Справа № 489/3740/14-ц
Номер провадження 2/489/1722/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Шевченка А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (далі
- позивач) до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" (далі - відповідач або Банк)
про стягнення надмірно сплачених
коштів,

встановив

В травні 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача
мотивуючи свої вимоги тим, що 28.03.2005 між
нею та Банком було укладено кредитний
договір № NKVPGK04040020, за умовами договору
їй було відкрито невідновлювальну
кредитну лінію на придбання квартири в
сумі 140 000,00 дол. США строком до 27.03.2025.
Також 01.06.2005 між нею та Банком було
укладено додаткову угоду № 1 до
кредитного договору, якою змінено
умови договору.

24.01.2014 нею здійснено останній платіж у
сумі 35 930,80 дол. США, в той же день
договір було розірвано в зв'язку з його
повним виконанням.

Після розірвання договору в неї
виникли сумніви щодо вірності
нарахування відповідачем процентів за
користування кредитними коштами. З
отриманої нею виписки банку, нею було
з'ясовано, що у березні 2007 року вона
повністю виконала всі зобов'язання
перед відповідачем та Банк
безпідставно отримав 256 516,99 дол. США.

За таких обставин, відповідачем
порушено її права, як споживача послуг
шляхом надання їй недостовірної
інформації та розрахунків платежів за
кредитним договором.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд визнати кредитний договір
№ NKVPGK04040020 від 28.03.2005 виконаним з 28.03.2007
та стягнути з відповідача на її користь
надмірно сплачені кошти за кредитним
договором у сумі 256 516,99 дол. США.

В серпні 2014 року позивач надала суду
заяву про уточнення позовних вимог та
просила суд визнати кредитний договір
№ NKVPGK04040020 від 28.03.2005 виконаним з 28.03.2007
та стягнути з відповідача на її користь
надмірно сплачені кошти за кредитним
договором у сумі 354 632,90 дол. США, а саме:
256 516,69 дол. США - сума надмірно сплачених
коштів; 26 746 дол. США - 3% річних; 71 369,21 дол.
США - загальна сума індексу інфляції.

Крім того, 20.10.2014 представник позивача -
адвокат ОСОБА_1 надав суду заяву про
розмір судових витрат, в якій просив
суд стягнути з відповідача вудові
витрати на оплату правової допомоги у
розмірі 100 000,00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав уточнені позовні
вимоги та просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

28.03.2005 між Банком та відповідачем було
укладено кредитний договір № NKVPGK04040020.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору,
Банк зобов'язався надати позичальнику
кредитні кошти шляхом: видачі готівки
через касу на строк по 27.03.2025 включно, в
вигляді невідновлювальної кредитної
лінії в розмірі 167 497,51 дол. США на
наступні цілі: придбання квартири в
сумі 140 000,00 дол. США та на сплату
страхових платежів в сумі 27 497,51 дол.
США, з сплатою за користування кредитом
відсотків в розмірі 1,00% в місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом та
щомісячної комісії в розмірі суми 0,22%
від суми виданого кредиту, плюс комісії
за дострокове погашення кредиту у
відповідності до п. 1.5 даного договору.
Періодом сплати вважати період з 21 по 27
число кожного місяця.

Погашення заборгованості за даним
кредитом (за виключенням комісії, яка
виплачується в момент надання кредиту)
здійснюється в наступному порядку:
щомісячно в період сплати позичальник
зобов'язаний надавати банку грошові
кошти (щомісячний платіж) в сумі 1 865,09
дол. США для погашення заборгованості
за кредитним договором, яка
складається з заборгованості за
кредитом, відсотків та комісії.

Для виконання даного договору Банк
відкрив позичальнику:

рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів,
які направлені на погашення
заборгованості;

кредитний рахунок НОМЕР_2;

рахунок по відсоткам НОМЕР_3;

рахунок для обліку комісії НОМЕР_4 (а. с.
7-9).

01.06.2005 між Банком та позивачем було
укладено Додаткову угоду № 1 до
кредитного договору № NKVPGK04040020 від
28.03.2005, відповідно до якої п. 1.1
кредитного договору викладено в
наступній редакції: Банк зобов'язався
надати позичальнику кредитні кошти
шляхом: видачі готівки через касу на
строк по 27.03.2025 включно, в вигляді
невідновлювальної кредитної лінії в
розмірі 167 497,51 дол. США на наступні цілі:
придбання квартири в сумі 140 000,00 дол.
США та на сплату страхових платежів в
сумі 27 497,51 дол. США, з сплатою за
користування кредитом відсотків в
розмірі 1,00% в місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом та
щомісячної комісії в розмірі суми 0,14%
від суми виданого кредиту, плюс комісії
за дострокове погашення кредиту у
відповідності до п. 1.5 даного договору.
Періодом сплати вважати період з 21 по 27
число кожного місяця ( а. с. 10).

Отже, на час укладення кредитного
договору, позивач була ознайомлена з
умовами кредитування, сторони мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності і волевиявлення
учасників договору було вільним.

Виконання банком зазначених умов
підтверджено позивачем, так як
особисто підписавши кредитний договір,
вона засвідчила отримання зазначеної
інформації та те, що погодилась з
умовами кредитного договору. Крім того,
позивачем щомісячно вносилися
мінімально необхідні платежі на
погашення даного кредиту, що є
підтвердженням схвалення правочину.

24.01.2013 між Банком та позивачем укладено
додатковий договір № 2 до кредитного
договору № NKVPGK04040020 від 28.03.2005, за
умовами якого сторони домовилися
розірвати кредитний договір в зв'язку з
його повним виконанням згідно п. 5
кредитного договору (а. с. 11).

Позивач в обґрунтування своїх вимог
зазначила, що з отриманої нею виписки
банку по рахунку № НОМЕР_1, нею було
з'ясовано, що у березні 2007 року вона
повністю виконала всі зобов'язання
перед відповідачем та Банк
безпідставно отримав 256 516,99 дол. США.,
чим порушив її права, як споживача
послуг шляхом надання їй недостовірної
інформації та розрахунків платежів за
кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Так, позивачем не надано платіжного
документу, який підтверджував би
внесення нею суми коштів 135 188,45 дол. США
одним платежем на погашення кредитної
заборгованості. А її посилання на те, що
повна сплата нею суми заборгованості
підтверджується довідкою банку
(витягом) за рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_4,
де зазначено, що в березні 2007 року нею
перераховано Банку 135 188,45 дол. США,
спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.02.2007 між Банком та Юкрейн Мортгейдж
Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ був укладений
договір купівлі-продажу (відступлення)
прав вимоги за договорами про іпотечні
кредити.

За умовами зазначеного договору Банк
продав, а Юкрейн Мортгейдж Лоун
Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ купив іпотечні
активи, в тому числі і актив по
іпотечному кредиту ОСОБА_3

Згідно з зазначеним договором у
березні 2007 року на рахунок НОМЕР_1
поступили платежі у сумі: 135 188,45 дол. США
- 01.03.2007 , призначення платежу
"перерахування коштів згідно договору
від 19.02.2007", що підтверджується довідкою
банку (витягом) за рахунком № НОМЕР_1
ОСОБА_4 ( а. с. 84); 722,91 дол. США - 03.03.2007,
призначення платежу "перерахування
коштів згідно договору від 19.02.2007" ( а. с.
84); 196,00 дол. США - 07.03.2007, призначення
платежу "перерахування коштів згідно
договору від 19.02.2007" ( а. с. 84).

Посилання представника позивача на те,
що сплата позивачем заборгованості за
кредитним договором підтверджується
меморіальним ордером № 70301LOISN від 01.03.2014
( а. с. 95) не враховуються судом виходячи
з такого.

Відповідно до Постанови Національного
банку України від 21.01.2004 N 22 "Про
затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті» меморіальний
ордер - розрахунковий документ, який
складається за ініціативою банку для
оформлення операцій щодо списання
коштів з рахунку платника і
внутрішньобанківських операцій
відповідно до Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та нормативно-правових актів
Національного банку.

Тобто, зазначений меморіальний ордер
лише підтверджує зазначене
перерахування коштів згідно з
договором від 19.02.2007 між Банком та
Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1
ПІ-ЕЛ-СІ про відступлення Банком прав
вимоги за договорами про іпотечні
кредити, в тому числі і за договором з
позивачем. Таким чином, зазначені
документи вказують на те, що позивачем
сума 135 188,45 дол. США одним платежем не
вносилась, а ці кошти були перераховані
з одного банківського рахунку на інший,
що підтверджується меморіальним
ордером.

Посилання представника позивача на те,
що ПАТ "Приватбанк" не могло
обслуговувати кредитний договір №
NKVPGK04040020 від 28.03.2005, оскільки відступило
право вимоги за ним Юкрейн Мортгейдж
Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ також не може
бути прийнято судом, враховуючи таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України
боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж. Якщо боржник не був
письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК
України).

За такого, право вимоги у нового
кредитора та обов"язок боржника перед
новим кредитором виникає після
направлення боржнику повідомлення про
відступлення права вимоги.

Оскільки, матеріали справи не містять
документів про одержання позивачем
письмового повідомлення від Банку або
Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1
ПІ-ЕЛ-СІ про відступлення права
грошової вимоги до останнього, то й
права грошової вимоги по відношенню до
ОСОБА_4 є в Банку, а не в Юкрейн
Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ.

Дослідивши докази долучені до
матеріалів справи щодо їх належності і
допустимості, оцінивши їх в сукупності,
суд дійшов висновку про те, що в
задоволенні позову слід відмовити в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" про
стягнення надмірно сплачених коштів
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв