Номер провадження: 22-ц/785/8576/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою

Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції на ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 02 вересня 2014 року у справі за
поданням Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон України ОСОБА_2», -

ВСТАНОВИЛА:

29.08.2014 року Перший Приморський ВДВС
ОМУЮ звернувся до суду із зазначеним
поданням, по якому просив тимчасово
обмежити у праві виїзду за кордон
ОСОБА_2

Подання заявник отгрунтував тим, що у
провадженні Першого Приморського ВДВС
ОМУЮ перебуває зведене виконавче
провадження, по примусовому виконанні
виконавчих документів - наказ №
3/17-3378-2011 виданий 08.11.2011 року, наказ №
12/17-2712-2011 від 30.08.2011 року, наказ № 916/1697/13
від 02.09.2013 року, наказ № 5017/1250/2012 від
24.07.2012 року, наказ М5017/1733/2012 від 15.10.2012
року, видані Господарським судом
Одеської області, про стягнення з ДП
"САНАТОРІЙ "КРАСНІ ЗОРІ" ЗАТ
"УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ" грошової суми в
розмірі 530834,30 грн. на користь ФОП
ОСОБА_3,; Фірма "SWIFT" МПП; ТОВ "ІНФОКС" в
особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"; ТОВ
"Охоронно-юридична фірма "КАРАБИНЕР».
Однак, рішення суду у строк, наданий на
самостійне його виконання, на цей час
не виконані з вини ОСОБА_2.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 02.09.2014 року відмовлено у
задоволенні подання.

08.06.2014 року Перший Приморський ВДВС
ОМУЮ подав апеляційну скаргу на
вказану ухвалу суду, по якій просить
ухвалу районного суду скасувати,
постановити нову ухвалу про
задоволення подання, посилаючись на
порушення районним судом норм
процесуального права, а також на
незаконність і необґрунтованість
ухвали, оскільки районним судом не були
з'ясовані фактичні обставини у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

При розгляді апеляційної скарги на
ухвалу суду першої інстанції колегія
суддів всесторонньо і повно перевірила
законність і обґрунтованість ухвали на
основі ма теріалів справи, які
досліджувались судом першої інстанції.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини.

У провадженні Першого Приморського
ВДВС ОМУЮ перебуває зведене виконавче
провадження, по примусовому виконанні
виконавчих документів - наказ №
3/17-3378-2011 виданий 08.11.2011 року, наказ №
12/17-2712-2011 від 30.08.2011 року, наказ № 916/1697/13
від 02.09.2013 року, наказ № 5017/1250/2012 від
24.07.2012 року, наказ М5017/1733/2012 від 15.10.2012
року, видані Господарським судом
Одеської області, про стягнення з ДП
"САНАТОРІЙ "КРАСНІ ЗОРІ" ЗАТ
"УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ" грошової суми в
розмірі 530834,30 грн. на користь ФОП
ОСОБА_3,; Фірма "SWIFT" МПП; ТОВ "ІНФОКС" в
особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"; ТОВ
"Охоронно-юридична фірма "КАРАБИНЕР».

Колегія суддів звертає увагу, що
боржником за вказаними рішеннями та
відповідно до зведеного виконавчого
провадження є юридична особа, у той час
як ДВС звертається до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі території України ОСОБА_2, як
керівника державного підприємства.

Крім того, відповідно до ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» регулює порядок
здійснення права громадян на виїзд і
в'їзд на територію України, порядок
оформлення для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
вирішення питання про тимчасове
обмеження боржника фізичної особи або
керівника боржника юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином, системний аналіз
вищенаведених норм свідчить про те, що
до суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника має
звертатись лише державний виконавець
лише у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань під час
примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з
матеріалів справи не вбачається, що
ОСОБА_2 відомо про відкриття
виконавчого провадження та про те, що
вона ухиляється від виконання
зобов'язання за рішеннями суду, яким
чином вона ухиляється від їх виконання,
а також, що вона намагається виїхати за
межі України, щоб уникнути
цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів погоджується з думкою
районного суду про те, що додані до
подання документи - копії постанов про
відкриття виконавчого провадження
самі по собі не доводять факту ухилення
боржника від виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відмову у задоволенні
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон.

Висновки суду першої інстанції
відповідають матеріалам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
чи порушення судом процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення вимог про
забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
є правильною та обґрунтованою,
підстави для її скасування та
ухвалення нової ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 02 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

05.11.2014 року
м. Одеса