Справа № 2/489/2135/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

15.10.2014 р.

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової
Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю сторін:

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до Миколаївської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування за законом.
Вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1.
померла ОСОБА_2, після смерті якої
відкрилась спадщина у вигляді належної
їй на праві власності частки
житлового будинку АДРЕСА_1. На випадок
своєї смерті ОСОБА_2 склала заповіт,
відповідно до якого заповідала
належну їй частку житлового будинку
позивачці ОСОБА_1 Проте позивачка, в
зв'язку з юридичною необізнаністю, у
встановленому законом порядку з заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_2 не зверталась. Разом з тим
вважає, що прийняла спадщину, оскільки
фактично вона здійснювала володіння та
управління спадковим майном після
смерті спадкодавиці.

Посилаючись на вищевикладене,
позивачка просила суд визнати за нею
право власності на 1/6 частку буд.
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
заявлені вимоги підтримала, збільшивши
їх. Оскільки померлій на праві
власності належало 172/300 та 1/6 частки у
житловому будинку, просила визнати за
нею право власності на все спадкове
майно.

Представник Миколаївської міської
ради в судове засідання не з`явився ,
повідомлявся судом про розгляд справи
належним чином, від нього надійшла
заява з проханням розглядати справу за
його відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки,
свідка, дослідивши матеріали, суд
встановив наступне.

04.07.1974 р. ОСОБА_3 було складено Заповіт,
відповідно до якого вона заповідала
ОСОБА_1 належну їй частину житлового
будинку з відповідною частиною
прилеглих надвірних споруд, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її
смерті відкрилась спадщини у вигляді
належної їй частки вищезазначеного
житлового будинку.

Відповідно до Свідоцтва про право на
спадщину від 14.06.1974 р. ОСОБА_2 на праві
власності належить 172/300 частини
жилого будинку з відповідною частиною
прилеглих надвірних споруд, що
знаходяться в АДРЕСА_1.

Згідно Договору дарування від 23.09.1977 р.,
посвідченого державним нотаріусом
Першої миколаївської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_2 на праві
власності належить 1/6 частина
житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, тобто з
моменту смерті спадкодавця.
Спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини,
він не заявив про відмову від неї.

Згідно Постанови ПН ММНО ОСОБА_4 про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 25.07.2014 р. позивачці ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі Свідоцтва про
право власності на спадщину після
смерті ОСОБА_2, оскільки неможливо
встановити факт прийняття спадщини
спадкоємицею.

Позивачка ОСОБА_1 у встановлений
законом строк не зверталась до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини. Проте з матеріалів справи,
показів свідка ОСОБА_5 вбачається, що
ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_2 фактично
вступила в управління спадковим
майном, розпоряджувалась ним на
власний розсуд, здійснювала його
утримання, проживає за зазначеною
адресою весь цей час.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (ред.1963)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги, що згідно Інформаційної
довідки зі Спадкового реєстру
заповіт, складений ОСОБА_2 04.07.1974 р., є
чинним, судом встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_2, її позовні вимоги
про визнання права власності на усе
спадкове майно, яке складається з
загального розміру - 222/300 частки ( 172/300
та 1/6) житлового будинку, з відповідними
господарськими будівлями та спорудами,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1241, 1261, 1270
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, і.н.НОМЕР_1, право
власності на 222/300 частки житлового
будинку, з відповідними господарськими
будівлями та спорудами, за адресою
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем шляхом подачі
апеляційної скарги апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: