№ апеляційного
суді першої інстанції: Клочко
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Басюк Ю.В.

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_5 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 18 серпня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 18 серпня 2014 року позов
задоволено частково. /а.с. 105-108/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу на рішення суду
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовані
обставини справи, зокрема встановлено,
що на момент дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність відповідача
застрахована ПАТ «Страхова компанія
«Лафорт», однак не встановлено чи існує
вказана компанія та чи має можливість
здійснювати страхові виплати, що
дозволило б встановити підстави
пред'явлення таких вимог до ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт» або МТСБУ.
Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази звернення позивача до страхової
компанії, що спростовує висновок суду
першої інстанції щодо вчинення всіх
можливих заходів для отримання
страхового відшкодування. Також
зазначив, що відповідно до вимог ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування покладається на
страховика - страхову компанію, а в разі
визнання її банкрутом та недостатності
у неї коштів, обов'язок такого
відшкодування покладається на МТСБУ, а
непред'явлення вимог до страховика, за
наявності відповідних для цього
підстав, є підставою для відмови у
позові до завдача шкоди. З урахуванням
викладеного в апеляційній скарзі
просив рішення суду скасувати та
постановити нове про відмову у
задоволення позовних вимог

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Судом встановлено, що 25.11.2012 р. по вул.
Драйзера, 21 сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5, яка постановою
Деснянського районного суду м. Києва
від 17.12.2012 р. визнана винною, та
«Ніссан» д.н.з. НОМЕР_2, власником якого
є ОСОБА_3, якому заподіяно матеріальний
збиток на суму 20583, 30 грн., відповідно до
звіту оцінки №5757 від 11.12.2012 р. / а.с.25-29/

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції керувався
вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України про те, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
зазначивши, що позивач правом
звернення до СК «Лафорт» скористався,
однак виплати не отримав, тому у
відповідності до п. 11 Постанови №4
Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р., за вибором
потерпілого, вимога пред'явлення
безпосередньо до винної особи, що не
позбавляє її відповідно до ст. 1191 ЦК
України, звернутись зі зворотною
вимогою.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до полісу №АВ/3213758
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_6 застрахував транспортний засіб
«Рено», д.н.з. НОМЕР_1 в ПАТ «СК «Лафорт»,
за шкоду, заподіяну майну третім особам
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди у розмірі п'ятдесяти тисяч
гривень. / а.с.9/

Відповідно до листа №8094/13-12 від 28.08.2013 р.
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, за розпорядженням
від 14.03.2013 р., дії всіх ліцензій ПАТ «СК
«Лафорт» зупинено, що не звільняє від
обов'язку здійснення зобов'язань за
укладеними договорами. /а.с. 18-20/

За змістом п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик, в даному випадку ПАТ
«СК «Лафорт», відповідно до лімітів
відповідальності, визначених
договором, відшкодовує шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пп. «г» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ відшкодовує шкоду у
разі недостатності коштів та майна
страховика - учасника МТСБУ, що
визнаний банкрутом та/або
ліквідований.

Разом з тим, суд першої інстанції
встановив лише факт звернення ОСОБА_3
до ПАТ «СК «Лафорт» та МТСБУ, з приводу
відшкодування матеріальної шкоди, не
встановивши чи перебуває страхова
компанія у стані банкрутства або
ліквідації, прийшов до висновку про
неможливість стягнення страхового
відшкодування зі страхової компанії,
що призвело до передчасності висновків
про стягнення матеріальної шкоди саме
з особи, винної в дорожньо-транспортній
пригоді, застосувавши норми
матеріального права, зокрема положення
ст. 1191 ЦК України щодо права зворотної
вимоги до винної особи, обґрунтувавши
пред'явлення позову до винної особи
правом вибору потерпілого, що не
підлягали застосуванню до
правовідносин, що виникли між
сторонами.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішення спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», непред'явлення вимог до
страховика за наявності підстав для
стягнення завданої шкоди саме зі
страховика є підставою для відмови в
позові до завдача шкоди у відповідному
розмірі.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що позивач не
скористався правом пред'явлення позову
до ПАТ «СК «Лафорт», передчасно
звернувшись з вимогою про стягнення
матеріальної шкоди з застрахованої
особи ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 18 серпня 2014 року скасувати,
та постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: