Справа № 456/2961/14-ц
Провадження № 2/456/1580/2014
РІШЕННЯ

іменем України

16 жовтня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Янко Б.
Я.

при секретарі Стасів
О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Стрию
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою у якій просить суд
стягнути з відповідачки ОСОБА_2 у її
користь 50 000,00 грн. на відшкодування
заподіяної моральної шкоди та 250,00 грн.
понесених судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог покладалась на те, що 07.01.2014 року
о 20: 40 год. відповідач ОСОБА_2 по вул.
Чорновола у м. Стрию Львівської
області, керуючи автомобілем БМВ - 560,
д.н.з. НОМЕР_1, під час руху заднім ходом
проявила неуважність та не врахувала
дорожньої обстановки, у результаті
чого здійснила наїзд на неї. Вина
відповідача у даній дорожньо -
транспортній пригоді встановлена
постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 06.02.2012 року.

Після ДТП вона була доставлена у
Стрийську ЦРЛ, у якій вона лікувалась з
07.01.2012 року по 03.02.2012 року з діагнозом:
закрита черепно - мозкова травма, струс
головного мозку, забій нижнього тазу,
забій м'яких тканин обох гомілок,
забійні сильні гематоми обох гомілок.

Наслідками ДТП на даний час є постійний
біль у ногах, хребті, зміна кольору ніг,
язви, розширення підшкірних вен, швидка
втомлюваність, надмірна дратівливість,
якої не було до ДТП. Наслідки від цієї
аварії вона ймовірно буде відчувати до
кінця життя і усвідомлення цього
спричиняє їй значні моральні
страждання.

У зв'язку з цим вважає, що матеріальне
відшкодування заподіяно моральної
шкоди у розмірі 50 000,00 грн. в деякій мірі
зможе компенсувати ті моральні
страждання, які вона пережила під час
ДТП та продовжує переживати на даний
час.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала повністю з
підстав викладених у позовній заяві та
просила суд позов задоволити.

Додатково пояснила, що моральні
страждання, які вона оцінює у 50 000,00 грн
полягають у тому, що після ДТП, вона
постійно відчуває біль голови та біль у
ногах у зв'язку з чим вона не може довго
ходити та втратила сон. Вважає що через
неправомірні дії відповідача, яка
вчинила на неї наїзд вона є фізично,
психологічно та матеріально ущемлена,
у зв'язку з цим вважає що відповідач
зобов'язана відшкодувати їй вище
завдану шкоду.

Також не заперечувала того факту, що її
чоловік взяв у відповідачки кошти на її
лікування у сумі 200 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково.
Підтвердила той факт, що дійсно 07.01.2012
року через неуважність здійснила
автомобілем наїзд на позивача у зв'язку
з чим остання отримала тілесні
ушкодження та перебувала на лікуванні
у Стрийській ЦРЛ. Для компенсації
завданої матеріальної шкоди вона
передала чоловіку позивачки кошти на
її лікування у сумі 200 дол. США. Окрім
цього, згідна у майбутньому
відшкодувати позивачці ОСОБА_1 завдану
матеріальну шкоду, якщо такі вимоги
будуть до неї заявлені.

Що стосується моральної шкоди, то
вважає, що така є завищеною, окрім цього
вона є особою пенсійного віку, а тому
готова відшкодувати моральну шкоду у
розмірі не більше 2 000,00 грн.

Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення справи, заслухавши думку
осіб, які беруть участь у справі суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Так у судовому засіданні встановлено,
що 07.01.2012 року о 20 год. 40 хв. відповідач
ОСОБА_2 по вул. Чорновола у м. Стрию
Львівської області, керуючи
автомобілем «БМВ -560», державний
номерний знак НОМЕР_1, під час руху
заднім ходом проявила неуважність та
не врахувала дорожньої обстановки, у
результаті чого здійснила наїзд на
пішохода, в даному випадку позивача по
справі ОСОБА_1. Остання внаслідок
дорожньо- транспортної пригоди
отримала тілесні ушкодження. Даний
факт підтверджується наявною у
матеріалах справи копією постанови
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 06.02.2012 року,
згідно якої відповідача ОСОБА_2 було
визнано винною у вчинені
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП і накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 340
(триста сорок) гривень.

Згідно копії виписки із медичної
картки стаціонарного хворого від 03.02.2012
року позивачу ОСОБА_1 в результаті
отриманих травм під час ДТП, що мала
місце 07.01.2012 року, було поставлено
діагноз струс головного мозку, забій
кісток тазу, забій м'яких тканин обох
гомілок, забиті гематоми обох гомілок.

Судом з'ясовано той факт, що у
відповідності до постанови про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 11.01.2012 року вищезазначені
тілесні ушкодження, які були виявлені
на тілі ОСОБА_1, згідно висновку
експерта СМЕ № 17 відносяться до легких
тілесних ушкоджень. Тому у зв'язку з
тим, що потерпілій ОСОБА_1 було
заподіяно легких тілесних ушкоджень, а
не середньої тяжкості чи тяжких
тілесних ушкоджень під час дослідчої
перевірки було встановлено, що у діях
відповідача ОСОБА_3 відсутній склад
злочину передбачений ст. 286 КК України,
що стало підставою для винесення
вищевказаної постанови про відмову у
порушення кримінальної справи
відносно ОСОБА_4 за відсутністю складу
злочину.

Таким чином у ході судового розгляду
судом з достовірністю було встановлено
той факт, що відповідач ОСОБА_5 саме з
необережності, а не внаслідок прямого
умислу, здійснила наїзд заднім ходом
на позивача ОСОБА_1 внаслідок чого
завдала їй тілесних ушкоджень, які
відносяться до легких.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України - особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України -
моральна шкода полягає душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦПК України
встановлено, що шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір оренди тощо) володіє
транспортним засобом. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Частиною 3 статті 23 ЦК України
передбачено, що розмір грошового
відшкодування моральної шкоди,
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вони є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Крім того, згідно роз'яснень, які
містяться в пункті 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК
України, постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, що
набрала законної сили, є обов'язковою
для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду.

На підставі вище наведеного суд,
врахувавши визнання відповідачем
ОСОБА_2 вини у вчиненому
адміністративному правопорушенні,
вважає доказаним факт заподіяння
позивачу моральної шкоди, так як
позивач ОСОБА_1 понесла моральні
страждання внаслідок
адміністративного правопорушення
вчиненого відносно неї.

Однак водночас суд вважає, що розмір
моральної шкоди безпідставно
завищений та не знайшов свого
підтвердження в ході судового
слідства.

Так, що ж стосується розміру морального
відшкодування, то при визначені
розміру моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, суд виходить з того, що
ОСОБА_1 внаслідок нанесених їй тілесних
ушкоджень зазнала фізичних та душевних
страждань, оскільки тривалий час
перебувала на лікарняному, що
позбавило її можливості вести звичний
для неї спосіб життя. Крім цього,
позивач ОСОБА_1 перенесла стрес та
душевні хвилювання, втратила сон у
зв'язку з пережитою дорожньо -
транспортною пригодою.

Також суд враховує ті наслідки, які
настали для позивача ОСОБА_1 у зв'язку
із вчиненням по відношенню до неї
неправомірних дій, зокрема той факт, що
остання втратила спокій та стала більш
дратівлива.

Крім того при визначенні розміру шкоди,
яка підлягає відшкодуванню суд
враховує також і майновий стан
відповідача ОСОБА_2, яка не працює та є
особою пенсійного віку, що
стверджується наявною у матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення
НОМЕР_2.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача ОСОБА_1 про те, що моральна
шкода яка була завдана їй полягає
постійних болях голови, ніг та хребта,
оскільки такі твердження можуть бути
підставою для стягнення завданої
матеріальної, а не моральної шкоди, у
випадку підтвердження такої шкоди
наданими квитанціями та чеками про
відповідне лікування.

Також не заслуговують на увагу
посилання позивача у позовній заяві на
той факт, що моральних страждань
спричиняє і та обставина, що відповідач
не вибачилась та не надала жодної
матеріальної підтримки на її
лікування, оскільки такі
спростовуються показами відповідача
ОСОБА_2, яка у судовому засіданні
ствердила, що дала чоловіку позивача 200
доларів США на лікування та готова у
майбутньому відшкодувати завдану
матеріальну шкоду, якщо такі вимоги
будуть пред'явлені. Окрім цього, дані
пояснення відповідача не
заперечувались та не спростовували
позивачем ОСОБА_1 у судовому засіданні.

На підставі вище наведеного, суд повно
та всебічно проаналізувавши матеріали
справи, давши оцінку зібраним доказам,
а також виходячи з принципу розумності
та справедливості, взявши зокрема до
уваги той факт, що у судовому засіданні
знайшов своє підтвердження факт
заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної
шкоди неправомірними діями
відповідача, які були вчинені з
необережності, а не з прямим умислом, а
також взявши до уваги те, що відповідач
ОСОБА_2 частково визнала позовні
вимоги, та врахувавши майновий стан
відповідача, яка є особою пенсійного
віку, суд прийшов до переконливого
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню, а саме з відповідача
ОСОБА_2 слід стягнути на користь
позивача ОСОБА_1 завдану моральну шкоду
у розмірі 2500 (дві тисячі) гривень 00
копійок., що є достатнім розміром для
відшкодування заподіяної позивачу
моральної шкоди.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Тому з відповідача ОСОБА_2 слід
стягнути на користь позивачки ОСОБА_1
судові витрати за оформлення позовної
заяви в сумі 250 (двісті п'ятдесят)
гривень 00 коп. що підтверджується
квитанцією до прибутково касового
ордеру.

Керуючись ст. ст. 11-14,15,16, 23,1167, 1168, 1187 ЦК
України, ст. ст. 3, 15, 88, 10, 62, 209, 212-215 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 2 500 (дві тисячі
п'ятсот) гривень 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
витрати на правову допомогу у розмірі
250,00 (двісті п'ятдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення або десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко