Провадження 2/235/1989/14
Справа 235/5110/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі Ярмаченко В.В.

за участю прокурора Лейко Н.Л.

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
представника третьої особи Сернецької
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красноармійську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та
піклування Красноармійської міської
ради, про позбавлення батьківських
прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23.09.2014 року
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа: орган опіки та піклування
Красноармійської міської ради, про
позбавлення батьківських прав,
зазначивши на підтвердження своїх
позовних вимог, що з відповідачем по
справі вона перебувала у юридичному
шлюбі з 17 жовтня 2009 року, який був
зареєстрований відділом РАЦС по м.
Красноармійську Красноармійського МУЮ
Донецької області, актовий запис № 480.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду від 14 грудня 2011
року, яке набуло законної сили 30.01.2012
року , шлюб між позивачко та
відповідачем було розірвано.

Від шлюбу з відповідачем у них
народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач являється батьком дитини,
що підтверджується актовим записом про
народження за № 529, внесеним відділом
РАЦС по м. Красноармійську
Красноармійського МУЮ 20.09.2010 року.

Ще до народження доньки, а саме з грудня
2009 року, з відповідачем вони припинили
сумісне проживання. З цього часу з
відповідачем не підтримують жодних
стосунків. Щодо виховання доньки,
відповідач взагалі не приймає в цьому
участь. Він з моменту народження
дівчинки жодного разу не проявив
інтересу до неї.

Після народження доньки відповідач мав
навіть сумнів з приводу свого
батьківства. Однак після проведення
генетичної експертизи, свій позов про
оспорювання батьківства залишив без
розгляду.

Слід зазначити, що на день подачі
позову ОСОБА_5 виповнилося повних 4
роки, і вона взагалі не знає про свого
батька.

За рішенням Красноармійського
міськрайонного суду від 16.11.2010 року з
відповідача на користь позивачки на
утримання доньки стягуються аліменти у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісяця.

Однак відповідач не своєчасно, не в
повному обсязі виповнював свої
зобов'язання по утриманню дитини. Були
випадки порушення у відношенні
відповідача кримінальної справи за ст.
164 ч. 1 КК України, але постановою
Красноармійського міськрайонного суду
від 10.11.2011 року провадження по
кримінальній справі було припинено, у
зв'язку з примиренням.

На сьогоднішній день, відповідач
сплачує аліменти, бо має постійне місце
роботи.

Зважаючи на те, що відповідач не
виконує свої батьківські обов'язки: він
не піклується про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечує необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини; не спілкується з
донькою, враховуючи тривале таке
відношення відповідача до доньки ,
позивач вважає, що його необхідно
позбавити батьківських прав.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 164
Сімейного Кодексу України, мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 2)
ухиляються від виконання своїх
батьківських прав.

Доказами того, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
батьківських прав є: характеристика з
дитячого садку, якою стверджується та
обставина, що батько не бере участі у
виховному процесі в межах дитячого
садка, пояснення свідків.

В судовому засідання позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
не визнав, оскільки він зустрічався з
дитиною, купував їй взуття, фрукти,
зараз він працевлаштувався та платить
аліменти, бажає спілкуватися з дочкою
та бажає, щоб вона спілкувалася зі
своїм братом - його сином від другого
шлюбу.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав, заперечував
проти їх задоволення, оскільки позовні
вимоги не ґрунтуються на доказах.

Представник органу опіки та піклування
Красноармійської міської Ради позовні
вимоги вважає необгрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін,
представника органу опіки та
піклування, заслухавши думку
прокурора, який заперечував проти
задоволення позовних вимог, дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, суд
вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Судом встановлено, що сторони по справі
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
перебували у юридичному шлюбі з 17
жовтня 2009 року, шлюб було розірвано
рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 грудня 2011 року (а.с. 5, 7) На час
розгляду справи як позивач, так і
відповідач створили нові сім»ї.

Від спільного життя у них народилась
дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

За рішенням Красноармійського
міськрайонного суду від 16.11.2010 року з
відповідача на користь позивачки на
утримання доньки стягуються аліменти у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісяця.

За ухилення від сплати аліментів
відповідач був притягнутий до
кримінальної відповідальності за ст. 164
ч. 1 КК України. Але постановою
Красноармійського міськрайонного суду
від 10.11.2011 року провадження по
кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_2 за ст. 164 ч. 1 КК України було
закрито у зв'язку з примиренням з
потерпілою, оскільки він в повному
обсязі відшкодував заборгованість по
аліментам в розмірі 8503,38 грн. (а.с. 8).

На сьогоднішній день, відповідач
сплачує аліменти, бо має постійне місце
роботи, а саме в якості гірничого
працівника на ПАТ ШУ «Покровське».
Зазначену обставину підтвердила в
судовому засіданні позивач ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» Виховання в сімї є
-першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно висновку органу опіки та
піклування виконкому Красноармійської
міської ради від 30.10.2014 року комісія з
питань захисту прав дитини дійшла
висновку: позбавлення батьківський
прав - це крайній захід впливу і підстав
для його застосування у даному випадку
недостатньо. Пріоритетним для дитини є
збереження біологічної сім»ї, Функція
державних органів - забезпечити
охорону прав матері та батька,
підтримати материнство та батьківство.
Будь-яких переваг або позитивних змін у
житті дитини з позбавленням батька
батьківських прав не відбудеться.
Враховуючи рекомендації комісії з
питань захисту прав дитини, орган опіки
та піклування виконкому
Красноармійської міської ради дійшов
висновку, що позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 відносно малолітньої
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
недоцільним (а.с. 33-34).

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу
України батько, мати можуть бути
позбавлені батьківських прав, якщо
вони ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» № 3 від
30.03.2007 року наголосив, що ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Але судом встановлено, що відповідач не
ухилився від своїх батьківських
обов'язків, зокрема, він сплачує
аліменти, які позивачка витрачає на
фізичний та духовний розвиток дитини.
Відповідач з»явився в судове
засідання, заперечував проти
позбавлення його батьківських прав,
заявив що бажає спілкуватися з дитиною,
що само по собі свідчить про його
небайдужість до рідної дочки та тих
обставин, що склалися.

Позбавлення батьківських прав - це
насамперед спосіб захисту прав та
інтересів дитини. Тому у кожному
випадку треба вияви та оцінити
позитивний результат у долі дитини,
який має настати. Якщо такий результат
не передбачається, позбавлення
батьківських прав не дасть дитині
полегшення. В зазначеному випадку, як
вказала позивачка, позбавлення
батьківських прав необхідно з метою в
подальшому, а саме через два роки, для
можливого всиновлення дитини її
чоловіком, а також для можливості
виїзду дитини до Росії. Оскільки на час
розгляду справи в суді це питання не
стоїть, права дитини не порушуються,
тобто позитивний результат у долі
дитини, який мав би настати в зв»язку з
позбавленням відповідача батьківських
прав, не передбачається.

Також судом встановлено, що жодної
реальної небезпеки для життя та
здоров»я дитини відповідач не створює.

Позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів
того, що відповідач свідомо ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини.

При цьому, суд виходить з того, що
відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відсутні підстави для позбавлення
відповідача ОСОБА_2 батьківських прав
щодо дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 150, 164, 165 Сімейного
Кодексу України, ст. ст. 79, 88, 213, 214, 215-218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

03.11.2014