником не
зареєстрована, боржник не являється
підприємцем, відкритих рахунків в
банківських установах немає, згідно
повідомлення Управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі боржник не працює.
З метою недопущення уникнення боржника
від сплати заборгованості перед
державним бюджетом державним
виконавцем внесено до суду подання про
його тимчасове обмеження праві у
виїзду за межі України до сплати
заборгованості.

Суд, заслухавши головного державного
виконавця ВДВС Ковельського МРУЮ, який
подання підтримав та прохає його
задовольнити, вивчивши матеріали
подання, приходить до висновку, що
подання до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування також
закріплено у ст. 313 ЦК України,
відповідно до положень якої фізична
особа має право на свободу пересування,
а фізична особа, яка досягла
шістнадцяти років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.
Обмеження у здійсненні права на
пересування допускається лише у
випадках, встановлених законом.

Поряд з тим, тимчасового обмеження
права громадян на виїзд з України
визначено в Законі України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України».

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону, громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов’язань за рішенням.

Згідно з ч. 1ст 377-1 ЦПК України, питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави зробити висновок про те,
що суд має право встановити щодо
боржника тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України лише за поданням
державного виконавця, обов’язково
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби, за умови
доведення та документального
підтвердження факту ухилення боржника,
який має паспорт для виїзду за кордон,
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи), і таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх зобов'язань.

Необхідною передумовою обрання такого
заходу забезпечення виконання
зобов’язання, як обмеження боржника у
праві виїзду за межі України, що
передбачено ст. 377-1 ЦПК України, є
встановлення судом дійсних обставин
ухилення боржника від виконання
судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у
ВДВС Ковельського міськрайонного
управління юстиції перебуває зведене
виконавче провадження № 45247064 від 19.09.2013
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
державного бюджету адміністративних
штрафів на загальну суму 3910 гривень.

В ході здійснення державним виконавцем
передбачених законом виконавчих дій та
заходів примусового виконання
судового рішення було описане і
арештоване належне боржнику майно, а
саме: саморобний причіп 2002 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Державний виконавець не довів та в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що боржник ОСОБА_2 свідомо
ухилявся від виконання зобов’язань
про стягнення з нього коштів до
державного бюджету, що боржник вчиняє
дії, які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання судового рішення, що
боржнику вручалися виклики державного
виконавця, а він безпідставно не
з'являвся на ці виклики.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що застосування обмеження у
праві виїзду за межі України може мати
місце лише у виключних випадках і
повинно застосовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України
особистого немайнового права особи
вільно залишати територію України та
права на свободу пересування,
передчасне і безпідставне обмеження
яких є неприпустимим.

Наявність заборгованості без
встановлення обставин, які б свідчили
про ухилення боржника від виконання
зобов’язань, тобто дій або
бездіяльності боржника, які полягають
у навмисному або іншому свідомому
невиконанні ним зазначених обов'язків,
не є підставою для застосування
зазначених санкцій.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відсутність у даному
випадку передбачених законом правових
підстав для встановлення щодо боржника
ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 14, 377-1 ЦПК України, ст. 11
Закону України Про виконавче
провадження, ст.ст. 2, 3, ч. 2, ч. 4 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України до
виконання зобов’язань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги в п’ятиденний
строк з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧА:
Є.О. АГЕЄВА