Номер провадження: 22-ц/785/8128/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Домоуправління №18», за
участю третьої особи Одеської міської
ради про визнання права користування
житловим приміщенням та зобов'язання
вчинити певні дії, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 29 липня 2014
року, -

встановила:

29 квітня 2014р. ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Комунального підприємства
«Домоуправління №18», за участю третьої
особи Одеської міської ради, просила
визнати за ОСОБА_2 та її неповнолітнім
сином право користування житловим
приміщенням, а саме АДРЕСА_1, а також
зобов'язати КП «Домоуправління № 18»
укласти з нею договір найму житлового
приміщення.

Позові вимоги обґрунтовувала тим, що в
АДРЕСА_1 вона проживає з 1999 року, в яку
вселилася на підставі дозволу її
дідуся ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_4, в якій
проживає й по теперішній час.

За весь час проживання в цій
квартирі ОСОБА_2 разом з дідусем та
бабусею вела спільне господарство, був
спільний бюджет, а також разом
здійснювали ремонт та обслуговування
вказаної квартири.

На підставі рішення суду від 03 жовтня
2005 року між КП «Домоуправління № 18» та
дідусем ОСОБА_3 було укладено договір
найму житлового приміщення.

У 2006 році померла бабуся
ОСОБА_4, а у 2007 році помер дідусь ОСОБА_3,
після їх смерті ОСОБА_2 продовжила
проживати у вищевказаній квартирі,
підтримувала її у належному стані та
сплачувала всі комунальні послуги.
Разом з нею проживає її неповнолітній
син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вона
користується державними пільгами.

12 березня 2014р. ОСОБА_2 звернулася до КП
«Домоуправління № 18» із заявою про
переоформлення особового рахунку та
укладення з нею договору найму
житлового приміщення як члена сім'ї
наймача стосовно АДРЕСА_1, але КП
«Домоуправління № 18» відмовило ОСОБА_2
у задоволені заяви.

Однак, ОСОБА_2 вважає, що КП
«Домоуправління № 18» незаконно
відмовило їй у задоволені заяви, у
зв'язку з чим звернулася до суду із
відповідним позовом.

Під час розгляду справи
представник Одеської міської ради
надав суду письмові заперечення проти
позову, в яких посилався на те, що в
матеріалах справи відсутні докази про
спільне проживання і ведення спільного
господарства між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 й
ОСОБА_4, а матеріалами справи лише
підтверджується факт самовільного
зайняття ОСОБА_2 житлового приміщення,
тому просили суд відмовити у
задоволені позову у повному обсязі.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 позов
підтримали та просили суд визнати за
ОСОБА_2 та її неповнолітнім сином право
користування житловим приміщенням, а
саме: АДРЕСА_1, та зобов'язати КП
«Домоуправління № 18» укласти з ОСОБА_2
договір найму житлового приміщення, з
підстав, викладених у позові.

Представник відповідача КП
«Домоуправління № 18» - ОСОБА_7 у
судовому засіданні пред'явлені позовні
вимоги не визнав, просив суд у їх
задоволені відмовити за
безпідставністю.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 29 липня 2014р. в задоволенні
позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення Київського районного
суду м. Одеси від 29 липня 2014р. скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги позивача задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому посилається на те, що у
спірній квартирі проживала з 2007р.
Фактично між сторонами вже склалися
правовідносини договору житлового
найму, вона сплачувала комунальні
послуги, здійснювала поточний ремонт,
на теперішній час не має
заборгованості за комунальні послуги.
Після смерті дідуся вона зі своїм
неповнолітнім сином проживала у
спірному приміщенні продовж семи
років. Місце її роботи та місце
навчання сина знаходилося поруч зі
спірною квартирою. Під час розгляду
справи в суді першої інстанції 16 липня
2014р. ОСОБА_8 разом з невстановленими
особами незаконно, самоуправно зламали
замки та проникли в її квартиру,
примусово намагались виселити її з
квартири. По даному факту розпочате
кримінальне провадження. Крім того, їй
стало відомо , що під час розгляду
справи в суді першої інстанції спірну
квартиру ОСОБА_8 приватизував на свою
доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та на її
ім'я видано 02 червня 2014р.свідоцтво про
право власності. КП «Домоуправління №
18» незаконно уклало 15 травня 2014р. з
ОСОБА_8 договір житлового найму.
Враховуючи незаконне проникнення в
житлове приміщення, наявність виданого
свідоцтва про право власності, порушує
її права як користувача чим
приміщення, яке є її єдиним житлом, у
якому вона мешкає більше семи років.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити.

Представник відповідача
Комунальне підприємство
«Домоуправління №18», третя особа
Одеська міська рада до суду не прибули,
про час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином, про що у
справі є докази. Зважаючи на вимоги ч. 2
ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін
не перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, мотиви і доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення ОСОБА_2, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову, суд першої інстанції посилався
на те, що ОСОБА_2 згідно паспорту
громадянки України серії НОМЕР_1,
виданого 05 квітня 1999 року
Роздільнянським РВ УМВС України в
Одеській області, з 27 вересня 1999 року по
02 червня 2004 року була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2, з 01 вересня 2005 року по
25 вересня 2012 року за адресою: АДРЕСА_3, а
з 31 жовтня 2012 року та по теперішній час
за адресою: АДРЕСА_4

Таким чином, суд дійшов
до висновку, що ОСОБА_2 має місце
постійного проживання, за яким
остається зареєстрованою й по
теперішній час, а якщо вона і проживала
в АДРЕСА_1, то вона не набула права
користування цією квартирою.

Також в матеріалах справи
відсутні докази про ведення спільного
господарства між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який
був наймачем житлового приміщення.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 й ОСОБА_4 є
рідними дідом та бабкою позивачці
ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами
справи.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом у
АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідною довідкою, яка видана
управлінням ЖКГ.

Рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 03 жовтня
2005р. по справі № 2-4469/05 зобов'язано КП
«Домоуправління № 18» укласти з ОСОБА_3
договір найму житлового приміщення, а
саме АДРЕСА_1 та прийняти від ОСОБА_3
документи для проведення його
реєстрації за місцем проживанням.

На підставі вказаного рішення, КП
«Домоуправління № 18» було відкрито
особливий рахунок НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3
стосовно АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3. померла ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_3, а у 2007 році помер
ОСОБА_3

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ст.ст. 47-48 Конституції
України, кожен має право на достатній
життєвий рівень для себе і своєї сім'ї,
що включає достатнє харчування, одяг,
житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України
до членів сім'ї наймача належить
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

За змістом ст.ст. 64, 65 ЖК України,
наймач та члени його сім'ї, що
проживають разом з ним, набувають права
користування одним жилим приміщенням у
будинку державного або громадського
житлового фонду.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Пунктом № 7 постанови Пленуму
Верховного Суду СРСР № 2 від 03 квітня 1987
р. «Про практику застосування судами
житлового законодавства»передбачено,
що вирішуючи питання про визнання
членом сім'ї наймача інших осіб, суд
зобов'язаний з'ясувати характер їх
відносин з наймачем, зокрема,
встановити, чи мало місце ведення
сумісного господарства (загальні
витрати), надання взаємодопомоги, інші
обставини, які свідчать про існування
сімейних відносин.

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 посилалась на те, що вона у
АДРЕСА_1 проживає з 1999 року, в яку
вселилася на підставі дозволу її
дідуся ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_4, в якій
проживає по теперішній час.

Факт її проживання з
неповнолітнім сином підтверджується
тим, що вона за весь цей час сплачувала
комунальні послуги з 2002р., проводила
ремонтні роботи в квартирі та немає
заборгованості за комунальні послуги
за весь цей період. Також ці обставини
підтверджують свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, яких вона просила викликати в
судове засідання, але суд їй відмовив.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, 15 травня 2014р. між КП
«Домоуправління № 18» та ОСОБА_8 було
укладено договір найма житлового
приміщення на квартиру АДРЕСА_1
(а.с.64-65).

02 червня 2014р. Департаментом
міського господарства Одеської
міської ради видано свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_14- доньку ОСОБА_8 (а.с.70-71).

Відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 57 ЦПК
України суд повинен сприяти всебічному
і повному з'ясуванню обставин справи,
сприяти здійсненню прав осіб, які
беруть участь у справі, у випадках,
встановлених цим Кодексом, а також
встановлювати наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Проте суд першої інстанції, у
порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не
сприяв всебічному та повному
з'ясуванню обставин справи, не
перевірив обставини щодо проживання
позивача у спірній квартирі, не допитав
свідків, які були заявлені позивачем,
не дослідив абонентні книжки щодо
сплати комунальних послуг у вказаній
квартирі, не уточнив позовних вимог,
не попередив про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій, зокрема,
не роз'яснив позивачу можливість
залучення до участі в справі як
належного відповідача нового власника
спірної квартири, й відповідно
належним чином не вирішив питання
щодо правильності обраного позивачем
способу захисту порушеного права з
урахуванням того, що на час розгляду
справи в суді першої інстанції було
встановлено та документально
підтверджено, що на спірну квартиру
під час розгляду справи було укладено
договір найма житлового приміщення та
видано свідоцтво про право власності
на квартиру на ім'я ОСОБА_14

Таким чином, під час розгляду
справи не визначено коло осіб, на
права та обов'язки яких може вплинути
судове рішення, не залучено до участі у
справі власника спірної квартири
ОСОБА_9, що є підставою для скасування
рішення суду та відмови в задоволенні
позовних вимог позивача з інших
підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України це
рішення не перешкоджає позивачу,
залучивши до участі в справі всіх осіб,
права яких можуть бути порушенні
судовим рішенням, звернутися до суду з
позовними вимогами за захистом
порушених, невизнаних або оспорюваним
прав чи інтересів.

Керуючись ст.ст.209,303,307 п.2
ч.1,309,316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В
И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 липня 2014 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Комунального підприємства
«Домоуправління №18», за участю третьої
особи Одеської міської ради про
визнання права користування житловим
приміщенням та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

О.М.Таварткіладзе