Справа № 456/4621/14
Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5917/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 26 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та
піклування Стрийської районної
державної адміністрації Львівської
області, Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану по Стрийському
району Стрийського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
про визнання батьківства,-

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Визнано ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, батьком
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що в свідоцтві
про народження зроблено актовий запис
№ 11 від 20 червня 2007 року, місце
реєстрації Лисовицька сільська рада
Стрийського району Львівської області.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 800
гривень витрат на правову допомогу та
565,61 гривень судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_3. Просить
оскаржуване рішення скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову. Вважає рішення
незаконним з підстав неповного
з`ясування обставин справи, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Суд не взяв до
уваги, що відповідач не проживає в
Україні останніх вісім років, проживає
в Англії де офіційно працює, про
розгляд справи такий не знав, як і про
призначення судово-генотископічної
експертизи, він як представник про
проведення експертизи теж не знав
оскільки повідомлення з суду
надсилались на адресу реєстрації його
сина у с. Дуліби. Суд не взяв до уваги
пропозицію іншого представника
відповідача про звернення до
іноземного суду з питанням
встановлення місця проживання
відповідача та вручення такому
позовної заяви та ухвали про
призначення експертизи. Йому не відоме
місце проживання сина в Англії. Причини
неявки на експертизу відповідача,
його сина, є поважними, сама позивач теж
не прибула в експертну установу, на
експертизу відправила дитину з своєю
матір`ю. Його син не проживав з
позивачкою однією сім`єю, не вів з такою
спільного господарства, суд невірно
встановив, що сторони протягом 2006-2007
р.р. зустрічались та деякий час спільно
проживали в с.Лисовичі. Його син кілька
разів зустрічався з ОСОБА_4 літом 2006
року, а у жовтні 2006 року виїхав за
кордон. Про вагітність сину позивач не
говорила, коли син приїздив в Україну
заходив до позивачки та разом
фотографувались з нею та дитиною, однак
це не підтверджує факту батьківства.
Суд невірно зазначив покази свідків.
Так, свідок ОСОБА_6 не пояснювала про те,
що сторони тривалий час зустрічались, а
лише що зустрічались, крім цього така
не пояснювала про те, що після того як
ОСОБА_4 завагітніла сторони разом
проживали у с.Лисовичі, а потім
відповідач виїхав за кордон, а говорила
про те, що сторони зустрічались, а як
лише ОСОБА_4 завагітніла, відповідач
ОСОБА_2 через місяць поїхав за кордон.

Заслухавши представника відповідача -
апелянта ОСОБА_3, представника
позивачки -адвоката ОСОБА_7, без участі
третіх осіб, які письмово повідомили
суд про розгляд справи без їх участі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно зі
свідоцтвом про народження серія
НОМЕР_1, ОСОБА_5 народжена ІНФОРМАЦІЯ_3.,
її матір`ю є ОСОБА_4, а батьком вказано
ОСОБА_2. Як встановлено судом, запис про
батька вчинено за дівочим прізвищем
матері, а ім'я та по батькові записано
за вказівкою матері.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія
НОМЕР_2 від 28.06.2013р., позивач ОСОБА_4
одружилася та змінила своє дівоче
прізвище «ОСОБА_4» на прізвище чоловіка
«ОСОБА_4».

Задовольняючи вимогу позивача про
визнання батьківства, суд першої
інстанції взяв до уваги свідчення
свідків, які підтверджували факт
спілкування відповідача та його родини
з дитиною та її матір`ю - позивачкою,
факт батьківської турботи щодо дитини
з боку відповідача у період
перебування в Україні та фотокартки,
які підтверджують такі стосунки, та
зробив висновок про те, що сторони
вважали себе сім`єю (родиною) та спільно
займались вихованням доньки,
відповідач ОСОБА_2 визнавав себе
батьком дитини ОСОБА_5, в перші роки
життя піклувався про неї, займався її
вихованням та утримував її.

З висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія судів,
враховуючи те, що спільне виховання
дитини має місце, коли вона проживає з
матір'ю та особою, яку остання вважає
(або яка вважає себе) батьком дитини,
або коли ця особа спілкується з
дитиною, проявляє батьківську турботу
щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід
розуміти як перебування її на повному
утриманні матері й особи, яку остання
вважає (або яка вважає себе) батьком
дитини, так і, як правило, систематичне
надання цією особою допомоги в
утриманні дитини незалежно від розміру
допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть
бути листи, заяви, анкети, інші
документи, а також показання свідків,
пояснення самих сторін, які достовірно
підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема фотокарток, долучених
позивачкою, на таких зображено
позивачку, відповідача та неповнолітню
дитину ОСОБА_5, а також батька
відповідача ОСОБА_3

Відповідно до до ч.2 ст 128 СК України,
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу.

Частинами 3 та 4 статті 128 Сімейного
кодексу України закріплено, що позов
про визнання батьківства може бути
пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства
приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до
частини першої ст. 135 цього Кодексу.

Так, ч.1 ст 135 СК України передбачено, що
в разі народженні дитини у матері, яка
не перебуває у шлюбі, у випадках, коли
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень провадиться за прізвищем та
громадянством матері, а ім'я та по
батькові батька дитини записуються за
її вказівкою.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №
3 від 15.05.2006р., справи про визнання
батьківства суд розглядає у позовному
провадженні. Зокрема якщо, дитина
народжена матір`ю, яка не перебуває у
шлюбі, немає спільної заяви батьків,
заяви батька або рішення суду і запис
про батька дитини у Книзі реєстрації
народжень учинено за прізвищем матері,
а ім'я та по батькові дитини записано за
вказівкою матері (ч. 1 ст135 СК).

Відповідно до абз. 2-3 п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р.,
питання щодо походження дитини суд
вирішує на підставі будь-яких доказів
про це. Висновки експертизи, у тому
числі судово-генетичної, необхідно
оцінювати з урахуванням положень ст. 212
ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має
для суду наперед установленого
значення, він оцінює докази в їх
сукупності, а результати оцінки
відображає в рішенні з наведенням
мотивів їх прийняття чи відхилення. У
разі коли ухилення сторони у справі
зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних
матеріалів, документів тощо, що
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати
факт, для з`ясування якого її було
призначено, або відмовити в його
визнанні (залежно від того, хто зі
сторін ухиляється, а також яке значення
для них має ця експертиза).

Як видно з матеріалів справи, за
клопотанням позивачки у справі ухвалою
суду було призначено судову -
генотископічну експертизу. Оплату за
проведення експертизи взяла на себе
позивач.

Згідно з листом Київського міського
клінічного бюро судово-медичної
експертизи, на відбір зразків крові
28.03.2013р. для проведення експертизи
методом ДНК-аналізу особи по справі не
з`явилися, була доставлена лише дитина.
Тому вказану ухвалу повернуто без
виконання.

Дитину для проведення експертизи в м.
Київ доставляла бабця ОСОБА_11 у зв`язку
з тим, що позивач вагітна та не мала
змоги поїхати з донькою.

Суд першої інстанції визнаючи факт
батьківства за відповідачем, вказав на
неповажність причин неявки такого для
проведення експертизи, окрім того
зазначив про те, що копію ухвали про
призначення експертизи представник
відповідача отримав 29.01.2014р. (а.с. 54), про
дату та час проведення експертизи
представник відповідача повідомлявся
рекомендованою кореспонденцією (а.с. 57,
58), проведення експертизи було
призначено на 28.03.2014р., за спливом двох
місяців, однак цим строком такий не
скористався для відкладення чи
перенесення експертизи, незважаючи на
тривалий час розгляду справи.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів, оскільки відповідач
без поважних причин не з`явився до
експертної установи для відібрання
зразків, необхідних для проведення
судово-медичної експертизи у зв`язку з
перебуванням за кордоном, що
підтверджує факт ухилення такого від
проведення судово-генетичної
експертизи та унеможливлює
застосувати як право суду і примусовий
привід в порядку, визначеному ч.2 ст.146
ЦПК України. Разом з тим, на думку
колегії суддів, конституційне право
відповідача на участь у судовому
розгляді даного спору, враховуючи його
тривале перебування за кордоном, не
порушується прийняттям судового
рішення, оскільки такий вправі
оспорювати визнане батьківство у
визначений законом спосіб у судовому
порядку.

Доводи апелянта про те, що позивач
аналогічно як і відповідач не з`явилась
до експертної установи без поважних
причин спростовуються довідкою від
31.03.2014 року, якою підтверджено
поважність такої неявки-загроза
передчасних пологів, що вказує на
поважність причини неявки. Окрім того,
як з`ясовано у суді апеляційної
інстанції, позивач погоджувалась
прибути до експертної установи у
випадку прибуття в Україну та
зазначену установу відповідача.

Обставини, встановлені судом першої
інстанції на підставі свідчень
свідків, про те, що відповідач брав
участь у вихованні дитини до 2012 року,
коли з Англії приїздив в Україну та
вважав дитину своєю, фіксуються і
долученими до справи фотознімками, з
яких видно про участь батька
відповідача в обряді христин дитини
ОСОБА_5, відвідування дитини батьками
відповідача та самим відповідачем
після народження такої та у
подальшому, в період перебування в
Україні. Наведене спростовує доводи
апелянта про те, що відповідач останні
вісім років в Україні не проживає, а
лише в Англії, такий жодним чином не
спростував факт спілкування
відповідача з дитиною до 2012 року, вияву
батьківської турботи щодо неї та
підтриманням стосунків з позивачкою.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, суд, з`ясувавши обставини
спору, проаналізувавши зібрані докази,
дав їм належну правову оцінку і ухвалив
рішення на підставі встановлених
обставин та наявних доказів, які
протилежна сторона не спростувала. А
тому, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 308, ст.ст. 314,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

у
х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 26 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскарженою в касаційному порядку
протягом двадцяти днів подачею
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.