Справа № 638/727/14 - Ц
Номер провадження 2/638/1773/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.08.2014 р.
Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого
Штих Т. В.

за участю секретаря
Кондратюк І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Дзержинський районний відділ у
м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6
звернулися 21.01.2014 р. до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовною
заявою, в якій просять суд позбавити
права користування жилим приміщенням
та зняття з реєстраційного обліку, а
саме: квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1

07.02.2014 р. до Дзержинського районного
суду м. Харкова надійшов уточнений
позов ОСОБА_1, в якому він просить суд
позбавити права користування жилим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, а саме: квартирою АДРЕСА_1
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування заявленого позову
позивач ОСОБА_1 зазначає, що він є
відповідальним наймачем квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Крім членів його
родини, в квартирі зареєстрований
відповідач - ОСОБА_2, колишній чоловік
його доньки. В 1998 році шлюб між його
донькою та відповідачем розірваний, з
2006 р. відповідач в спільній квартирі не
мешкає, його особистий речей в ній
немає. Позивач змушений сплачувати
комунальні послуги і за відповідача,
який в квартирі не мешкає, не сплачує
комунальні послуги за себе.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, просив суд задовольнити позов
на тих підставах, які викладені в ньому.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, причину неявки суду не
повідомив, про дату та час судового
засідання був повідомлений своєчасно
та належним чином.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_4 пояснила, що вона зареєструвала
шлюб з ОСОБА_2 29.12.1995 р. та зареєструвала
його в квартирі своїх батьків за
адресою: АДРЕСА_1, в 1998 р. вони розірвали
шлюб, але продовжували проживати разом.
З 2006 р. відповідач ОСОБА_2 у вказаній
квартирі не мешкає, на зв'язок не
виходить, його місце проживання не
відомо.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_5 пояснила, що відповідач ОСОБА_2 -
це колишній чоловік її доньки, який в 2006
р. виїхав з їхньої квартири і до
сьогоднішнього часу не повертався,
його місце проживання їй не відоме.

В судове засідання представник третьої
особи Дзержинського районного відділу
у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській
області не з'явився, причину неявки
суду не повідомив, про дату та час
судового засідання був повідомлений
своєчасно та належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ч. 1
ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у
матеріалах справи вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 виконавчим комітетом
Орджонікідзевської районної Ради
народних депутатів м. Харкова виданий
ордер 08.06.1983 р. за № 70261, в якому
зазначається, що ОСОБА_1, сім'я якого
склала три чоловіки виданий ордер на
отримання трикімнатної квартири
загальною площею 40,56 кв. м., квартира
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Члени
сім'ї: ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_5 - дружина,
ОСОБА_4 - дочка.

В довідці дільниці № 5 комунального
підприємства «Жилкомсервіс» № 2023 від
29.10.2013 р. зазначається, що в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані
наступні особи: наймач - ОСОБА_1, 1942 р. н.,
дружина - ОСОБА_5, 1948 р. н., дочка - ОСОБА_4,
1968 р. н., колишній чоловік доньки -
ОСОБА_2, 1965 р. н., онук - ОСОБА_6, 1988 р. н.,
правнук - ОСОБА_9, 2011 р. н.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24.04.1998 р. по справі № 2 -
4887/1998 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
зареєстрований 29.12.1995 р. в
Дзержинському відділі РАГС м. Харкова,
актовий запис 1274 розірваний.

В акті, затвердженого начальником
житлово - експлуатаційної дільниці № 28
Ющенко С. А. від 05.10.2006 р. зазначено, що в
квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з
17.02.2006 р. та до теперішнього часу в
квартирі не мешкає.

Шлюб між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною
ОСОБА_4 розірвано, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 301 від
27.09.2011 р. Після реєстрації розірвань
шлюбу присвоюються прізвища: їй -
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою
позивача ОСОБА_1, вони мешкають в одному
тамбурі, вона дуже давно не бачила
ОСОБА_2, років п'ять точно.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернути
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

Так із змісту позовної заяви
вбачається, що ОСОБА_1 просить усунути
йому перешкоди у користуванні
квартирою за адресою: АДРЕСА_1. При
цьому посилався на та ст. ст. 71, 72 ЖК
України, ст. ст. 383, 405 ЦК України.

В довідці комунального підприємства
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» від 17.02.2014 р. № 1600389
зазначається, що інвентаризація та
реєстрація права власності на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК
України власник має право звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд (частина 1
статті 319 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 не зареєстровано, тому підстав
для застосування положень ст. ст. 383, 405
ЦК України, на які посилається позивач,
суд не вбачає.

Суд вбачає можливим захистити права
позивачам ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 71, 72
ЖК України.

За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

За ст. 72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12.04.1985 р.
№ 2 передбачено, що у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України),
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду тощо) суд
може продовжити пропущений строк.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач зазначав, що ОСОБА_2 з 2006 року не
проживає у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1. Ні позивач, ні члени його
родини не перешкоджали відповідачу у
праві на користування квартирою, він
виїхав добровільно, де він знаходиться
не відомо. Допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила,
що більше п'яти років не бачила ОСОБА_2 у
вищевказаній квартирі.

Суд вважає, що вимоги позивача
обґрунтовані та підлягають захисту в
порядку, передбаченому ч. 2 ст. 16 ЦК
України, а саме: суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом, тобто в порядку,
передбаченому ст. 72 ЖК України, не
шляхом позбавлення відповідача права
користування жилим приміщенням, а
шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 понад
шість місяців.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" № 1382-IV від
11.12.2003 р. зняття особи з реєстрації
місця проживання здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Вимоги позивача в частині усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом зняття відповідача з
реєстраційного обліку є незаконними,
оскільки зняття з реєстрації
здійснюється на підставі рішення суду
про позбавлення права користування
спірною квартирою, а тому вони не
підлягають задоволенню.

На підставі ст. 7 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" № 1382-IV від
11.12.2003 р., ст. 16 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК
України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 209,
212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Дзержинський районний відділ у м.
Харкові ГУ ДМС у Харківській області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку задовольнити
частково.

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
(квартирою), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд міста
Харкова протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Головуючий: