Справа № 464/899/14-ц
пр.№ 2/464/1535/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2014 Сихівський районний суд
м.Львова

в складі: головуючої-судді
- Шашуріної Г.О.

при секретарі
- Жилі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення,-

в с т а н о в и в :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до
суду з позовом, в якому просить
звернути стягнення на заставлене
майно, згідно Іпотечного договору за
реєстраційним номером №2312 від 02.04.2008р.,
що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме:
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 50,1 кв.м., шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження з
початковою ціною встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб*єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій, для задоволення
грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі
718 708,92 гривень, виселити відповідачів
із спірної квартири та стягнути із
відповідачів судові витрати.

В обґрунтування вимог
покликається на те, що згідно договору
про надання відновлюваної кредитної
лінії №602/25-130 від 02 квітня 2008 року ПАТ
«Укрсоцбанк» надав ОСОБА_4 кредит в
межах максимального ліміту
заборгованості в сумі 579 571,02 грн. зі
сплатою процентної ставки за кредитом
14% процентів на період користування
кредитом з 27.04.2012р. по 31.03.2014р. з кінцевим
терміном повернення до 02.04.2023 року.

Також для забезпечення вимог
за кредитним договором 02.04.2008 року між
банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки за реєстровим
№2312 від 02.04.2008 року, відповідно до якого
банку в іпотеку передано двохкімнату
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, площею 50.1 кв.м. Позивач
добросовісно виконав свої зобов'язання
за кредитним договором, однак ОСОБА_2
свої зобов'язання не виконав, порушивши
строки повернення кредиту та
відсотків, визначених умовами
кредитного договору. Загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 по договору
становить 718 708,92 грн, у зв"язку із чим,
позивач вимушений звернутися до суду
із вказаним позовом для захисту своїх
прав.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в
судове засідання не з*явився, подав
суду письмове клопотання про розгляд
справи за його відсутності, зазначив,
що позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Відповідачі у судове
засідання не з*явилися, ОСОБА_3 з
невідомих для суду причин, від ОСОБА_2
надійшла заява в якій позов визнав
просив рорзглядати справу у його
відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
з*ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов до задоволення не
підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами /з розстроченням/, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язаний надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. П.2 ст. 1054
ЦК України встановлено, що до відносин
за кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 "Позика" Глави 71, в
т.ч. ст. 1050 ЦК України.

Згідно із п.1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику /грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду або такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем/ у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Встановлено, що 02
квітня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав
ОСОБА_2 кредит в межах максимального
ліміту заборгованості в сумі 579 571,02
грн. зі сплатою процентної ставки за
кредитом 14 % процентів на період
користування кредитом з 27.04.2012р. по
31.03.2014р. з кінцевим терміном повернення
до 02.04.2023 року

Для забезпечення вимог
за кредитним договором 02 квітня 2008
року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки за реєстровим
№2312 від 02.04.2008 року, відповідно до якого
банку в іпотеку передано двохкімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Як вбачається із
матеріалів справи, ПАТ «Укрсоцбанк»
добросовісно виконав свої зобов'язання
за кредитним договором та надав ОСОБА_2
кредити, однак ОСОБА_2 порушив свої
зобов'язання, порушивши строки
повернення кредиту та відсотків,
визначених умовами кредитного
договору. Від належного виконання
зобов'язань за кредитним договором та
договором іпотеки відповідач ОСОБА_2
ухиляється, у зв'язку із чим позивач
поставив вимогу про дострокове
повернення усієї суми отриманого
кредиту, процентів за користування
кредитом та штрафних санкцій, зокрема у
зв"язку із невиконанням боржником
своїх зобов'язань по кредитному
договору та договору іпотеки,
направляв на адресу боржника та
іпотекодавця вимогу про усунення
порушень з вимогами про сплату
заборгованості по кредитному договору
та вимога про те, що у разі неусунення
порушень по оплаті, ПАТ «Укрсоцбанк», у
відповідності до ЗУ "Про іпотеку" та
іншого чинного законодавства України
буде здійснювати звернення стягнення
на майно, що передане в іпотеку у
відповідності до договору іпотеки,
укладеного між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3

Однак, як вбачається із
матеріалів справи, на вказані вище
вимоги відповідачами не відреаговано,
заборгованості не погашено, у зв"язку
із чим заборгованість ОСОБА_2 по сумі
кредиту за договором складає 718 708,92
грн.

У відповідності до ст. 546 ЦК
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

У відповідності до ч.1
ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Згідно ст.589 ЦК України,
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на
моментфактичного задоволення,
включаючи сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше невстановлено договором.

У відповідності до ст. 1
ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель має
право у разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом; у відповідності до ч.1 ст. 12 ЗУ
"Про іпотеку", у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати зобов'язань в
повному обсязі за основним
зобов'язанням та задовольнити свої
вимоги шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки /це ж саме передбачено
і договором іпотеки/.

У відповідності до ст. 33
ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задоволити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності
Закон України від 03.06.2014 року № 1304-VII
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», відповідно до ст. 1 якого
протягом його дії: не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно зі ст. 4 Закону України від 2
жовтня 1992 року «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно зі ст. 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що в
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.
Пункт 4 названого вище закону визначає,
що протягом дії цього Закону інші
Закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Таким чином, беручи до уваги положення
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» та враховуючи, що в
спірній квартирі площею 50,1 кв.м.
проживають відповідачі, спірна
квартира перебуває в іпотеці для
забезпечення належного виконання умов
споживчого кредиту, такий надано в
іноземній валюті, а тому суд приходить
до висновку про неможливість звернення
стягнення на спірну квартиру під час
дії мораторію на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення споживчих кредитів в
іноземній валюті.

Підстав, які б виключали можливість
застосування норм Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» до
правовідносин, що виникли між
позивачем та відповідачами, в судовому
засіданні не встановлено.

Зокрема, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60
ЦПК України з наданням доказів у
відповідності до ст.ст. 57-59 ЦПК України
представником позивача не було
представлено суду жодних доводів чи
заперечень, які б виключали можливість
застосування цього Закону до спірних
правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, а також
приписи ст. 16 ЦК України, згідно з якою
суд може захистити цивільне право або
інтерес у спосіб, що встановлений
договором або законом, суд приходить до
висновку, що в даному випадку відсутні
підстави для захисту прав позивача
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення відповідачів з
квартири у зв'язку з введенням
мораторію на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
споживчих кредитів в іноземній валюті,
а тому на даний час ця обставина
унеможливлює задоволення позовних
вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

За наведених обставин суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню та в такому слід відмовити.
Крім цього, на думку суду, позивач не
позбавлений права при зміні обставин, а
саме скасування мораторію, повторно
звернутися до суду з аналогічним
позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України на користь позивача із
відповідачів слід стягнути понесені
судові витрати в сумі 3654,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 16
ЦК України, Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 10,
11, 57-60, 88, 208, 203, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :