У х в а л а

27 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Карпенко С.О., Нагорняка В.А.,Касьяна
О.П., Штелик С.П.,розглянувши у судовому
засіданні заяву представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палат у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014 року
у справі за позовом заступника
прокурора Голосіївського району м.
Києва до Київської міської ради, ОСОБА_8
та ОСОБА_6, третя особа - Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація), про
визнання недійсним рішення, державних
актів на право власності на земельну
ділянку, договорів купівлі-продажу,
відновлення становища, яке існувало до
порушення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року заступник прокурора
Голосіївського району м. Києва
звернувся до суду з позовом, в якому
просив визнати незаконним та скасувати
пункт 893 Додатку № 1 до рішення
Київської міської ради від 18 грудня
2008 року № 922/922; визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га по
АДРЕСА_1, кадастровий номер 8 000 000
000:79:364:0320, виданий ОСОБА_8 і
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) 22 грудня
2009 року № 07-7-05105; визнати недійсним
договір купівлі-продажу цієї земельної
ділянки, укладений 17 грудня 2010 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_6, відновити становище,
яке існувало до порушення шляхом
визнання права власності на зазначену
земельну ділянку за територіальною
громадою м. Києва.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на ті обставини, що рішенням
Київської міської ради від 18 грудня 2008
року № 922/922 «Про передачу громадянам
України земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд та для ведення
садівництва у мікрорайоні Жуляни у
Солом'янському та Голосіївському
районах м. Києва» відведено 975
громадянам земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель та споруд, а також 315
громадянам надано земельні ділянки для
ведення садівництва у мікрорайоні
Жуляни у Солом'янському та
Голосіївському районах м. Києва.

Пунктом 893 цього рішення ОСОБА_8
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку господарських
будівель та споруд, на підставі якого
їй видано державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку,
який зареєстрований Головним
управлінням виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) 22 грудня
2009 року за № 07-7-05105.

17 грудня 2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6
укладено договір купівлі-продажу
зазначеної земельної ділянки,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
17 листопада 2011 року
задоволений позов заступника
прокурора м. Києва в частині скасування
рішення Київської міської ради від 18
грудня 2008 року № 922/922 «Про
передачу громадянам України земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва у мікрорайоні
Жуляни у Солом'янському та
Голосіївському районах м. Києва»,
зокрема й ділянки, виділеної ОСОБА_8.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20 вересня 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року, скасовано постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
листопада 2011 року в частині скасування
оскаржуваного рішення щодо передачі
земельних ділянок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та
ухвалено нове про відмову у
задоволенні позову в цій частині.

Посилаючись на те, що проект
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки ОСОБА_8 не
розроблявся, контролюючими органами не
розглядався та не погоджувався, проект
рішення про передачу у власність
земельної ділянки головним
управлінням земельних ресурсів не
готувався та на розгляд міської ради не
направлявся, експертиза проекту
землеустрою та містобудівної
документації не проводилась, просив
задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 2 вересня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
26 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, договору
купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення
скасовано та ухвалено нове.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1000 га по АДРЕСА_1, кадастровий №
8 000 000 000:79:364:0320, виданий ОСОБА_8 і
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
КМР (КМДА) 22.12.2009 року №
07-7-05105;

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1000 га по АДРЕСА_1, кадастровий №
8 000 000 000:79:364:0320, укладений 17
грудня 2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Рішення суду першої інстанції в
частині вимог про визнання незаконними
та скасування п.893 додатку № 1 до
рішення Київської міської ради від
18 грудня 2008 року № 922/922 -
скасовано і провадження в цій частині
закрито.

Відновлено становище, яке існувало до
порушення шляхом визнання права
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га по АДРЕСА_1, кадастровий
№ 8 000 000 000:79:364:0320 за
територіальною громадою м. Києва.

18 червня 2014 року ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційну скаргу ОСОБА_6
задоволено частково, рішення суду
апеляційної інстанції в частині
закриття провадження за вимогами про
визнання незаконним та скасування п. 893
додатку № 1 до рішення КМР від 18 грудня
2008 року № 922/922 скасовано, а справу в цій
частині направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, в іншій
частині рішення апеляційного суду
залишено без змін.

У вересні 2014 року представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 подав заяву про перегляд цієї
ухвали з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року у справі про
визнання незаконним рішення, визнання
недійсним державних актів про право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення,
якою судові рішення судів попередніх
інстанцій про відмову у задоволенні
позову залишені без змін.

На обґрунтування заяви про перегляд
судового рішення заявник посилається
на ті обставини, що судом касаційної
інстанції при вирішенні подібних
спорів неоднаково застосовані ст. ст.
203, 215 ЦК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судового рішення, на яке посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів вважає, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції, про перегляд якої подана
заява, вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
державний акт на земельну ділянку
виданий на підставі рішення міської
ради, яке скасовано, що є підставою для
визнання акта недійсним, а відтак і
визнання недійсним договору
купівлі-продажу цієї земельної ділянки
на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України та
відновлення становища, яке існувало до
порушення цього права.

Тоді як зі змісту ухвали суду
касаційної інстанції, на яку
посилається заявник, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні позову з тих підстав, що
прокурор не надав доказів на
підтвердження відсутності проекту
землеустрою (технічна документація)
щодо відведення спірної земельної
ділянки та погодження з контролюючими
органами проекту її відведення, а
відтак підстави для задоволення позову
відсутні.

Отже, судами при вирішенні подібних
спорів встановлені різні обставини
справ та надана відповідна оцінка
доказам, яка є різною, а відтак і
зроблені відповідні висновки, тому в
даному випадку не відбулось
неоднакового застосування ст. ст. 203, 215
ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що наведені
заявником доводи не містять ознаки, які
згідно з вимогами статті 355 ЦПК України
є підставою для перегляду судового
рішення касаційної інстанції, а тому у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України потрібно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
заступника прокурора Голосіївського
району м. Києва до Київської міської
ради, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, третя особа -
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація), про визнання недійсним
рішення, державних актів на право
власності на земельну ділянку,
договорів купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення,
за заявою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палат у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:О.М. Ситнік О.П. Касьян
С.О. Карпенко В.А. Нагорняк С.П. Штелик