АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: представника Департаменту
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації - Васильєвої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Департаменту соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про витребування автомобіля,
отриманого як гуманітарна допомога, за
апеляційною скаргою Департаменту
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації на заочне рішення
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 08 вересня 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року Департамент
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
витребування автомобіля, отриманого як
гуманітарна допомога.

Посилались на те, що 23.11.2005 року ОСОБА_4,
як інвалідом ІІ групи Великої
Вітчизняної війни було отримано
автомобіль «Фольксваген», номер кузова
НОМЕР_1 як гуманітарна допомога. Право
керування зазначеним транспортним
засобом було передано ОСОБА_2, а згодом
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.
Відповідачі в добровільному порядку
відмовляються повернути автомобіль,
посилаючись на те, що їм невідоме місце
знаходження автомобіля, тому просили
повернути Департаменту соціального
захисту населення Чернівецької ОДА
автомобіль „Фольксваген", номер кузова
НОМЕР_1, отриманого як гуманітарна
допомога.

Заочним рішенням Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 08 вересня 2014 року у задоволені
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації просить вищезазначене
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити їх позовні
вимоги. Посилаються на те, що судом
першої інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що право
керування транспортним засобом було
передано сину інваліда ОСОБА_2, а у
зв'язку з погіршенням його стану
здоров'я за його заявою передано право
керування - ОСОБА_3, особам, які були
зареєстровані і проживали разом з
інвалідом. Не відповідає дійсності
твердження відповідачів про те, що за
декілька днів до смерті ОСОБА_4 передав
автомобіль якомусь працівнику собезу,
оскільки відомості про волевиявлення
померлого інваліда повернути
автомобіль відсутні, в примусовому
порядку автомобіль у ОСОБА_4 також не
вилучався, відповідні документи про
його передачу не оформлялися. Іншим
особам передати право керування
автомобілем ОСОБА_4 не міг, оскільки би
цей автомобіль був би затриманий
працівниками ДАІ.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять апеляційну
скаргу відхилити, а заочне рішення
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 08 вересня 2014
року залишити без змін як обґрунтоване
та законне.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб, які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що відповідно до
акту від 25.112005 року ОСОБА_4 отримав, як
гуманітарну допомогу автомобіль
„Фольксваген", номер кузова НОМЕР_1 без
права продажу, дарування або
успадкування та передачі іншій особі
(а.с.13). Відповідно до заяви ОСОБА_2 від
08.05.2014 року йому невідомо де
знаходиться автомобіль, а отже акт №18
про відмову у поверненні автомобіля не
відповідає обставинам справи, оскільки
в ньому відображено інші покази ОСОБА_2

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що Департамент соціального
захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації не
надав суду належних та допустимих
доказів того, що автомобіль
„Фольксваген", номер кузова НОМЕР_1
знаходиться у володінні відповідачів,
оскільки останні це заперечують.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 08 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: