Справа № 466/1589/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27" жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді
ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретаря
ДУДНИСЬКОЇ З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Будинкоуправління №4
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Львова, Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Львова про визнання права
користування жилим приміщенням,

в с т а н о
в и в :

Позивачі звернулися в суд з позовом до
Будинкоуправління №4
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Львова про визнання за ними права на
користування для проживання квартирою
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних
вимог покликаються на те, що що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 03.05.1997 по даний час
працює на посаді двірника. 12.10.2012
рішенням зборів трудового колективу
Будинкоуправління №4 КЕВ м. Львова
двірнику ОСОБА_1, який потребував
поліпшення житлових умов, на склад
сім'ї з трьох осіб, а саме - ОСОБА_1, його
дружини ОСОБА_2, та їхньої дочки - ОСОБА_3
виділено для проживання двокімнатну
службову квартиру АДРЕСА_1, яка
перебуває на балансі
Будинкоуправління №4 КЕВ м.Львова.
23.12.2012 рішення трудового колективу про
виділення ОСОБА_1 зазначеної квартири
схвалив профспілковий комітет та
адміністрація Будинкоуправління №4.
Починаючи з 23.10.2012 по даний час позивачі
проживають у вказаній квартирі,
своєчасно сплачують кошти за
комунальні послуги та квартплату. При
цьому можливість у відповідача
забезпечити позивачів іншим житлом
відсутня. Будинкоуправління №4 КЕВ
м.Львова заперечує право позивача на
користування вказаним житлом.

Враховуючи те, що позивач безперервно
працює майже 17 років в
Будинкоуправлінні №1 та №4 за ним та
його сім'єю просять визнати право на
користування спірним службовим житлом.

В судовому засіданні позивач та
представник позивачів підтримали
позовні вимоги в повному об'ємі.
Просять позов задовольнити.

Представник Будинкоуправління №4 КЕВ
м.Львова в судовому засіданні проти
позову не заперечив, пояснив, що спірна
квартира є службовим житлом, була
вивільнена, попередніми мешканцями,
перебувала на балансі БУ №4. Тому було
прийнято рішення про надання її
позивачу для проживання з сім'єю.

Судом до участі у справі в якості
співвідповідача залучено
Квартирно-експлуатаційний відділ
м.Львова, представник якого в судовому
засіданні проти позову заперечив,
покликаючись на те, що позивачу у
встановленому порядку ордер, який є
підставою для вселення, на спірну не
видавався. Позивачі не набули права на
користування цим жилим приміщенням та
права на проживання у ньому. Просить
відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, суд вважає, що
у задоволенні позову слід відмовити з
таких підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 03.05.1997р. працює на
посаді двірника, зокрема з 01.10.2010р. у
Будинкоуправлінню №4 КЕВ м.Львова
(а.с.6,7).

22.10.2012р. на загальних зборах трудового
колективу БУ №4 КЕВ м.Львова вирішено
виділити ОСОБА_1 двокімнатну службову
квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї три
особи. 23.10.2012р. на спільному засіданні
адміністрації та профспілкового
комітету БУ №4 КЕВ м.Львова прийнято
рішення про закріплення цієї службової
квартири за ОСОБА_1 (а.с.8,9).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
складається з двох кімнат, житловою
площею - 28,46кв.м. Квартира перебуває на
балансі Будинкоуправління №4 КЕВ
м.Львова, власником квартири є
Міністерство оборони України. Квартира
надавалася для забезпечення житлом
військовослужбовців, планувалася до
розподілу КЕВ м.Львова. КЕВ м.Львова не
звертався щодо зміни статусу даної
квартири, відтак виконавчим комітетом
Львівської міської ради рішення про
надання квартирі статусу службового
житла не приймалося. Про це свідчить
лист від 26.06.2014р. №2670 за підписом
начальника КЕВ м.Львова Максименка Ю.І.
(а.с.44).

У відповідності з п.1.9 Інструкції "Про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних сил
України та членів їх сімей жилими
приміщеннями" затверджену Наказом №737
від 30.11.2011р. Міністерства оборони
України, жилі приміщення, які
звільняються військовослужбовцями та
особами, звільненими з військової
служби у зв'язку з наданням їм іншого
жилого приміщення за рахунок фондів
Міністерства оборони України,
незалежно від належності будинків
розподіляються між
військовослужбовцями та особами,
звільненими з військової служби, які
потребують отримання жилого
приміщення в цьому гарнізоні.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є
військовослужбовцем та особою, що
звільнена з військової служби.

Згідно з Положенням "Про порядок
надання службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР"
затвердженого Постановою Радою
Міністрів УРСР від 04.02.1988р. №37, для
одержання службового жилого
приміщення відповідний працівник
подає заяву адміністрації
підприємства, установи, організації. До
заяви додається довідка з місця
проживання про склад сім'ї і прописку.
Члени сім'ї заявника, які бажають
оселитися в службове жиле приміщення,
дають письмову згоду на проживання в
зазначеному приміщенні.

Проте, як уже встановлено судом, спірна
квартира не є службовим житлом,
призначеним для надання працівникам БУ
№4. В компетенцію БУ №4 не входить
вирішення питань про надання такого
житла своїм працівникам.

Згідно ст. 58 ЖК Української РСР на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення. Ордер може бути видано лише
на вільне жиле приміщення.

Згідно положень ст. 64 ЖК Української
РСР користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду (здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення, який складається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем громадянином,
на ім'я якого видано ордер.

Оскільки ОСОБА_1 не являється
військовослужбовцем та особою, що
звільнена з військової служби, а
власником квартири є Міністерство
оборони України, ордер на право
зайняття вищевказаної квартири
позивачам у встановленому законом
порядку не видавався, у зв'язку з чим
вселення позивачів у спірну квартиру
відбулось без законних на те правових
підстав.

Відтак, позивачі не можуть вважатися
такими, що набули право на користування
спірною квартирою.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд робить висновок, що
позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Будинкоуправління №4
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Львова, Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Львова про визнання права
користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська