Справа № 369/5619/14
Головуючий у І інстанції Медвідь
Н.О.Провадження № 22-ц/780/4847/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 42
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Малорода С.І.,

При секретарі: Горошук І.С.

розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 01 липня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до
Дочірнього підприємства
"Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства"
Відкритого акціонерного товариства
"Київоблгаз" про стягнення переплати за
природний газ.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
ДП "Києво-Святошинське управління
по експлуатації газового господарства"
ВАТ "Київоблгаз" про
стягнення переплати за природний газ.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22
жовтня 2004 року між нею та відповідачем
був укладений договір про надання
послуг з газопостачання у приватний
будинок АДРЕСА_1.

Працівниками Києво-Святошинської
філії по експлуатації газового
господарства ПАТ "Київоблгаз" 05 червня
2013 року було здійснене виключення
подачі газу до її будинку на підставах,
що у неї є борг за надання послуг з
газопостачання та відсутній договір на
газопостачання.

Позивач зазначала, що їй випадково
стало відомо про заочне рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 грудня .2011 року,
яким було стягнуто з неї на користь ДП
"Києво-Святошинське УЕГГ"
заборгованості за послуги
газопостачання в розмірі 41 094,79 грн., яке
в подальшому скасоване ухвалою
Києво-Святошинського від 19.вересня 2013
року.

При повторному розгляді цієї справи,
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 23
січня 2014 року, в задоволені позовних
вимог було відмовлено.

Позивач зазначала, що під час розгляду
справи їй стало відомо, що станом на
03 жовтня .2011 рік показник лічильника
природного газу у її домогосподарстві
становить 88 237 м3.

Станом на 18 травня 2013 року, до
виключення подачі природного газу у її
домоволодінні показник лічильника
газу становив 104 234 м3, в останній
квитанції від 08 червня 2013 року - 108 234 м3.
В акті виключення подачі газу від 05
червня 2013 року, акті
обстеження від 16 серпня 2013 року та акті
включення подачі газу від 03
вересня 2013 року цей показник
лічильника природного газу у її
будинку становить 10 829 м3.

Тобто, була встановлена дуже велика
різниця в показниках лічильника газу у
її будинку за вказаною адресою.

Позивач вважала, що це сталось через те,
що при заповнені квитанцій на оплату за
природний газ нею помилково
враховувались як цілі числа, цифри на
лічильнику природного газу, що
знаходяться у червоному квадраті, які
при розрахунку кількості спожитого
природного газу не враховуються .

Станом на 08 червня 2013 року різниця в
показниках лічильника у її будинку
становить 97 405 м3 природного газу,
послуги за який їй не надавались, але
позивач за них оплатила. Однак , як
зазначає позивач, відповідач цей факт
не визнає.

Сума трьох процентів річних, за
користування чужими грошовими коштами,
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання, з 01 липня 2013
року по 30 червня 2014 рік включно
становить 2 687 грн. 81 коп., а всього сума
боргу становить: 89 593,62
грн.(основний борг) + 2687 грн. 81 коп.(
проценти) = 92 281 грн. 43 коп.

Позивач просила, стягнути з
відповідача переплату за природний газ
в сумі 89 593 грн. 62 коп.
послуги за який в обсязі 97 405 м3 не
надавались але оплату за це отримано,
три проценти річних за користування
чужими грошовими коштами, прострочення
виконання боржником грошового
зобов'язання в сумі 2 687 грн. 81 коп. та
судовий збір.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 01
липня 2014 року в задоволені позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в
якій просила рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилалась на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушення
норм матеріального та процесуального
права. В апеляційній скарзі зазначала,
що судом не взято до уваги наявну
різницю в показниках лічильника, суд
невірно застосував норми
матеріального права, зокрема правила
надання населенню послуг з
газопостачання, затверджені
Постановою КМ України 09 грудня 1999 року
№ 2246 та Постанову КМ України від 05
липня 2006 року № 938 «Про затвердження
Типового договору про надання
населенню послуг з газопостачання та
внесення змін до постанови № 2246».

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2004 року
між сторонами був укладений договір
про надання послуг з газопостачання у
приватний будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 6-8) .

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 23 січня 2014 року, в
задоволені позовних вимог було
відмовлено (а.с. 10-13). Рішенням суду
встановлено, що позивач не надав
доказів постачання обсягу газу саме в
такий кількості за який просив
стягнути заборгованість, а також в якій
спосіб зараховані кошти, сплачені
ОСОБА_2 відповідно до наданих
квитанцій.

Як пояснила позивача в судовому
засіданні, велика різниця в показниках
лічильника газу у будинку позивачки,
виникла через, те що при заповнені
квитанцій на оплату за природний газ
позивачкою помилково враховувались як
цілі числа, цифри на лічильнику
природного газу, що знаходяться у
червоному квадраті, які при розрахунку
кількості спожитого природного газу не
враховуються.

Посилаючись на квитанції про оплату за
послуги газопостачання, акт виключення
подачі газу від 05.06.2013 року, акт
обстеження від 16.08.2013 року та акт
включення подачі газу від 03.09.2013 року,
судові рішення від 09.10.2013 року та від
23.01.2014 року, позивач стверджує, що
станом на 08 червня 2013 року різниця в
показниках лічильника природного газу
у будинку становить 97 405 м3 природного
газу.

Відносини між газопостачальними
(газорозподільними) підприємствами та
побутовими споживачами природного
газу регулюються Правилами надання
населенню послуг з газопостачання, що
затверджені постановою КМУ від 09.12.1999
та Постановою КМУ від 05.07.2006 року № 938
«Про затвердження Типового договору
про надання населенню послуг з
газопостачання та внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 09 грудня 1999 року № 2246».

Відповідно до п. 4 «Правил надання
населенню послуг з газопостачання»
(надалі Правила), що затверджені
постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року,
«послуги з газопостачання надаються
споживачеві на підставі договору, що
укладається між ним та
газопостачальним підприємством
відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому
порядку».

Згідно із п. 17 Правил, «розрахунковим
періодом для визначення розміру оплати
послуг з газопостачання є календарний
місяць. Плата за надані протягом
розрахункового періоду послуги з
газопостачання вноситься не пізніше 10
числа наступного місяця, якщо
договором не встановлено інший строк».

Зняття показань лічильників газу
проводиться споживачем щомісяця
станом на 01 число місяця, що
настає за розрахунковим.
Газопостачальне підприємство має
право контролювати правильність
зняття показань та оформлення
споживачем платіжних документів».

Зазначений порядок оплати
передбачений і в договорі № 3000527, що
укладений між сторонами 22.10.2004 року, на
виконання вимог Правил.

Плата за надані протягом
розрахункового періоду послуги з
газопостачання вноситься не пізніше 10
числа наступного місяця (п. 17 Правил).
Проте першу оплату позивач здійснила
лише 27 квітня 2005 року, що
підтверджується квитанцією наданою
позивачем на суму 1 383,55 грн. ( а.с. 15).

Положеннями п. 10 Правил встановлено, що
розрахунок населення за надані послуги
з газопостачання здійснюється
починаючи із 01 січня 2007 року за
роздрібними цінами, диференційованими
залежно від обсягів споживання, що
встановлені НКРЕ (постанова від 13 липня
2010 року № 812), за показниками
лічильників газу, а в разі їх
відсутності - за нормами споживання
природного газу.

Застосування роздрібних цін,
диференційованих залежно від річних
обсягів споживання, у поточному році
для споживачів здійснюється залежно
від річного обсягу використання
природного газу ( зафіксованого на
особових рахунках споживача ) у
попередньому році.

Газопостачальні підприємства
проводять щороку станом на 01 січня
перерахунок оплати вартості
використаного природного газу.

Якщо за підсумками попереднього року
використання природного газу
споживачем не відповідає обсягам, на
підставі яких визначалась ціна на
природний газ, зокрема у разі
збільшення обсягу використаного
природного газу порівняно з
встановленим у попередньому році,
споживач зобов"язаний протягом трьох
місяців з дати здійснення перерахунку
сплатити газопостачальному
підприємству різницю його вартості. У
разі зменшення обсягу використаного
природного газу порівняно з
встановленим у попередньому році,
різниця у вартості газу залишається на
особовому рахунку споживача і
зараховується в рахунок майбутніх
платежів.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин;

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права, визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
порушення, примусове виконання
обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків, відшкодування моральної
шкоди, визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка
вважає, що її право порушене, може
скористатися не будь-яким, а цілком
конкретним способом захисту свого
права, який, як правило, визначається
спеціальним законом (Цивільний Кодекс
чи інший акт цивільного законодавства),
що регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Відсутність порушеного права, чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту, способам,
визначеним законодавством є підставою
для відмови у позові.

Всі обсяги спожитого природного газу
підтверджені квитанціями споживача.
(а.с. 15-22).

Вірним є висновок суду щодо
безпідставності вимог позивача про
стягнення переплати за газ з підстав
ст. 1212 ЦК України, та стягнення 3% річних
з підстав ст. 536 ЦК України.

Вірним є висновок, що позивач
посилаючись на Правила, невірно
тлумачить зміст та порядок
застосування, а тому твердження ОСОБА_2
про стягнення з відповідача
переплати за спожитий природний газ є
безпідставними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми, в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вірно дійшов висновку,
що позивач не надала доказів наявності
прав, свобод чи інтересів, які були
порушені, невизнані чи оспорені
відповідачем. Наданий розрахунок
переплати за надання послуг з
газопостачання, правильність якого
належним чином не підтверджена.

Таким чином, не доведено факту
наявності порушення права та законних
інтересів позивача, не доведено факту
протиправної поведінки відповідача, та
причинний зв»язок з можливим
порушенням прав та законних інтересів
позивача, про що зазначено вище.

Позивач не довів тих обставин на які
посилався як на підставу позовних
вимог, не надав докази в обґрунтування
своїх вимог, не спростував тих обставин
на які посилалися представники
відповідача в обґрунтування своїх
заперечень, не надав таких доказів і до
апеляційної скарги.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 01
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: