АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк
І.М.

секретар: Скрипник С.В.

за участю: відповідача ОСОБА_1,
представника Конятинської сільської
ради Малиш Л.Д., представника відділу
Держземагенства Тонієвич Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи - відділ
Держземагенства у Путильському районі
Чернівецької області, Конятинська
сільська рада Путильського району
Чернівецької області, про визнання
недійсним та скасування державного
акту на право приватної власності на
землю, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в
інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення
Путильського районного суду
Чернівецької області від 02 вересня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи -
відділ Держземагенства у Путильському
районі Чернівецької області,
Конятинська сільська рада
Путильського району Чернівецької
області, про визнання недійсним та
скасування державного акту на право
приватної власності на землю.

Посилався на те, що 10.06.2011р. він вдруге
звернувся до Конятинської сільської
ради із заявою про виділ йому земельної
ділянки площею 0,85 га в урочищі Буздуги.
Рішенням Конятинської сільської ради
від 28.07.2011 року йому було відмовлено у
виділенні зазначеної земельної
ділянки по причині належності її до
пайового фонду.

6.09.2011р. позивач оскаржив дане рішення
Конятинської сільської ради прокурору
Путильського району. З відповіді
відділу Держкомзему в Путильському
районі від 29.09.2011 р. йому стало відомо,
що спірна земельна ділянка на праві
власності належить відповідачу по
справі - ОСОБА_1 на підставі рішення
Конятинської сільської ради №96-20/002 від
08.02.2002 року.

Дане рішення прийнято на підставі
протоколу №2 від 18.04.2000 року загальних
зборів колгоспників колгоспу
«Прогрес». Зазначав, що з відомостей
цього протоколу відповідачу було
виділено земельну ділянку площею 0,8 га
в Конятинській сільській раді та 0,78 га
в Сергіївській сільській раді, що
суперечить площі, зазначеної в
оспорюваному державному акті.

Крім цього, рішення сесії сільської
ради №96-20/002 від 08.02.2002 року, яке було
підставою для видачі державного акту,
не існує.

Оскільки загальними зборами
колгоспників колгоспу «Прогрес» не
надавалася ОСОБА_1 земельна ділянка
площею 1,50 га в межах Конятинської
сільської ради, відповідного рішення
сесія Конятинської сільської ради не
приймала, а тому просив визнати
недійсним та скасувати Державний акт
на право власності на землю, виданий
ОСОБА_1 як такий, що виданий з
порушенням закону та скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки.

Рішенням Путильського районного суду
Чернівецької області від 02 вересня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_4, в
інтересах якого діє ОСОБА_5., подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення про задоволення його
позовних вимог. Посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що державний акт на право
приватної власності на землю є
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування, а тому вимога про
скасування державного акта є похідною
і залежить від доведеності
незаконності рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого
виданий оспорюваний державний акт.
Встановлено, що рішення Конятинської
сільської ради від 08.02.2002 року, на
підставі якого видано державний акт, не
скасовано.

Такий висновок суду є вірним та таким,
що відповідає матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням загальних зборів
колгоспників колгоспу «Прогрес» від 18
квітня 2000 року, оформлених протоколом
№2, затверджено Схему поділу земель
колективної власності на земельні
частки (паї) колгоспу «Прогрес». До
схеми поділу земель додається список
пайовиків в кількості 508 чоловік. В
даному списку значиться і відповідач
ОСОБА_1

Рішенням сесії Конятинської сільської
ради від 08.02.2002 року затверджено площу
землі, що підлягала розподілу на
земельні частки (паї) та задоволені
заяви громадян про надання їм у
приватну власність земельних ділянок.

На підставі цього рішення сесії
сільської ради ОСОБА_1 20 липня 2002 року
отримав Державний акт на право
приватної власності на землю серії II-ЧВ
№017413 (а.с.83).

Судом першої інстанції встановлено, що
рішення сесії Конятинської сільської
ради від 08.02.2002 року, яке стало
підставою для видачі ОСОБА_1 державного
акту на право власності на землю не
скасовано.

Отже, рішення органу виконавчої влади
чи місцевого самоврядування про
передачу у власність земельної ділянки
є необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Право власності має абсолютний
характер та є непорушним.

У ст..140 ЗК України зазначено
вичерпний перелік підстав припинення
права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Згідно зі ст..152 ЗК України (в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин), захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Таким чином, за змістом ст..152 ЗК України
(в редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин),
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю як самого по
собі правовстановлюючого документа, не
передбачено зазначеною нормою.

Вимога захисту порушених прав власника
на землю реалізується зацікавленою
особою шляхом звернення до суду з
вимогою визнання відповідного рішення
органу виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки недійсним.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку є правовстановлюючим
документом, який видається на підставі
рішення відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
визнання недійсним та скасування
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку є
похідною й залежить від доведеності
незаконності рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого
виданий оспорюваний державний акт.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення сесії Конятинської сільської
ради від 02.02.2002 року не існує,
спростовується матеріалами справи, в
яких міститься зазначене рішення. Що
стосується іншої нумерації рішення, то
представник Конятинської сільської
ради в засіданні апеляційної інстанції
пояснила, що в даному випадку виникла
описка. Проте саме рішенням сесії
Конятинської сільської ради від 08.02.2002
року відповідачу ОСОБА_1 була виділена
у власність земельна ділянка площею 1,50
га на території Конятинської сільської
ради, з цільовим призначенням для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Описка в нумерації рішення сесії
сільської ради не свідчить про те, що
таке рішення не виносилось та що
відповідачу не надавалася у власність
земельна ділянка.

З огляду на викладені обставини
колегія суддів вважає, що рішення
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах
якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 02 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: