Справа № 1321/1087/12
Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/4655/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря -
Азенко М.В.

з участю: позивача
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи -
приватного нотаріуса ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 на рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
10 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб
ОСОБА_5, приватного нотаріуса
Сокальського районного нотаріального
округу ОСОБА_4, Сокальської державної
нотаріальної контори, про визнання
заповіту недійсним та за позовом
третьої особи з самостійними вимогами
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб
ОСОБА_2, приватного нотаріуса
Сокальського районного нотаріального
округу ОСОБА_4, Сокальської державної
нотаріальної контори, про визнання
заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із вказаним позовом, уточненим в
процесі розгляду справи, про визнання
недійсним заповіту, складеного ОСОБА_6
в користь ОСОБА_3, який посвідчений
приватним нотаріусом Сокальського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
07.11.2011р.

Свій позов обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_6, який
до дня смерті поживав за адресою
АДРЕСА_1 16.12.2011р. позивачка, як
спадкоємець першої черги, подала в
Сокальську державну нотаріальну
контору заяву про прийняття спадщини,
проте виявилось, що 07.11.2011р., за 5 днів до
смерті батька, приватним нотаріусом
Сокальського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 був посвідчений заповіт
від імені батька, яким він заповів усе
своє майно, в тому числі квартиру, в
якій проживав, своїй дружині -
відповідачці ОСОБА_3 Даний заповіт був
посвідчений за місцем проживання
батька позивачки, а не за місцем роботи
нотаріуса.

Позивачка зазначає, що про те, що її
батько перебував у шлюбі з ОСОБА_3
нікому не було відомо, крім цього
батько запевняв, що заповіт складе на
ім'я позивачки. Вважає вказаний
заповіт, складений на ім'я відповідачки
ОСОБА_3, недійсним, оскільки такий
складено з порушенням вимог щодо його
форми та місця посвідчення. Вказує, що
батько був хворим, мав поганий зір, тому
самостійно він не міг прочитати
заповіт, проте в самому заповіті немає
відмітки про те, що заповіт батьку було
прочитано іншою особою, що свідчить про
порушення щодо форми і змісту
заповіту. Також зазначає, що підпис на
заповіті вчинений не її батьком, а
іншою особою, оспорюваний заповіт було
посвідчено за місцем проживання батька
позивачки о 16 год. 20 хв. 07.11.2011р., проте за
даними журналу обліку викликів
нотаріуса за межі нотаріальної контори
та робочого місця нотаріуса, нотаріус в
цей час перебувала на своєму робочому
місці та покинула його за викликом
батька позивачки лише о 16 год. 40 хв. На
підставі наведеного просила
задовольнити ї позов.

У грудні 2012 року третя особа по справі
ОСОБА_5 подав самостійний позов, в якому
просив визнати недійсним заповіт
складений від імені ОСОБА_6 в користь
ОСОБА_7, посвідчений приватним
нотаріусом Сокальського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 07.11.2011р. У
своєму позові зазначає, що вказаний
заповіт є недійним, оскільки на момент
вчинення правочину батько не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними, а також заповіт
складений з порушенням вимог щодо його
форми та місця посвідчення. Просив
задовольнити його позов.

Рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 10 квітня 2014 року
у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_5
відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивачка та
третя особа із самостійними вимогами -
ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інтонації обставин, що
мають значення для справи, просила
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позов. Зокрема зазначає, що відмовивши
у проведенні комплексної
судово-почеркознавчої експертизи, суд
не з'ясував психічний стан батька
позивачки на момент складання
заповіту. Апелянт не погоджується із
поясненнями лікаря-психіатра, стосовно
того, що соматичний стан хворого не має
відношення до його психічного стану, а
сам факт того, що заповіт був
посвідчений за місцем проживання
батька, свідчить про наявність у нього
порушень нервової системи, про це також
свідчать покази свідків. Також вказує
на те, що волевиявлення її батька на
підписання оспорюваного заповіту не
було вільним, оскільки відповідачка
ОСОБА_7, яка була присутня під час
підписання заповіту, через свої дії
викликала у батька негативні емоції,
так як часто виганяла його з хати, не
жила з ним, самовільно прописалась у
квартирі та оформила шлюб, мала бажання
забрати квартиру.

В свої апеляційній скарзі ОСОБА_5
зазначає, що заповіт є недійсним,
оскільки був складений нотаріусом та
підписаний спадкодавцем в той час, коли
нотаріус перебував на своєму робочому
місці, та посвідчений нотаріусом без
внесення попереднього платежу за
вчинення нотаріальної дії та виклик
нотаріуса. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12
листопада 2011р. помер ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 і на день його смерті
залишилось спадкове майно: квартира
АДРЕСА_1 та інше майно, яке він заповів
своїй другій дружині ОСОБА_3 шляхом
складання 07.11.2011р. заповіту,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4 за місцем проживання
спадкодавця (а.с.68 т.1). Заповіт
зареєстрований у Спадковому реєстрі
07.11.2011р. за № 51953376 (а.с.70 т.1).

Заповіт оспорюється дітьми
спадкодавця від першого шлюбу ОСОБА_2
та ОСОБА_5 з підстав, що батько його не
підписував, не розумів значення своїх
дій і не міг керувати ними, заповіт
посвідчено за місцем проживання
спадкодавця з порушенням вимог закону.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною, сторонами вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України.

Статтею 203 ЦКУ встановлено загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинного правочину.

Відмовляючи у задоволенні позовів суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку, що правові підстави для їх
задоволення відсутні, оскільки
відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України, позивачі не довели ті
обставини, на які вони посилались як на
підставу своїх позовних вимог.

Зокрема, за висновком амбулаторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи (акт № 881 від 10 жовтня 2012р.)
ОСОБА_6 впродовж життя хворів
соматичними захворюваннями, розладів
психічної діяльності не виявляв та
психіатрами не оглядався. Під час
госпіталізації висловлював скарги на
загальну слабість, в'ялість, задишку,
набряки на ногах, дискомфорт в правому
під ребер'ї. В описі стану ОСОБА_6 не
описано жодних розладів психічної
діяльності. За показами свідків ОСОБА_6
впізнавав оточуючих, грав в шахмати, не
виявляв неадекватності в поведінці.
Помер через 5 днів після укладення
заповіту.

На основі вищевказаного комісія
прийшла до висновку, що ОСОБА_6 на час
складання заповіту 07.11.2011р. психічним
захворюванням, недоумством, тимчасовим
або іншим хворобливим розладом
психічної діяльності не страждав, тому
на вказаний час міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.
(а.с.152-156 т.1).

З огляду на вказане доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 про протилежне не
заслуговують на увагу як голослівні,
ґрунтуються на припущеннях, разом з
батьком вона багато років разом не
проживала, в тому числі і на день
складення ним заповіту та смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт
складається в письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти,
посвідчені особами, зазначеними у
частині третій цієї статті, підлягають
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Посилання позивачів на те, що ОСОБА_6 не
підписував заповіту від 07.11.2011р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Сокальського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема такі твердження позивачів
спростовуються висновком № 3771
судово-почеркознавчої експертизи від 20
грудня 2013р. наданого Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, відповідно до якого
рукописні тексти на першому та другому
примірнику заповіту від 07.11.2011р., а саме:
«ОСОБА_6. Цей заповіт прочитаний мною
особисто до підписання і відповідає
дійсним моїм наміром і добрій волі»,
підписи від імені ОСОБА_6 в двох
примірниках заповіту, в книзі
реєстрації нотаріальних дій нотаріуса
ОСОБА_8 в графі «Підписи осіб, які
звернулись за вчиненням нотаріальної
дії» - виконані ОСОБА_6 (а.с. 166-174 т.2).

Відповідно до ч.2 ст. 41 Закону України
«Про нотаріат» нотаріальні дії
вчиняються в приміщенні державної
нотаріальної контори, в державному
нотаріальному архіві, в приміщенні, яке
є робочим місцем приватного нотаріуса,
чи приміщення органів місцевого
самоврядування.

В окремих випадках, коли громадянин не
може з'явитися в зазначене приміщення,
а також коли того вимагають
особливості посвідчуваної угоди,
нотаріальні дії можуть бути вчинені
поза вказаним приміщенням.

Таким чином приватний нотаріус ОСОБА_4
на законних підставах 07.11.2011р.
виїжджала до ОСОБА_6 за місцем його
проживання для посвідчення заповіту за
проханням останнього і її виїзд 07.11.11р.
до ОСОБА_6 двічі зафіксовано в журналі
обліку виклику нотаріуса за межі
нотаріальної контори, що
підтверджується записами у цьому
журналі, оглянутого судом першої
інстанції.

В оспорюваному заповіті ОСОБА_6
зазначено місце та година його
складання, заповіт зареєстровано в
спадковому реєстрі 07.11.2011р. о 17 год. 34
хв., що є доказом вчинення вказаної
нотаріальної дії відповідно до
положень ст. 52 Закону України «Про
нотаріат».

Вплив інших осіб на волевиявлення
спадкодавця ОСОБА_6 під час укладення
заповіту, на що посилається апелянт
ОСОБА_2, не підтверджено доказами та
спростовується поясненнями нотаріуса.

Окремі розбіжності в хвилинах
посвідчення заповіту та хвилинах
виїзду нотаріуса до ОСОБА_6, вказані у
журналі виїзду нотаріуса для
посвідчення заповіту та в заповіті, на
його дійсність не впливають.

Враховуючи, що заповіт складений
дієздатною особою, підписаний особисто
спадкодавцем ОСОБА_6 в користь своєї
дружини, з якою перебував в
зареєстрованому шлюбі та спільно
проживав, процедура його посвідчення
та зміст заповіту відповідають вимогам
ЦК України та Закону України «Про
нотаріат», суд правильно прийшов до
висновку про безпідставність позовних
вимог.

Враховуючи, що суд першої інстанції
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, застосував закон,
який поширюється на зазначені
правовідносини, при встановленні
зазначених фактів судом не було
допущено порушень норм процесуального
права, доводи апеляційних скарг та
зміст оскаржуваного рішення також не
дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права, які передбачені
ст.309 ЦПК України як підстав для
скасування рішення, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційних скарг.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк