Справа № 199/3198/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: Руденко В.В., при
секретарі: Коломієць Я.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Дніпропетровську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» про визнання
звільнення незаконним, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відповідача про визнання
звільнення незаконним, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що 05
червня 2013 року він був прийнятий на
посаду заступника начальника
управління справами апарату
управління публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнафтогаз». Згодом,
з 01 липня 2013 року, він був переведений
на посаду начальника управління
справами апарату управління
відповідача. 04 листопада 2013 року
позивач був переведений на посаду
начальника управління
організаційно-аналітичного
забезпечення апарату управління
відповідача. Починаючи з 03 березня 2014
року, після зміни виконавчої влади у АР
Крим, фактично почались спроби
захоплення ПАТ «Державного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз». 4 березня 2014 року
до головного офісу компанії за адресою:
м.Сімферополь,
пр.Кірова/пров.Совнаркомівський, 52/1
зайшли озброєні люди на чолі з
незаконно назначеним владою Криму
новим Головою Правління А.Ілліним та
намагались втрутитись у керівництво
підприємством. Проте, їхні вказівки
працівники товариства не виконували,
продовжуючи виконувати розпорядження
діючого голови Правління Публічного
акціонерного товариства «Державного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» ОСОБА_3 11 березня 2014
року голова Правління ОСОБА_3, з метою
недопущення подальшого захоплення
підприємства, виїхав за межі АР Крим з
правоустановчими документами та
печаткою ПАТ «Державного акціонерного
товариства «Чорноморнафтогаз» і
продовжував керівництво підприємством
з офісу за адресою: м.Київ, вул.Богдана
Хмельницкого,26. Вся документація
передавалась на підпис та печатку
поштою до Києва і поверталась назад,
щоденно ОСОБА_3 проводились селекторні
наради в режимі відеозв'язку,
видавались накази та розпорядження. 13
березня 2014 року, в головний офіс прибув
віце-прем'єр Криму ОСОБА_4 у супроводі
автоматників і представив нового
керівника - голову Правління ОСОБА_5, а
ОСОБА_12, як його заступника. Позивач
також зазначає, що призначення ОСОБА_5,
як і попереднє - ОСОБА_12, Головою
Правління ПАТ «Державного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» були незаконні,
оскільки відповідно до п.п. 27 п.9.3.4.
Уставу ПАТ «Державного акціонерного
товариства «Чорноморнафтогаз» це
питання відноситься виключно до
компетенції Загальних зборів, як
вищого органу управління товариства. 19
березня 2014 року позивач був запрошений
до кабінету голови Правління, де ОСОБА_5
повідомив його про те, що у складі
нового підприємства його не бачить
оскільки в позивача відсутня кримська
реєстрація та запропонував написати
заяву про звільнення за згодою сторін.
У цьому випадку він обіцяв провести з
ним повний розрахунок по заробітній
платі, в іншому випадку йому
погрожували звільненням та
нериємностями. У таких умовах, у
атмосфері морального та
психологічного тиску, погроз,
постійної присутності озброєних людей
фактично на робочому місці,
відсутності житла у м.Сімферополі,
невиплати заробітної плати,
відсутності зв'язку з діючим
керівництвом позивач був вимушений
прийняти рішення про звільнення. 20
березня 2014 року він написав заяву про
звільнення за угодою сторін на ім'я
ОСОБА_5 21 березня 2014 року позивача було
звільнено з посади начальника
управління організаційно-аналітичного
забезпечення апарату управління ПАТ
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» згідно з п. 1 ст. 36
КЗпП України за згодою сторін та видано
трудову книжку з відповідним записом.
Під час звільнення йому була
нарахована, але не виплачена заробітна
плата в розмірі 19655 гривень 37 коп. Наказ
про звільнення був підписаний
заступником Голови Правління з
геології, буріння та розробки родовищ
відповідача ОСОБА_6, який не мав на те
відповідних повноважень. А тому
позивач просив суд визнати незаконним
дії заступника Голови Правління з
геології, буріння та розробки родовищ
Публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» ОСОБА_6 щодо
видання наказу №17-к від 20 березня 2014
року про звільнення позивача та
недійсним наказ Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» від 20 березня 2014
року №17-к. Також зобов'язати
відповідача скасувати наказ від 20
березня 2014р. №17-к та негайно поновити
його на посаді начальника управління
організаційно-аналітичного
забезпечення апарату управління ПАТ
«Державного акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз», стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
22.03.2014 року по день винесення рішення
суду, невиплачену заробітну плату за
березень 2014 року в розмірі 19655,37 грн. та
моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

У судовому засіданні позивач надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові, та просив задовольнити їх в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату та час
слухання повідомлений належним чином,
надав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутність та письмові
заперечення, в яких зазначив, що не
визнає позов в повному обсязі,
зазначивши, що дійсно позивач
перебував у трудових відносинах з
відповідачем, однак 21 березня 2014 року
він був звільнений з посади начальника
управління організаційно-аналітичного
забезпечення апарату управління
відповідача. Однак як,також зазначає
відповідач, жодного наказу щодо
покладення виконання обов'язків голови
Правління на ОСОБА_6, який підписав
наказ про звільнення позивача, не
видався, а тому таких повноважень
останній не мав. А тому відсутній
предмет спору, оскільки вважає, що
трудові відносини фактично не
припинені з позивачем.

Вислухавши пояснення позивача, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до наказу № 170-к від 05 червня
2013р. позивач був прийнятий на посаду
заступника начальника управління
справами апарату управління
публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз». Згідно з наказом №
200-к від 27 червня 2013 року він був
переведений з 01 липня 2013 року на посаду
начальника управління справами
апарату управління публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз». Наказом №386-к від 04
листопада 2013 року, виданим у зв'язку із
змінами у назві структурного
підрозділу апарату управління, він був
переведений на посаду начальника
управління організаційно-аналітичного
забезпечення апарату управління
публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз», головою Правління
якого з 30 травня 2013 року відповідно до
наказу № 155-к є ОСОБА_3.

З 21 березня 2014 р., відповідно до наказу
№17-к від 20 березня 2014р., позивача було
звільнено з посади начальника
управління організаційно-аналітичного
забезпечення апарату управління
Публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» згідно з п. 1 ст. 36
КЗпП України за згодою сторін та видано
трудову книжку з відповідним записом.
Наказ про звільнення був підписаний
заступником голови Правління з
геології, буріння та розробки родовищ
публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» ОСОБА_6

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до пп.18 п.9.5.9. Уставу
відповідача прийом на роботу,
звільнення, застосування засобів
заохочення та накладення стягнень
відноситься виключно до компетенції
Голови Правління Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз».

Згідно з п.9.5.12 Уставу відповідача у
разі відсутності Голови Правління
виконання його обов'язків може
покладатися наказом Голови Правління
на заступника Голови Правління або на
члена правління.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
акціонерні товариства» та п.9.3.4 Статуту
Товариства, рішення про обрання,
відстрочення чи звільнення Голови
Правління Товариства приймається
загальними зборами акціонерів.

Як було встановлено в ході розгляду
справи, а також визнано відповідачем у
своїх письмових запереченнях, а тому
відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягає, жодного
наказу щодо покладення виконання
обов'язків Голови Правління на
заступника Голови Правління ОСОБА_6
діючим Головою Правління ОСОБА_3 не
видавалось, а тому законних
повноважень щодо звільнення позивача у
останнього не було, а отже і наказ №17-к
від 20 березня 2014р. про звільнення
позивача є недійсним.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. У ч.1 ст. 215 ЦК
України зазначено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, пятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.231 ЦК України, правочин,
вчинений особою проти її справжньої
волі внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного тиску з боку
другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Обтавини, викладені позивачем у позові
стосовно подій, які мали місце у
березні 2014 року, а саме зміна влади у АР
Крим, його окупація та захоплення
Публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» озброєними людьми
є загальновідомими обставинами, а тому
відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягають, та
являються підтвердженням посилань
позивача на те, що до нього
застосовувася психічний тиск, під яким
він був змушений подати заяву про
звільнення за згодою сторін. Також,
вказані обставини підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. Крім того,
відповідно до ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до розрахунково-платіжної
відомості, наданої ОСОБА_1
відповідачем, заборгованість по
заробітній платі відповідача за
березень 2014 року складає 19655,37 грн.
Середньомісячна заробітна плата,
розрахована відповідно до довідки
відповідача, в якій зазначені
відомості про розмір заробітної плати
позивача, складає 27111,57 грн. Виходячи з
цих даних, розмір заробітної плати
позивача за час вимушеного прогулу на
день розгляду справи судом складає
194301,62 грн.

Згідно п.32 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.1992
року із змінами, внесеними згідно з
Постановами Пленуму Верховного Суду
України №4 від 01.04.1994 року, №18 від 26.10.1995
року, №15 від 25.05.1998 року при присудженні
оплати за час вимушеного прогулу
зараховується заробіток за місцем
нової роботи (одержана допомога по
тимчасовій непрацездатності, вихідна
допомога, середній заробіток на період
працевлаштування,допомога по
безробіттю), який працівник мав у цей
час. Судом встановлено, що позивач
отримував з 24.04.2014 року виплату по
безробіттю в розмірі 4872,00 грн.
щомісячно, що підтверджується довідкою
Кіровського центру зайнятості м.
Дніпропетровська від 15.09.2014 року № 1240.
Таким чином, заробітна плата за час
вимушеного прогулу на день розгляду
справи, яка підлягає стягненню з
відповідача складає 165069,62 грн.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Суд,
враховуючи ступінь важкості вимушених
змін у життєвих і виробничих стосунках
позивача, вважає, що з відповідача
належить стягнути на користь позивача
в рахунок відшкодування моральної
шкоди 2000 грн., що буде, на думку суду,
відповідати принципам розумності та
справедливості.

Суд не приймає до уваги заперечення
проти позову представника відповідача,
оскільки незаконний наказ про
звільнення позивача в добровільному
порядку відповідачем не скасований,
порушені права позивача не поновлені
відповідачем, саме на якого покладено
обов'язок забезпечення гарантованого
Конституцією України права на працю
позивача.

Відповідно до п.п.2,4 ч.1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішення
в частині поновлення на роботі
позивача та стягнення заробітної плати
позивачу в межах суми платежу за один
місяць в розмірі 27111,57 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір в сумі 1867 грн. 24 коп.

Керуючись ст.ст.212-215,367 ЦПК України,
ст.36,235, 237-1 КЗпП України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» про визнання
звільнення незаконним, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди,- задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в
публічному акціонерному товаристві
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» на посаду
начальника управління
організаційно-аналітичного
забезпечення апарату управління
публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз», скасувавши наказ
№17-к від 20 березня 2014 року про
звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст. 36 КЗпП
України.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнафтогаз» на
користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну
плату за березень 2014 року в розмірі 19655
грн. 37 коп., заробітну плату за час
вимушеного прогулу на день розгляду
справи судом у розмірі 165069 грн. 62 коп., а
також моральну шкоду у розмірі 2000 грн.,
а всього 186 724 (сто вісімдесят шість
тисяч сімсот двадцять чотири)гривні 99
копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення
в частині поновлення на роботі ОСОБА_1
та стягнення заробітної плати ОСОБА_1 в
межах суми платежу за один місяць в
розмірі 27111,57 грн.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнафтогаз» на
користь держави судовий збір у розмірі
1867,24 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
що не були присутніми при його
проголошенні,- у той же строк з дня
отримання його копії.

Суддя:
В.В. Руденко