Справа № 359/9384/14-ц
Провадження № 2/359/2489/2014
Бориспільський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року
м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Кабанячого Ю.В.

при секретарі Тоцькій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Іванківської сільської ради
Бориспільського району, третя особа:
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, про визнання права
власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

12.09.2014 року позивач звернулась до суду з
вказаним позовом, яким просить -
визнати за нею в порядку спадкування,
право власності на домоволодіння під
№29 по вул. 9-го Січня в с.Іванків,
Бориспільському районі, що належало її
чоловіку ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько - ОСОБА_3. Після його смерті
відкрилась спадщина, до складу якої
увійшло домоволодіння під АДРЕСА_1
Померлим заповіт не складався. Вона є
спадкоємицею першої черги за законом,
інші спадкоємці відсутні. Після смерті
чоловіка вона, звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини
Однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину на домоволодіння
нотаріус їй відмовив, посилаючись на те
що, воно не було зареєстровано у
вставленому законом порядку та
відсутній відповідний
правовстановлюючий документ. Проте,
факт наявності та володіння даного
домоволодіння підтверджується,
відповідним технічним паспортом,
витягом з господарської книги,
довідками сільської ради. З огляду на
те, що іншої можливості оформити
домоволодіння немає позивач і
звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, проте від її представника
ОСОБА_4 надійшла заява в якій він
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі просить їх задовольнити та
справу слухати у його відсутність.

Від відповідача Іванківської
сільської ради надійшла заява, в якій
остання просить справу слухати у
відсутності їхнього представника,
проти позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи Сосюк Я.О. в
судове засідання не з'явився, проте
надав суду письмові пояснення в яких
зазначає, що спадкове домоволодіння є
фактично об'єктом самочинного
будівництва, оскільки не було
зареєстровано, спадкодавець не набув
права власності на нього, тому до
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права які належали
спадкодавцю. При вирішенні рішення
покладається на думку суду.

Суд дослідив, оцінив та проаналізував
всі зібрані у справі докази у їх
сукупності і дійшов до висновку про
наявність достатність підстав для
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.6). Родинні
зв'язки померлого з позивачем
підтверджуються відповідним
свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1
(а.с.7) та відміткою в паспорті позивача
згідно якої вона уклала шлюб з ОСОБА_6
(а.с.5).

Після його смерті відкрилась спадщина,
яка складається з домоволодіння під
АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визнані у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261- 1265 ЦКУ.

Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

З дослідженої копії спадкової справи
№8/2013 щодо майна померлого ОСОБА_3,
слідує, що спадкування відбувається за
законом.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 31.10.2013 р. позивачу був визначений
додатковий місячний строк для подання
заяви про прийняття спадщини (а.с.10-11).

29.11.2013 р. позивач, як спадкоємець першої
черги подала нотаріусу заяву про
прийняття спадщини, що підтверджується
витягом про реєстрацію в спадковому
реєстрі №35921993 (а.с.12). Інші спадкоємці
після смерті ОСОБА_3 відсутні.

5 грудня 2013 року держаним нотаріусом
Бориспільської міської нотаріальної
контори позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину на домоволодіння
було відмовлено,оскільки позивачем не
подані всі необхідні документи для
вчинення нотаріальної дії. В даному
випадку відповідний
правовстановлюючий документ на
домоволодіння.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять всі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинились внаслідок
його смерті.

Згідно ст.267 ЦК України при наявності
поважних причин, якими в даному випадку
визнано необізнаність з діючим
законодавством, порушене право
підлягає захисту.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 вказаного
Закону, реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема такими, як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання
права власності на житлові будинки,
споруди у порядку спадкування, записи у
погосподарських книгах оцінюються у
сукупності з іншими доказами,
наприклад, ухваленими органами
місцевого самоврядування рішеннями
про оформлення права власності
громадян на будинки, технічним
паспортом на будівлі, документами про
відведення в установленому порядку
земельних ділянок під забудову тощо.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ
від 16.05.2013 року відмічено, що право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у
випадках відсутності
правовстановлюючих документів та
відсутності реєстрації об'єкта
нерухомості за спадкодавцем (на ім'я
спадкодавця) суди в основному
задовольняють вимоги спадкоємців про
визнання права власності на нерухоме
майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК,
відповідно до якої позов про визнання
права власності може бути пред'явлений,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати власником документа, який
засвідчує його право власності.

Даний підхід, закріплено також в п. 37
Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014
року «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», де вказано, що з
урахуванням положень частини першої
статті 15 та статті 392 ЦК власник майна
має право пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Виходячи зі змісту наведених норм
права, потреба в такому способі захисту
права власності виникає тоді, коли
наявність суб'єктивного права власника
не підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється, а не в
тому разі, коли цими особами не
виконується відповідне рішення суду,
ухвалене раніше.

Як встановлено в судовому засіданні,
спадкове домоволодіння було
побудовано в 1961 році. З даних довідки
Іванківської сільської ради №1242 від
27.11.2013 року слідує, шщо згідно з записом
погосподарської книги № 15,
домоволодіння в АДРЕСА_1 рахується за
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с.19). Згідно довідки Іванківської
сільської ради від 15.05.2013 року (а.с.18)
ОСОБА_3 мав у користуванні земельну
ділянку розміром 0,25 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1

Технічний паспорт на вказане вище
домоволодіння був виготовлений
29.05.2013р., вже після смерті спадкодавця.
Дійсна інвентаризаційна вартість
домоволодіння згідно оцінки
Бориспільського районного БТІ станом
на 29.05.2013р. становить 72459,00 гривень
(а.с.14-17).

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ
Інструкції про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
від 31.01.1966 року, затвердженої
заступником міністра комунального
господарства Української РСР 31.01.1966
року, погодженої заступником голови
Верховного суду Української РСР 15.01.1966
року (втратила чинність 19.01.1996 року), при
відсутності правовстановлюючих
документів право власності на
нерухоме майно, що знаходиться в
сільській місцевості, може бути
підтверджено довідкою виконавчого
комітету відповідної місцевої ради та
висновком інвентар бюро.

Як випливає з цього нормативного акту
запис у по господарській книзі є акт
органу влади, що підтверджує право
приватної власності.

Таким чином, можливо прийти до
висновку, що ОСОБА_3 згідно діючого на
час побудови та здачі в експлуатацію
володів спадковим будинком на праві
власності.

Враховуючи вищевказані обставини суд
критично оцінює пояснення третьої
особи, щодо визначення спадкового
домоволодіння об'єктом самочинного
будівництва.

У відповідності до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом і
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом. Однією з законних
підстав набуття права власності є
спадкування.

Згідно листа Міністерства юстиції
України «Щодо порядку оформлення
документів в разі смерті власника
нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року
№19-32/319, «у разі смерті власника
нерухомого майна, первинна реєстрація
права власності на яке не була
проведена і правовстановлюючий
документ відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися у
судовому порядку».

Відповідачем у справі є відповідна
сільська рада, яка в силу ст.335 ЦК
України наділена повноваженням
ініціювати питання про передачу
безхазяйного майна у комунальну
власність. Відзивом на позову заяву
сільська рада не заперечує проти
визнання за позивачем права власності
на домоволодіння. Дана обставина
свідчить про те, що задоволення
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свобод чи
інтересів інших осіб.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого майнового та
немайнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права /п.1
ч. 2 ст. 16 ЦК України/.

Враховуючи те, що позивач являється
єдиним спадкоємцем за законом після
смерті свого батька ОСОБА_3, тому вона
має право на набуття права власності на
своє ім'я на майно спадкодавця, яке йому
належало на правових підставах, однак
не було належним чином ним
зареєстровано.

Відповідно до Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (в редакції від
01.01.2013 року), рішення суду є
правовстановлюючим документом, на
основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 16, 61, 88, 212-215, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Іванківської сільської
ради Бориспільського району, третя
особа: Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, про визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння під АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду

Київської області
Ю.В. Кабанячий