АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7609/14
Головуючий 1 інст. - Болотова Л.І.
Справа №626/919/14-ц
Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Красноградського
районного суду Харківської області від
14 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, з третьою особою Управлінням
служби у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, з третьою
особою Управлінням служби у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2
вказувала, що відповідач є батьком їх
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає разом з нею у АДРЕСА_1. З часу
народження дитини ОСОБА_1 провідував
дитину дуже рідко, а на протязі
останнього часу зовсім перестав нею
цікавитись, не піклується нею, не надає
матеріальної допомоги. Відповідач
свідомо не бажає брати участі у
вихованні дитини, тоді як перешкод у
спілкуванні з донькою йому ніхто не
чинить.

Тому, ОСОБА_2 просила суд позбавити
відповідача батьківських прав щодо
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Красноградського
районного суду Харківської області від
14 липня 2014 року позов задоволено.
Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав
відносно його малолітньої доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Красноградського районного
суду Харківської області від 30 вересня
2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що він не нехтує своїми
батьківськими обов'язками по
відношенню до доньки, а позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на винну поведінку, яку не
доведено позивачкою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач свідомо нехтує своїми
батьківськими обов'язками.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 1) не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; 2) ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; 3) жорстоко
поводяться з дитиною; 4) є хронічними
алкоголіками або наркоманами; 5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини. Тобто, перелік підстав
позбавлення батьківських прав є
вичерпним.

Згідно з п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у
фактичних шлюбних відносинах (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька
ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої
КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_2 постійно
проживає з донькою ОСОБА_4 за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.3).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

ОСОБА_2 надала суду довідку з КЗОЗ
«Харківської міської дитячої
поліклініки №1», в якій вказано, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться під
наглядом спеціалістів поліклініки з
народження; вказано, що батько дитини в
поліклініку з дитиною не звертався,
завжди звертається лише мати ОСОБА_2
(а.с.12).

Управління служби у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
надало висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_1
відносно його дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому зазначено, за
доцільне позбавлення батьківських
прав ОСОБА_1 відносно його дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40).

За правилами ст..19 СК України висновок
органу опіки та піклування не є для
суду обов'язковим, а підлягає оцінці
поряд з іншими доказами.

Відповідно до п.15 Постанова
позбавлення батьківських прав ( тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін..), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'ктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року,
ратифікованою постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року №
789-XII, держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення
батьківських прав спрямоване
насамперед на захист інтересів
малолітніх та неповнолітніх дітей та є
засобом стимулювання батьків щодо
належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від
23 лютого 2006 року «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права. Практика Європейського
суду з прав людини свідчить про те, що
питання позбавлення батьківських прав
мають ґрунтуватись на оцінці
особистості відповідача та його
поведінці. Факт оскарження
відповідачем заяви про позбавлення
батьківських прав також може свідчити
про його інтерес до дитини (рішення від
07 грудня 2006 року у справі «Хант проти
України»).

В матеріалах справи немає доказів того,
що відповідач негативно
характеризується, жорстоко поводиться
з дитиною, перебуває на обліку щодо
захворювання на алкоголізм чи
наркоманію, або своєю поведінкою
негативно впливає на виховання доньки.

Відповідач у суді апеляційної
інстанції наголошував, проти чого не
заперечувала позивачка та її
представник, що він сплачує аліменти на
утримання дитини.

Таким чином, суд першої інстанції
необґрунтовано задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_2 та позбавив ОСОБА_1
батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати ухвалити
нове, яким у задоволені позову
відмовити.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307,
ст.ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Заочне рішення Красноградського
районного суду Харківської області від
14 липня 2014 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
з третьою особою Управлінням служби у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про позбавлення
батьківських прав, - відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: