АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Половінкіної Н.Ю.,
Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1 - представника
ОСОБА_2, Бацей Т.М. - представника ПАТ КБ
«ПриватБанк»

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про порушення прав
споживача, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про порушення прав
споживача.

Посилався на те, що 24 січня 2007 року у
Вижницькому відділенні ЧФ
«ПриватБанк» ним було укладено договір
споживчого кредиту № CVVWGA00000001 з ПАТ КБ
«ПриватБанк», згідно якого банк надав
йому кошти в сумі 60 000 грн. на споживчі
потреби під заставу житла з умовою
сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 1,17% на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом; винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі суми
1,5% від суми виданого кредиту; 0,2%
щомісячна комісія від суми виданого
кредиту. Дане зобов'язання
забезпечувалося іпотекою нерухомого
майна, згідно договору іпотеки №
CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року.

________________________________________________________________________
____________________

№ 22-ц/794/1356/14 р.
Головуючий у 1-й
інстанції Круглюк В.Г.

категорія 19/27
Доповідач
Галичанський А.Д.

Зазначав, що щомісяця згідно з умовами
договору він сплачував банку платіж в
сумі 1523,42 грн., що складається із
заборгованості по кредиту, відсотків,
винагороди.

Вважав, що банк неправомірно збільшив
йому відсотки за користування кредитом
і тому він не зміг вчасно виконувати
зобов'язання, в результаті чого
заборгованість перед відповідачем
безпідставно зросла. Збільшуючи
відсотки по кредитному договору, банк
збільшив розмір основного
зобов'язання, не внісши відповідні
зміни в договір іпотеки.

Просив визнати незаконними дії ПАТ КБ
«ПриватБанк» щодо збільшення
відсоткової ставки по кредитному
договору № CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року;
визнати договір іпотеки № CVVWGA00000001 від
24.01.2007 року недійсним, з моменту
збільшення банком основного
зобов'язання або процентів за основним
зобов'язанням.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 23 липня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ
КБ «ПриватБанк» про порушення прав
споживача відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вищезазначене рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, ухвалене з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в
даній справі суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом пропустивши,
встановлений 3-х річний строк позовної
давності при цьому не встановивши, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи та інтереси позивача.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1,2 ст.3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

У абз.2 та 3 п. 11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що оскільки
правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
та осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси
(частини перша та друга статті 3 ЦПК),
то суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, а
якщо були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це. Встановивши, що строк для звернення
з позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо
про застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою
до ухвалення ним рішення, крім
випадків, коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Вищезазначених норм права та
роз'яснення Постанови Пленуму
Верховного Суду України суд першої
інстанції до уваги не взяв та прийшов
до передчасного висновку про відмову в
позові з підстав пропуску позовної
давності, не з'ясувавши при цьому чи
порушені права позивача ОСОБА_2
відповідачем, чи мали місце обставини,
якими він обґрунтовував вимоги та
якими доказами вони підтверджуються.

Колегією суддів встановлено, що 24 січня
2007 року у Вижницькому відділенні ЧФ
«ПриватБанк» ОСОБА_2 укладено договір
споживчого кредиту № CVVWGA00000001 з ПАТ КБ
«ПриватБанк», згідно якого банк надав
позивачу кошти в сумі 60 000 грн. на
споживчі потреби під заставу житла з
умовою сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 1,17% на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом; винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі суми
1,5% від суми виданого кредиту; 0,2%
щомісячна комісія від суми виданого
кредиту. Дане зобов'язання
забезпечувалося іпотекою нерухомого
майна, згідно договору іпотеки №
CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року.

Пунктом 2.3.1 вищезазначеного кредитного
договору, підписаного позивачем,
встановлено, що банк має в
односторонньому порядку збільшувати
розмір відсоткової ставки за певних
умов. При цьому, банк надсилає
позичальникові письмове повідомлення
про зміну процентної ставки.

Як вбачається з витягу з наказу ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 23.09.2008 року № СП-2008-934
«Про затвердження технології зміни
процентної ставки по діючим кредитам
бізнесів «Іпотечне кредитування» і
«Авто в кредит» у зв'язку зі зміною
конґюнктури ринку грошових ресурсів в
Україні обґрунтовано відбулося
підвищення розміру відсоткової ставки
за користування кредитом.

Матеріалами справи підтверджується
про направлення повідомлень від 10.10.2008
р. та 31.12.2008 р. відповідно до умов
договору про підвищення відсоткової
ставки (а.с.8,60).

Крім того, як вбачається з розрахунку
заборгованості за вказаним договором
(а.с.61-64) позивач здійснював сплату за
кредитним договором за новою
відсотковою ставкою, що у
відповідності до ч.2 ст.642 ЦК України
свідчить про прийняття ним цієї умови.

Що стосується посилань у позовній
заяві на дату повідомлення банком
позивача про підвищення відсоткової
ставки після 08.01.2009 року, то в даному
випадку юридичне значення має
прийняття рішення відповідачем про
таке підвищення, яке згідно
повідомлення прийнято ПАТ КБ
«ПриватБанк» 31.12.2008 року, а не дата
доведення такої інформації до
позивача.

Що стосується визнання договору поруки
недійсним, то слід зазначити, що
відсутні підставі для такого визнання,
передбачені ст.203,215 ЦК України, а ст.651
ЦК України визначає підстави для зміни
або розірвання договору, а не визнання
його недійсним.

Частиною 1 ст.559 ЦК України передбачені
обставини за яких порука припиняється.
Однак, збільшення відсоткової ставки
та у зв'язку з цим збільшення
зобов'язань боржника перед банком не
свідчить про збільшення
відповідальності поручителя перед ПАТ
КБ «ПриватБанк».

У зв'язку з цим у позові ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання дій щодо збільшення
відсоткової ставки по кредиту та
визнання договору іпотеки недійсним
слід відмовити.

В зв'язку з вищенаведеним доводи
апеляційної скарги про неправомірне
підвищення процентної ставки з 10 січня
2009 року є безпідставними. Поштові
повідомлення відправлені у 2008-2009 роках
про підвищення відсоткової ставки
позивачу до прийняття Постанови КМ від
5 березня 2009 року № 270, а тому її
положення не регулюють порядок
вручення поштового відправлення, яке
здійснено на підставі вищезазначеного
кредитного договору.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню,
відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, в
зав'язку з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 23 липня 2014
року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання дій ПАТ
КБ «ПриватБанк» щодо збільшення
відсоткової ставки по кредиту №
CVVWGA00000001 від 24 січня 2007 року та визнання
договору іпотеки № CVVWGA00000001 від 24 січня
2007 року недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно