Провадження по справі № 2/0202/237/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Зосименко С.Г.

при секретарі Котула
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Головне управління Державної
міграційної служби України у
Дніпропетровській області,
Індустріальний районний відділ у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зобов'язання зняття з
реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовом до
відповідача про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном шляхом
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зобов'язання зняття з реєстрації, який
потім уточнювала. В уточненій позовній
заяві ОСОБА_1 посилається на те, що їй на
праві власності належить квартира
АДРЕСА_1, в якій окрім позивачки,
зареєстрований її син - ОСОБА_2. З 2010
року відповідач за місцем своєї
реєстрації не проживає, на даний час
перебуває у Дніпропетровському
слідчому ізоляторі та не виконує
обов'язки, пов'язані з утриманням
вищевказаної квартири та оплатою
житлово-комунальних послуг. Крім того,
реєстрація ОСОБА_2 чинить для позивачки
перешкоди у користуванні власністю та
не дозволяє повною мірою здійснювати
права власника. Просила суд усунути
перешкоди зі сторони ОСОБА_2 у
здійсненні ОСОБА_1 права користування
та розпорядження житловим приміщенням
шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Головне
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області та Індустріальний районний
відділ у м. Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку з адреси: АДРЕСА_1.

Позивачка та представник позивачки у
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримали, просили
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду
письмові пояснення, з яких вбачається,
що останній проти заявленого позову не
заперечує, так як на даний час у спірній
квартирі не проживає, перебуває у
Дніпропетровському слідчому ізоляторі
та в майбутньому має намір
зареєструватися та мешкати за іншою
адресою.

Представник відповідача у судовому
засіданні також визнала позовні вимоги
та проти їх задоволення не
заперечувала.

Представник третьої особи - Головного
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровські
області у судове засідання не з'явився.
Про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, причину
неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи -
Індустріального районного відділу у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби України у
Дніпропетровські області у судове
засідання не з'явився. До суду надали
листа, в якому просили розглядати
справу без їх участі.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні,
згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 20.11.2012 позивачці
ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки ЖЕК № 94 «Врожай»
у вищевказаній квартирі окрім
позивачки зареєстрований її син,
відповідач по справі, - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка та підтверджується
матеріалами справи ОСОБА_2 з 2010 року у
квартирі АДРЕСА_1 не проживає, витрати
по утриманню квартири не несе, не
сплачує за комунальні послуги та з
червня 2012 року перебуває у
Дніпропетровському слідчому
ізоляторі, однак залишається
зареєстрованим у спірній квартирі.

Згідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Оскільки відповідач не проживає у
спірній квартирі, обов'язків щодо її
утримання не виконує, а сама його
реєстрація не дозволяє повною мірою
здійснювати ОСОБА_1 права власника, суд
доходить висновку про те, що позовні
вимоги в частині усунення перешкод
позивачці у користуванні і
розпорядженні житловим приміщенням
шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
являються безпідставними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
підлягає стягненню на користь
позивачки сплачений нею та
підтверджений документально судовий
збір у розмірі 229 грн. 42 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88,
169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні і розпорядженні житловим
приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, яке розташоване
за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений нею судовий збір у розмірі 229
грн. 42 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська, шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
С.Г.
Зосименко