Справа № 466/5805/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 листопада 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді
Невойта П.С.

при секретарі с/з - Бішко
Б.М.

за участю представників
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відділу
приватизації державного житлового
фонду Шевченківського району м.Львова
про визнання права на приватизацію
квартири,-

у с т а н о
в и в:

19.08.2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом уточнивши свої позовні вимоги
до відповідачів управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відділу
приватизації державного житлового
фонду Шевченківського району м.Львова
та просив визнати його членом сім'ї
наймача ОСОБА_6, визнати ОСОБА_7 таким,
що втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1 з 2007 року, в зв'язку з
вибуттям в інше постійне місце
проживання та зняття його з реєстрації
за цією адресою, скасувати свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 від 16 грудня 2011 року, визнати
право спільної часткової власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_9 ОСОБА_11 в рівних частках та
зобов'язати управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської влади
видати нове свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обгрунтовання позовних вимог
зазначав, що він, його дружина ОСОБА_12,
син ОСОБА_11, дочка ОСОБА_9 та ОСОБА_8
проживали однією сім'єю та вели
спільний побут в квартирі держав-ного
житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 В
квартирі також був зареєстрований, але
не проживав брат його дружини і
відповідно син ОСОБА_8 - ОСОБА_14. В 2011
році ОСОБА_8 звернулась до відділу
приватизації державного житлового
фонду Шевченківського району м.Львова
щодо приватизації квартири. В серпні 2011
року його дружина, ОСОБА_12, померла з
якою він перебував у шлюбі з 19.11.1995 року
і спільно проживав у даній квартирі. 16
грудня 2011 року управлінням комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради, за
підписом заввідділу приватизації
державного житлового фонду
Шевченківського району, видано
свідоцтво про право власності на
квартиру, згідно якого право спільної
сумісної власності належить ОСОБА_6 та
членам її сім'ї: ОСОБА_7, ОСОБА_11 та
ОСОБА_9 Відтак позивач важає, що питання
приватизації квартири АДРЕСА_1
вирішено без дотримання норм чинного
законодавства і порушує його права за
таких обставин позивач вимушений
звернутись до суду.

Позивач та його представник ОСОБА_2,
який діє на підставі довіреності від
02.06.2014 року (а.с.14) у судовому засіданні
позовні вимоги підтримали, просили
позов задовольнити.

Представник відповідача управління
комунальної власності департаменту
економіч-ної політики Львівської
міської ради ОСОБА_3, яка діє на
підставі довіреності №2302-вих-2371 від
19.08.2014 року (а.с.31) у судовому засіданні
проти задоволення позову в частині
визнання недійсною приватизації
квартири заперечила посилаюсь на
подані письмові заперечення, в іншому
залишила вирішення спору на розгляд
суду.

Відповідач ОСОБА_6 її представник
ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності
від 31.10.2014 року (а.с.39) та відповідач
ОСОБА_7 в судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечували, просила відмовити, з тих
підстав, що позивач не був членом сімї
ОСОБА_6, а також знав про приватизацію
квартири і не вчиняв жодних дій.

Представник відділу приватизації
державного житлового фонду
Шевченківського району м.Львова в
судове засідання не прибув, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
стверджується відміткою в журналі
вихідної кореспонденції, причини
неявки в судове засідання суду
повідомлено не було.

З врахуванням ст.169 ЦПК України, суд
вважає за можливе розглядати справу у
відсутності, осіб які не з'явились за
наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача
ОСОБА_6, її представника, відповідача
ОСОБА_7, представника відповідача
управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради, покази свідка,
вивчивши та дослідивши докази у справі,
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що розпорядженням
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради 25.12.2008 року №
1411 «Про зміну договору найму житлового
приміщення та визнання наймачем
ОСОБА_6.» ОСОБА_6 була визнана наймачем
житлового приміщення квартири АДРЕСА_1
зі складом сім'ї : син, донька, онук та
онучка (а.с.33).

Позивач по справі був чоловіком
ОСОБА_16, 1995 р.н., доньки ОСОБА_8, що
підтверджується відповідною відміткою
зробленою Відділом ЗАГСу Львівського
міськвиконкому від 19 листопада 1995 року
у паспорті громадянина України ОСОБА_5
(а.с.5).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_12
померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що
Міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Львівського міського
управління юстиції 08.08.2011 року зроблено
відповідний запис у Книзі реєстрації
смертей № 3936 та видано свідоцтво про
смерть (а.с.6).

У відповідності до свідоцтва про право
власності на квартиру від 16.12.2011 р.,
виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду
адміністрації Шевченків-ського району
м.Львова згідно наказу управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради від 16.12.2011 року №2325-Ж-Ш
серії САВ №733242 (а.с.7) квартира, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
належить ОСОБА_6 та членам сім'ї ОСОБА_7,
ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на праві спільної
сумісної власності.

Як убачається з нотаріально завіреної
заяви ОСОБА_5, останній не заперечував
проти того, щоб його неповнолітній син
ОСОБА_11 брав участь у приватизації
спірної квартири (а.с.32).

Судом встановлено також, що позивач
ОСОБА_5 з 18 лютого 1987 року і до тепер
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
Дана квартира не приватизована та
позивач зберігає своє право на
приватизацію за цією адресою.

З довідки ф.-№2 з місця проживання про
склад сім'ї і прописку №2821 від 07.10.2013 р.
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
співвласник зареєстрована з 05.01.1994 р.,
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, співвласник внук
зареєстрований з 07.06.1997 р., ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5, співвласник син
зареєстрований з 05.01.1994 р., ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_6, співвласник внучка
зареєстрована з 22.10.2004 р. (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст. 64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, щ
випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членам сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5 не здійснив будь-яких заходів
задля того, щоб знятися з реєстрації за
дресою: АДРЕСА_2 та і до тепер зберігає
право на приватизацію. Доказів того, що
він є членом сімї ОСОБА_6 суду не
представлено, спільне ж проживання у
квартирі, яка приватизована на даний
час ще не свідчить про членство сімї.

З актів ЛКП «Балатон-409» від 04.10.2013 р. та
ЛКП «Південне» від 21.10.2013 р. вбачається,
що ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 не
проживає але зареєстрованй та фактично
проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12-13).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за звернен-ням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заяв-лених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві; до початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову (ст.ст.3, 10, 31 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_5 просить визнати відповідача
ОСОБА_7 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням з
підстав, передбачених ст.ст. 71,72
Житлового кодексу Української РСР. Як
вбачається з матеріалів справи під час
розгляду справи у суді позивач
підставу позову не змінював. Викладені
у позовній заяві і встановлені судом
обставини вказують на те, що
правовідносини сторін регулюються ст.
405 ЦК України.

До того ж право звернення до суду з
вимогою про визнаня втратившим право
на житло мають члени сімї, співласники
квартири.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що розглядаючи позові вимоги
з підстав, передбачених ст.ст. 71,72 ЖК
Української РСР, суд вийде за межі
заявлених позовних вимог, чим порушить
норми процесуального права, тому у
задоволені позову в цій частині слід
відмовити.

Щодо вимог про визнання права на
приватизацію квартири АДРЕСА_1
скасування свідоцтва про право
власності на квартиру від 16.12.2011 року та
визнання спільною частковою власністю
квартири слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII
приватизація державного житлового
фонду (далі приватизація) це відчуження
квартир (будинків), кімнат у квартирах
та одноквартирних будинках, де
мешкають два і більше наймачів, та
належних до них господарських споруд і
приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.)
державного житлового фонду на користь
громадян України.

За змістом ч.1 ст.5 цього Закону квартири
(будинки) передаються наймачеві та чле-
нам його сімї, а до членів сім'ї наймача
включаються лише громадяни, які
постійно про-живають в квартирі (буд.)
разом з наймачем або за якими
зберігається право на житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону
передача займаних квартир (будинків)
здійснюється у спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

За змістом ч.5 цієї статті передача
квартир (будинків) у власність громадян
відпо-відно до статті 5 цього Закону
оформляється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок), яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно п. 5 Положення про передачу
квартиру вланість, передача займаних
квартир (будинків) здійснюється в
приватну (для одиноких наймачів) та у
спільну (сумісну або часткову)
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх (віком від 18 і більше років)
членів сімї з обовязковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку). До членів сімї наймача
включаються лише громадяни, які
постійно мешкають у квартирі (будинку)
разом з наймачем або за якими
зберігається право на житло.

Оформлена заява на приватизацію
квартири (будинку) з доданими до неї
довідкою про склад сім'ї та займані
приміщення подаються громадянином до
органу приватизації місцевої
державної адміністрації, виконкому
місцевої ради чи державного
підприємства, організації, установи, де
вони реєструються (п. 23 Положення).

При видачі власнику квартири (будинку)
свідоцтва про право власності на житло
у паспортах усіх повнолітніх членів
сім'ї власника і у свідоцтвах про
народження непов-нолітніх осіб
робиться така помітка: «Право на
безоплатну приватизацію житла
викори-стано в обсязі 17,32 кв.м. при нормі
21,0_кв.м. загальної площі» (п. 30
Положення).

При цьому слід зазначити, що сам факт
приватизації, механізм та процедура
позивачем не оспорюється.

Отже судом встановлено, що
приватизація спірної квартири та
оформлення свідо-цтва про право
власності на квартиру проведено
відділом приватизації державного
жит-лового фонду Шевченківвького
району м.Львова відповідно до
встановленого порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України при
здійсненні правосуддя суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За правилом ч. 1 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У позовній заяві та у судовому
засіданні позивач та його представник
посилалися на порушення права на
участь у приватизації квартири, у якій
позивач проживав на момент
приватизації, однак такі доводи не були
підтверджені у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214,
215 ЦПК України, Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», -

в и р і ш
и в:

у позові ОСОБА_5 до управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відділу
приватизації державного житлового
фонду Шевченківського району м.Львова
про визнання членом сім'ї, визнання
права на приватизацію квартири АДРЕСА_1
визнання ОСОБА_7 таким що втратив право
на користування даною квартирою,
скасування свідоцтва про право
власності на квартиру від 16.12.2011 року та
визнання спільною частковою власністю
квартири - відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. С. Невойт