№ 336/4399/14-ц
пр. № 2/336/2174/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Суркової
В.П.,

при секретарі Рубановій
А.О.,

за участю представника

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначив, що 01.09.2008 року між ЗАТ
«Акцент-Банк» та відповідачкою ОСОБА_2
було укладено кредитний договір без
номеру, за умовами якого відповідачка
отримала кредит у розмірі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

На підставі рішення загальних зборів
акціонерів від 14.05.2009 року змінено тип
Банку та його найменування з Закритого
акціонерного «Акцент-Банк» на Публічне
акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
про що зазначено в Статуті ПАТ
«Акцент-Банк» та 24.09.2009 року проведено
державну реєстрацію вказаних змін
(номер запису в ЄДРПОУ 3039198).

Укладений договір складається з заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг та правил користування
кредитом, згідно цих Умов та правил,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання та автоматично
лонгується на такий же термін за
відсутності протягом цього строку
повідомлення однієї із сторін про
припинення його дії.

Позивачем умови договору були виконані
у повному обсязі, проте відповідачка
свої зобов'язання за кредитним
договором виконує неналежним чином,
внаслідок чого станом на 27.03.2014 року
утворилась заборгованість у розмірі 20
191,35 грн., з яких заборгованість за
кредитом - 2594,18 грн., заборгованість за
відсотками - 9439,49 грн., заборгованість
по комісії за користування кредитом -
6720 грн., штраф (фіксована частина) у
розмірі 500 грн., штраф (процентна
складова) у розмірі 937,68 грн., яку
просили стягнути на свою користь, а
також судові витрати. |

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Циганкова Т.О.
позов підтримала, просила його
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві. Зокрема зазначала, що
строк дії укладеного з відповідачем
кредитного договору щорічно
лонгувався на такий самий термін, тобто
на 12 місяців, сторони не заявляли про
припинення його дії, тому вважає, що
строк позовної давності при зверненні
до суду пропущено не було.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_1 заперечувала проти
позову, зазначила, що укладений між
позивачем та відповідачем договір є
строковим, діяв з 01.09.2008 р. до 01.09.2009 року
і за відсутності заяв сторін про
припинення його дії був пролонгований
на такий самий строк 12 місяців до 01.09.2010
р.

Вважає посилання представника
позивача на те, що така пролонгація
після 22.03.2010 р. відбувалася щорічно
безпідставними, оскільки такі умови не
були передбачені укладеним між
сторонами договором. Крім того, у
відповідності до заяви позичальника,
яка є складовою частиною кредитного
договору, повернення кредитних коштів
визначено періодичними щомісячними
платежами, а тому позовна давність
повинна обчислюватись з моменту
настання строку погашення чергового
платежу, який був зроблений у 2008 році.
Вважає, що позовна заява подана до суду
із пропуском строку позовної давності,
просила відмовити у задоволені позову.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилась, про місце і час
судового розгляду була повідомлена під
час минулого судового засідання, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
розписка, причину неявки суду не
повідомила, заяву про відкладення
справи не надала.

Заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно
вивчивши обставини справи та надані
письмові докази у сукупності, суд
дійшов висновку, що позов задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2008 року між
ЗАТ «Акцент-Банк» та відповідачкою
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
без номеру, за умовами якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Згідно довідки про стандартні умови
кредитування (а.с.9), умов та правил
надання банківських послуг повернення
кредиту здійснюється шляхом сплати
щомісячних платежів.

Відповідачка підтвердила свою
згоду на те, що підписана нею заява
клієнта разом з Умовами та Правилами
надання банківських послуг складає між
ним і банком договір, який відповідно
до п.9.12 вказаних Умов та Правил діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання та автоматично лонгується
на такий же термін за відсутності
інформації однієї із сторін про його
припинення.

Відповідно до п.3.1 Умов
обслуговування платіжних карт, датой
укладання договору є дата відкриття
рахунку, зазначена в розділі «Відмітки
банку» заяви.

За змістом вказаного розділу
заяви відповідача, рахунок картки було
відкрито 01.09.2008 року.

Таким чином, договір про надання
банківських послуг - кредиту у розмірі
3000 гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
був укладений між сторонами 01.09.2008 р., є
строковим, з терміном дії до 01.09.2009 р.

Оскільки протягом часу його дії
сторони не заявляли про припинення дії
договору, він автоматично був
пролонгований на 12 місяців, тобто до
01.09.2010 р., що є кінцевим терміном
повернення кредиту та відповідає
строку дії картки.

Представник позивача в судовому
засіданні посилалася на те, що
пролонгація вказаного вище договору
відповідно до п.9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг
відбувалася щорічно і дія договору не
припинена, оскільки жодна з його сторін
про це не заявила.

Однак за змістом вказаного
представником позивача п.9.12 Умов та
Правил надання банківських
послуг,умова про те, що пролонгація
договору відбувається щорічно
відсутня, зазначено, що договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання і за відсутності заяв
сторін про припинення його дії
автоматично пролонгується на такий
самий строк, тобто на 12 місяців.

Виходячи із викладеного,суд
дійшов висновку, що укладений 01.09.2008 р.
між сторонами кредитний договір діяв
до 01.09.2009 р., був пролонгований на 12
місяців до 01.09.2010 р., підстав вважати
його пролонгованим на інший термін суд
з матеріалів справи не встановив.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК
України ,зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов'язані вправі заявити
в суд вимоги про дострокове повернення
тієї частини позики, що підлягає
сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Згідно із розрахунком
заборгованості ОСОБА_2 здійснила
останню оплату за користування
кредитними коштами 25.11.2008 року, після
чого жодного разу оплату не
здійснювала.

Статтею 256 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК Україи встановлено,
що загальний строк позовної давності
встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатись про
порушення свого права, а за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до матеріалів справи
(вхідний штамп суду), позовна заява до
ОСОБА_2 позивачем подана до суду 05.06.2014
року, тобто за межами строків позовної
давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що позивачем пропущено строк
позовної давності за основним
зобов'язанням і за додатковими
вимогами (неустойка, штраф, пеня), до
яких застосовується спеціальний строк
позовної давності в 1 рік без поважних
причин, про його поновлення не
заявлено, що є підставою для відмови у
позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі
відмови у задоволені позову суд не
стягує з відповідача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 526, 530 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215,
224-227 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.П. Суркова