АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________
Головуючий І інст.: - Губська Я.В.
Провадження №22-ц/790/7719/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: - Кокоші
В.В.,

суддів: - Бобровського В.В.,
Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 9 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, 3 - особи:
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області, ПАТ «Укрсоцбанк» -
про визнання договору купівлі-продажу
автомобілів дійсним, визнання права
власності на автомобілі, скасування
арешту,

в с т
а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся в
суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що 10 лютого 2010 року він та
ОСОБА_7 уклали договір купівлі-продажу
транспортних засобів, згідно з яким він
придбав у відповідача автомобілі Volkswagen
T4 multivan, Volkswagen Passat, Mersedes-benz 416 cdi, Toyota Land
Сruser, Toyota Land Сruser Prado та сплатив за них
продавцю 630 000 грн.

Вказані автомобілі були передані
йому ОСОБА_7 одночасно з підписанням
договору купівлі-продажу та видачею
розписок, після чого він
використовував автомобілі на власний
розсуд до накладення на них державною
виконавчою службою арешту та їх
вилучення.

При укладанні договору він та
ОСОБА_7 домовилися про нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу
автомобілів протягом 30 днів з моменту
його підписання, однак відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення укладеного договору, що
спонукає його звернутися з позовом в
суд.

Посилаючись на вказані обставини
та ст. ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України, ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», ОСОБА_6 просив суд
визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобілів, укладений
10 лютого 2010 року між ним та ОСОБА_7

Визнати за ним право власності на
автомобілі Volkswagen T4 multivan, номер шасі
НОМЕР_7; Volkswagen Passat, номер шасі НОМЕР_8 ;
Mersedes-benz 416 cdi номер шасі НОМЕР_9; Toyota Land
Сruser, ідентифікатор НОМЕР_10 Toyota Land Сruser
Prado, номер кузова НОМЕР_1 .

Скасувати арешти, виключити з опису
та зняти всі обмеження з автомобілів
Volkswagen T4 multivan, Volkswagen Passat, Mersedes-benz 416 cdi,
Toyota Land Сruser, Toyota Land Сruser Prado, що
накладені актами опису та арешту майна
від 16 травня 2012 року та 26 червня 2013 року,
постановою Київського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції від 11 жовтня 2010 року,
постановою управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області від 11 березня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_7, в особі свого
представника, проти задоволення позову
не заперечував.

При цьому посилався на те, що
договір купівлі-продажу транспортних
засобів не був оформлений в
нотаріальній конторі, оскільки у
нього відсутні кошти на його
оформлення.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» позов
не визнав, посилаючись на його
безпідставність.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Харківській області в судове засідання
не з'явився.

Рішення Київського районного суду
м. Харкова від 9 жовтня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з його
необґрунтованості.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ч. ч 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним. Якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Матеріали справи свідчать, що 10
лютого 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали
договір купівлі-продажу транспортних
засобів, відповідно до якого ОСОБА_7
продав, а ОСОБА_6 придбав за 63 300 грн.
автомобілі Volkswagen T4 multivan, номер шасі
НОМЕР_7; Volkswagen Passat, номер шасі НОМЕР_8 ;
Mersedes-benz 416 cdi номер шасі НОМЕР_9; Toyota Land
Сruser, ідентифікатор НОМЕР_10 Toyota Land Сruser
Prado, номер кузова НОМЕР_1 (а. с.9 -14,18-21).

На виконання ухвали Київського
районного суду м. Харкова від 16 вересня
2010 року постановою державного
виконавця Київського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції від 11 жовтня 2010 року накладено
арешт на все майно боржника ОСОБА_7, в
тому числі і на автомобілі Toyota Land Сruser,
реєстраціний номер НОМЕР_2; Volkswagen T4
multivan, реєстраційний номер НОМЕР_3; Toyota
Land Сruser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_4;
Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_5;
Mersedes-benz 416 cdi, реєстраційний номер
НОМЕР_6 ( а. с.6).

Крім того, 11 березня 2013 року для
стягнення заборгованості за
виконавчим листом №2018/2-521/11/14, виданим
Київським районним судом м. Харкова 19
березня 2012 року про стягнення з ОСОБА_7
на користь АКБ «Укрсоцбанк»
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 3 618 949 грн. 96 коп., державним
виконавцем управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області накладено арешт на все майно
ОСОБА_7 ( а. с. 5).

Звертаючись з позовом в суд, ОСОБА_6
просив визнати дійсним договір купівлі
-продажу транспортних засобів з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 220 ЦК
України.

Можливість визнання судом договору
купівлі-продажу дійсним відповідно
до ч.2 ст.220 ЦК України передбачена лише
щодо правочинів, які вимагають
обов'язкового нотаріального
посвідчення.

Договір купівлі-продажу
транспортного засобу обов'язкового
нотаріального посвідчення не потребує.

Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року №1388 (у редакції
Кабінету Міністрів України від 23
грудня 2009 року №1371) визначено, що
транспортні засоби реєструються за
юридичними та фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.

Відповідно до п. п. 7, 8 вказаного
Порядку, власники транспортних засобів
та особи, що експлуатують такі засоби
на законних підставах, або їх
представники зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
транспортні засоби протягом десяти діб
після придбання (одержання) або митного
оформлення, або тимчасового ввезення
на територію України, або виникнення
обставин, що є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів. Державна реєстрація
(перереєстрація) транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення,
митного оформлення транспортних
засобів, відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

При укладенні договору
купівлі-продажу транспортних засобів
позивачем та відповідачем не
дотримано Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.

. З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про те, що договір купівлі-продажу
транспортних засобів, укладений між
позивачем та відповідачем, не може бути
визнаний судом дійсним з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 220 ЦК України та
обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у
задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи
сторін, дослідив надані ними докази,
дав їм належну оцінку та ухвалив
законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6,
не є суттєвими та висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Харкова від 9 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: