Справа №482/961/13-ц 04.11.2014 04.11.2014 04.11.2014
Провадження №22-ц/784/2580/14
Справа № 22-ц/784/2580/14
інстанції: Ітрін М.В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Романенко Ю.О.,

за участю позивачки ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 29 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, треті особи: Бузька сільська
рада Новоодеського району
Миколаївської області, ОСОБА_5, про
визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6 У
передбачений законом строк вона
звернулась до нотаріальної контори, де
з'ясувалось, що 16 січня 2006 року її
батько склав заповіт, який посвідчено
секретарем Бузької сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області, за яким заповів своїй дружині -
відповідачці ОСОБА_4 - земельну ділянку
площею 13,22 га, що призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва і розташована на території
Бузької сільської ради Новоодеського
району Миколаївської області, мотоцикл
МТ-10-36, 1978 року випуску, двигун № НОМЕР_1,
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку та господарчих
будівель в розмірі 0,19 га, розташовану
на території Бузької сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області.

Як зазначила ОСОБА_2, перед
посвідченням заповіту, а саме, з 27
грудня 2005 року по 13 січня 2006 року, її
батько знаходився на лікуванні у
неврологічному відділенні
Новоодеської центральної районної
лікарні з діагнозом церебральний
атеросклероз з артеріальною
гіпертензією. Хронічна недостатність
мозкового кровообігу ІІІ ст. Гостре
порушення мозкового кровообігу з
лівосторонньою геміплегією і
бульбарним синдромом, дизартрією. При
виписці з лікарні у нього був відсутній
рух в лівій руці та нозі і він не міг
розмовляти.

Посилаючись на те, що на час складання
заповіту ОСОБА_6 за станом свого
здоров'я не міг розуміти значення своїх
дій та керувати ними, просила визнати
недійсним спірний заповіт.

Ухвалами суду до участі у справі
залучено Бузьку сільську раду та сина
померлого - ОСОБА_5 - в якості третіх
осіб.

Рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 29 липня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила скасувати
рішення та увалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи, 16
січня 2006 року батько позивачки - ОСОБА_6
- склав заповіт, який посвідчено
секретарем виконкому Бузької
сільської ради Новоодеського району
Миколаївської області, за яким заповів
своїй дружині - відповідачці ОСОБА_4 -
земельну ділянку площею 13,22 га, що
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва і
розташована на території Бузької
сільської ради Новоодеського району
Миколаївської області; мотоцикл МТ-10-36,
1978 року випуску, двигун № НОМЕР_1;
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку та господарчих
будівель в розмірі 0,19 га, розташовану
на території Бузької сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області. Посвідчення даного договору
відбувалось при свідках, якими цей
заповіт був зачитаний уголос та
підписаний ними, відповідно до
положень ст.1253 ЦК України (а.с. 8-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

З матеріалів спадкової справи до майна
померлого ОСОБА_6 вбачається, що із
заявою про прийняття спадщини у
передбачений законом строк звернулась
донька померлого - позивачка ОСОБА_2 Син
померлого - ОСОБА_5 - заяву про прийняття
спадщини до нотаріуса не подавав, разом
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини не проживав. Згідно довідки
Бузької сільської ради Новоодеського
району Миколаївської області від
10.06.2010р. № 677 відповідачка ОСОБА_4 -
дружина померлого ОСОБА_6 - на день його
смерті була зареєстрована та проживала
разом з ним у АДРЕСА_1, а, отже,
відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України
прийняла спадщину, що відкрилась після
смерті її чоловіка. 01 липня 2010 р. на
підставі відповідної заяви ОСОБА_4 їй
було видано нотаріусом свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку площею 13,22 га, що
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва і
розташована на території Бузької
сільської ради Новоодеського району
Миколаївської області (а.с.35-62).

Як вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку та господарчих
будівель в розмірі 0,19 га, розташована
на території Бузької сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області, яка була зазначена в заповіті,
не була включена до кола спадкового
майна, оскільки 19 квітня 2006 року ОСОБА_6
за нотаріально посвідченою угодою
подарував своїй дружині ОСОБА_4
житловий будинок з усіма господарським
будівлями і спорудами, що розташованій
на вищевказаній земельній ділянці, а 15
серпня 2006 року - за нотаріально
посвідченою угодою подарував ОСОБА_4 і
саму земельну ділянку (а.с. 19-21).

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Як зазаначено у постанові Верховного
Суду України від 29.02.2012р. у справі №
6-9цс12, висновок про тимчасову
недієздатність учасника такого
правочину слід робити, перш за все, на
основі доказів, які свідчать про
внутрішній, психічний стан особи в
момент вчинення правочину. Хоча
висновок експертизи в такій справі є
лише одним із доказів у справі і йому
слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами, будь-які
зовнішні обставини (показання свідків
про поведінку особи тощо) мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатною особа в
конкретний момент вчинення правочину
розуміти значення своїх дій та (або)
керувати ними. Підставою для визнання
правочину недійсним по ст. 225 ЦК України
може бути лише абсолютна
неспроможність особи в момент вчинення
правочину розуміти значення своїх дій
та (або) керувати ними.

Висновком проведеної у справі
посмертної судово-психіатричної
експертизи № 225 від 23 травня 2014р.
встановлено, що ОСОБА_6. за життя та на
час складання спірного заповіту - 16
січня 2006 року - психічним захворюванням
не страждав, за своїм психічним станом
міг розуміти значення своїх дій та
керувати ними. Неврологічне та
серцево-судинне захворювання, що
існували у нього на той період, не
вплинули на його волевиявлення під час
складання ним заповіту (а.с. 125-130).

Зазначений експертний висновок
узгоджується з показаннями допитаних
судом першої інстанції у якості
свідків ОСОБА_8 - лікаря-невропатолога
Новоодеської ЦРЛ, та ОСОБА_9 - лікаря
терапевта, завідуючої Бугською
амбулаторєю, і матеріалами справи не
спростовуються.

Статтями 10, 60 ЦПК Українми передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог, суд з'ясував усі обставини, що
мають значення для справи, дав належну
оцінку зібраним по справі доказам та
правильно виходив із того, що
позивачкою не доведено складання
спірного заповіту ОСОБА_6. у стані, в
якому він не усвідомлював значення
своїх дій та (або) не міг керувати ними,
а тому відсутні підстави для визнання
даного заповіту недійсним на підставі
ст.225 ЦК України.

Зазначене свідчить про те, що
волевиявлення заповідачки було
вільним, тому підстави для визнання
заповіту недійсним, передбачені ч. 2 ст.
1257 ЦК України, відсутні.

Посилання апелянта на неповне
з'ясування судом обставин справ та
невідповідність висновків суду цим
обставинам - є необґрунтованими.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення
районного суду, постановленого з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 29 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: