АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

при секретарі Данилко О.А.

з участю сторін: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 02 липня 2014
року,-

В С Т А Н О В
И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором
позики.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30
жовтня 2011 року він позичив ОСОБА_2 4500
євро строком до 01 січня 2012 току, що
підтверджується розпискою. У вказаний
строк відповідач коштів не повернув,
при зустрічах та телефонних розмовах
під будь-яким приводом ухиляється від
виконання свого зобов'язання, тому
просив стягнути еквівалентну євро,
суму боргу у розмірі 71828 гривень.

Позивач ОСОБА_1 станом на 22.05.2014 року
змінив заявлені вимоги, просив
стягнути суму боргу у розмірі 72270
гривень, що відповідає офіційному
курсу євро до гривні.

Заочним рішенням Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 02 липня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1

___________________________________________________________________

№ 22ц/794/1421/ 2014 р.
Головуючий у І
інстанції Олексюк Т.І.

Категорія: 27
Суддя-доповідач
Владичан А.І.

задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 72270 гривень на
повернення коштів за договором позики.
Вирішено питання судових витрат.

18 липня 2014 року відповідач ОСОБА_2 подав
до Кіцманського районного суду
Чернівецької області заяву про
перегляд заочного рішення від 02 липня
2014 року.

Ухвалою Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 03 вересня 2014
року заяву ОСОБА_4, який виступає в
інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 02 липня 2014
року, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим
рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій вважає, що рішення
Кіцманського районного суду від 02
липня 2014 року є незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі
посилається на те, що він від позивача
ніяких грошових коштів не отримував,
жодної розписки про отримання коштів
не писав та не підписував.

Крім того вказує, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, оскільки
позивачем 22 травня 2014 року збільшено
позовні вимоги, про що його не було
повідомлено. Зазначена обставина
позбавила його можливості надати
відповідні заперечення, клопотання,
докази та порушила принципи
законності, гласності та змагальності
сторін. Просить суд скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню,
враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 жовтня 2011 року
укладено договір грошової позики на
суму 4500 євро строком до 01 січня 2012 року.
На підтвердження укладення умов
договору позики, представлена розписка
позичальника, яка посвідчує передання
йому позикодавцем грошової суми в
розмірі 4500 євро. У вказаний строк
відповідач кошти не повернув, а згідно
ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду є правильними, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному дослідженні наявних у
справі доказів та на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, вірно
застосовано до правовідносин, що
склалися, норми матеріального та
процесуального права.

Судом вірно встановлено, що 30
жовтня 2011 року ОСОБА_1 позичив
відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в
розмірі 4500 євро, що підтверджується
розпискою, яка знаходиться в
матеріалах справи. Відповідач
зобов'язувався повернути кошти до 01
січня 2012 року, однак в зазначений
термін гроші не повернув.

Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, по були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Дослідивши матеріали справи
колегією суддів встановлено, що у
цивільній справі справи міститься
оригінал розписки про отримання ОСОБА_2
грошових коштів в сумі 4500 євро,
датованої 30 жовтня 2011 року, підписаної
відповідачем ОСОБА_2 в присутності
свідка ОСОБА_5.

Посилання апелянта на те, що ним не
було написано чи підписано жодної
розписки про отримання грошових коштів
від ОСОБА_1 не мають під собою правових
підстав.

Крім того, факт отримання грошових
коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_1 підтверджено
також підписом в розписці свідка
ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що
судом першої інстанції в порушення
вимог ст.. 224 ЦПК України не повідомлено
його про збільшення позовних вимог
позивача, а також йому не було
направлено копії заяви про збільшення
позовних вимог, що позбавило
відповідача можливості надати
відповідні заперечення чи клопотання.
Такі посилання апелянта, колегією
суддів до уваги не беруться, оскільки
відповідно до ст..533 ЦК України має бути
виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом, тобто
відбулося не збільшення позовних
вимог, а збільшення офіційного курсу
гривні до іноземної валюти на день
розгляду справи.

В даному випадку, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги
і стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4500
євро, що згідно офіційного курсу НБУ на
день розгляду справи в суді
еквівалентно 72270 гривень.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Рішення
суду ухвалено відповідно до норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування по доводам
апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити .

Рішення Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 02 липня
2014 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: