Справа №580/884/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - ГураНомер провадження
22-ц/788/1674/14 Суддя-доповідач - Дубровна В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах
малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Лебединського районного
суду Сумської області від 06 серпня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», третя особа: Виконавчий
комітет Лебединської міської ради,

про визнання договорів іпотеки
недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 06 серпня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх
дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, по суті
позову.

При цьому вважає, що спірні договори
іпотеки є недійсними, оскільки на
момент укладання вони суперечили
інтересам непрацездатної дочки
відповідача ОСОБА_5, яка була інвалідом
І групи та мала право користування
житловим будинком, який став предметом
іпотеки. Після смерті ОСОБА_7 її
порушені права були успадковані її
малолітніми дітьми відповідно до ч.4
ст.1268 ЦК України, а тому, вважає, що
судове рішення не відповідає
обставинам справи, є необґрунтованим
та ухвалене без повного та об'єктивного
дослідження усіх обставин та з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» Данечкіної О.О, яка проти скарги
заперечує, вивчивши матеріали справи,
перевіривши рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду- залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2, яка діє в інтересах
малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки мати неповнолітніх дітей
ОСОБА_7 в момент укладення договорів
іпотеки була повністю дієздатною
особою, яка мала можливість самостійно
здійснювати свої права і виконувати
обов'язки (доказів протилежного
представником позивачки в судовому
засіданні не надано), тому підстав для
встановлення над нею опікунства на
підставі ст.ст. 58-59 ЦК України та
погодження з органами опіки та
піклування питання укладення
договорів законом не встановлено. Крім
того, ОСОБА_7 не мала права власності на
житловий будинок та земельну ділянку,
на якій він розташований. Право ж
користування об'єктами іпотеки є її
особистим немайновим правом і не
відноситься до матеріальних прав, тому
не спадкується відповідно до
ст.ст.1218-1219 ЦК України. До того ж,
вказане право користування було
припинене в зв'язку зі смертю останньої
- ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тому ні її права, ні
права її неповнолітніх дітей в порядку
спадкування не були порушені. Крім
того, з посиланням на положення
ст.ст.203,215 ЦК України суд дійшов до
висновку, що укладені між ОСОБА_5 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» спірні
договори іпотеки від 16 травня 2008 року
та від 25 червня 2008 року не можуть бути
визнані недійсними, оскільки при їх
укладанні дотримані всі вимоги,
дотримання яких є необхідним для
чинності правочину.

Цей висновок суду узгоджується з
матеріалами справи та відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права.

У квітні 2013 року позивачка ОСОБА_2
(бабуся неповнолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 по
лінії батька ) звернулася до суду,
мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_7 - мати
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Рішенням виконавчого комітету
Лебединської міської ради № 24 від 17
лютого 2010 року вона призначена
опікуном малолітніх дітей та опікуном
над їхнім житлом та майном. ОСОБА_7 була
непрацездатною, оскільки з 05 травня 2005
року по день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_4 року)
перебувала на І групі інвалідності. До
дня своєї смерті вона разом зі своїми
малолітніми дітьми проживала та була
зареєстрована у житловому будинку
АДРЕСА_1 Сумської області, який
належить відповідачеві - ОСОБА_5.(батьку
померлої).16 травня 2008 року та 25 червня
2008 року між відповідачами ОСОБА_10 та
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладені
кредитні договори, у забезпечення
виконання яких укладені договори
іпотеки, згідно з якими в іпотеку
переданий житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1
Сумської області та земельна ділянка
загальною площею 0,2460 га, на якій
розташований зазначений будинок, однак
при укладені вищевказаних договорів
відповідачі не отримали дозвіл в
органі опіки та піклування
Лебединської міської ради, чим
порушили права неповнолітніх дітей.

Просила визнати недійсними укладені
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_5 договори іпотеки від 16 травня 2008
року на підставі ч.6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року №9 правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом. Підстави визнання
правочинів недійсними визначені ст. 215
ЦК України, зокрема: це є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України, а саме: зміст правочину не
може суперечити цивільному Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,що
обумовлені ним; правочин, що вчиняється
батьками (усиновлювачами), не
може суперечити правам та інтересам
іїхіх малолтніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15 травня 2008 року між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5
укладений кредитний договір №
014/9885/82/83703, відповідно до умов якого
останньому надані кредитні кошти в
сумі 29 580 доларів США строком до 15
травня 2018 року з відсотковою ставкою за
користування кредитом 14 % річних, а 25
червня 2008 року -кредитний договір №
014/9885/82/84812, відповідно до якого
останньому наданий кредит в сумі 20 400
доларів США строком на 120 місяців з
відсотковою ставкою за користування
кредитом 14 % річних.

У забезпечення виконання вказаних
зобов'язань між ОСОБА_5 та банком
укладені нотаріально посвідчені
договори іпотеки за реєстровим № 2043
від 16 травня 2008 року та за реєстровим №
2712 від 25 червня 2008 року, відповідно до
умов яких в іпотеку банку ОСОБА_5
передав належний йому на праві
власності житловий будинок з
надвірними спорудами загальною площею
286,2 кв.м, житловою площею 115,3 кв.м та
земельну ділянку площею 0,246 га, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

При укладенні договорів іпотеки ОСОБА_5
в своїх розписках вказав, що він є
одиноким та не має неповнолітніх чи
непрацездатних дітей, що також
підтверджено довідкою Лебединського
міськвиконкому № 3148 від 07 травня 2008
року (а.с. 48-50).

Відповідно до записів в будинковій
книзі по АДРЕСА_1 та картки
поквартирного обліку (а.с.15), на час
укладення вищевказаних договорів за
вказаною адресою була зареєстрована
його донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом
зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з виписки з актів огляду (а.с.10 -12)
ОСОБА_7 вперше 05.05.2005 року встановлена
перша група інвалідності, загальне
захворювання, з черговим переоглядом
30.07.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 померла (а.с.9)

ОСОБА_2 з 17 лютого 2010 року і по даний час
відповідно до рішення виконавчого
комітету Лебединської міської ради № 24
від 17 лютого 2010 року (а.с.14) є опікуном
малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
стверджується копіями свідоцтва про
народження (а.с.7,8), а також опікуном над
їх житлом та майном.

Позивачкою ОСОБА_2 заявлені вимоги в
інтересах неповнолітніх онуків, з
посиланням на те, що спірні договори
іпотеки є недійсними, оскільки на
момент укладення вони суперечили
інтересам непрацездатної доньки
відповідача ОСОБА_5, яка була інвалідом
та мала право на користування житловим
будинком, що став предметом іпотеки.
Після смерті ОСОБА_7 її порушені права
успадковані її малолітніми дітьми. З
такою позицією погодитись не можливо.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_7 не була
власником і їй ніколи не належало на
праві власності іпотечне майно:
житловий будинок та земельна ділянка
за адресою АДРЕСА_1 За життя вона не
зверталась до суду з позовом про
оспорення договору іпотеки, що
свідчить про те, що вона не вважала
порушеним її право на користування
зазначеним житлом через укладення
батьком договору іпотеки будинку.
ОСОБА_7 хоча і була непрацездатною у
зв'язку із встановленням їй першої
групи інвалідності, але вона не
визнавалась недієздатною чи обмежено
дієздатною, над нею не встановлювалась
опіка, а, отже, відсутні підстави для
отримання згоди органу опіки і
піклування для укладення договору
іпотеки.

Крім того, право ОСОБА_7 на
користування житловим будинком
припинилося її смертю, відповідно до
ст. 1218 ЦК України зазначене право не
ввійшло до складу спадщини, воно не
може бути успадковане її малолітніми
дітьми, які мають самостійне право
користування зазначеним житлом.

Заслуговує на увагу і та обставина, що
згідно рішення Апеляційного суду
Сумської області від 04 грудня 2012 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог, заявлених ОСОБА_2.в інтересах
малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання недійсними договорів іпотеки
з підстав проживання у будинку
малолітніх дітей. Рішення набрало
чинності.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів знаходить висновок суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
законним та обґрунтованим.

В апеляційній скарзі не наведені
обставини та докази, які б ставили під
сумнів законність рішення суду першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для
зміни чи скасування судового рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 06 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -