Справа № 359/2503/14-ц Головуючий у І
інстанції Кабанячий Ю.В.Провадження №
22-ц/780/6077/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 19
УХВАЛА

Іменем України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_6 про визнання недійсним
договорів купівлі - продажу
домоволодіння та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_5
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6
про визнання недійсним договорів
купівлі - продажу домоволодіння та
земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01
квітня 2008 року між нею та ОСОБА_6 було
укладено Договір купівлі - продажу
домоволодіння за номером АДРЕСА_1 та
Договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,0334 га., що знаходиться в
АДРЕСА_1, кадастровий №:11:047:0018.

Під час проведення державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку було виявлено накладання на
суміжну земельну ділянку, тому
державна реєстрація не проведена.

Відповідно до кадастрових планів
власником суміжної земельної ділянки
встановлено паркан, після чого частина
будинку, колодязь, вигрібна яма,
газопостачальне обладнання
знаходяться на суміжній земельній
ділянці, що призвело до конфлікту з
власником суміжної ділянки, який
вирішити в позасудовий спосіб не
вдалося.

Враховуючи, що відповідачем продано
позивачу нерухоме майно з прихованим
дефектом, усунути який неможливо, а без
усунення користуватись майном
неможливо, позивачем через це допущена
помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Наявні
підстави для визнання вищевказаних
договорів недійсними.

При цьому вважає, що не пропустила
строки позовної давності, оскільки про
порушення її права, їй стало відомо
лише 15 квітня 2011 року з листа
Бориспільської міськради.

Просила визнати недійсним Договір
купівлі - продажу домоволодіння за
номером АДРЕСА_1,від 01 квітня 2008 року,
який уклали ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Стягнути 3 ОСОБА_6, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, па користь ОСОБА_5
.ідентифікаційний номер НОМЕР_2. - 824927(
вісімсот двадцять чотири тисячі
дев'ятсот двадцять сім) гривень 00 коп.

Визнати недійсним Договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0.0334 гектари.що знаходиться в
АДРЕСА_1,кадастровий N":11:047:0018, від
01 квітня 2008 року, який уклали ОСОБА_5 та
ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_6, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, -
132197(сто іридцять дві тисячі сто
дев'яносто сім) гривень 00 коп.

Стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 вересня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в
якій просила його скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позову.

При цьому, ОСОБА_5 зазначала, що
відмовляючи в позові з підстав
пропуску строку позовної давності, суд
першої інстанції ухвалив рішення з
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягать
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що 01 квітня 2008 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали Договір
купівлі - продажу домоволодіння за
номером АДРЕСА_1, загальною площею 109,8
кв.м., житловою площею розміром 72,7 кв.м..
Вищевказаний будинок з мансардою
зазначений в плані під літерою - «А»-1,
колодязь зазначений в плані під
літерою - «З», вигрібна яма - «К».

Згідно п.4 договору Продаж
домоволодіння вчинено за 824927,00 грн., які
Продавець отримав від Покупця повністю
до підписання цього договору.

Згідно п.7 договору відповідач свідчив,
що домоволодіння не містить недоліків
або особливих властивостей, які можуть
бути небезпечними для життя чи
здоров`я, майна «Покупця» або інших
осіб; від «Покупця» не приховано
обставин, які мають істотне значення.

01 квітня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
уклали Договір купівлі - продажу
земельної ділянки площею 0,0334 га., що
знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий
№:11:047:0018. Продаж земельної
ділянки вчинено за 132197,00 грн., які
Продавець отримав від Покупця повністю
до підписання цього договору.

Під час проведення державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку виявлено накладання на суміжну
земельну ділянку, тому державна
реєстрація не проведена.

Відповідно до кадастрових планів
власником суміжної земельної ділянки
встановлено паркан, після чого частина
будинку, колодязь, вигрібна яма,
газопостачальне обладнання
знаходяться на суміжній земельній
ділянці, що призвело до конфлікту з
власником суміжної ділянки, який
вирішити в позасудовий спосіб не
вдалося.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема, визнання права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволені позову, у зв'язку з
пропуском строку позовної давності,
виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст.
261 ЦК України визначальним для початку
перебігу позовної давності є момент,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Загальний строк позовної давності,
відповідно до ст. 257 ЦК України, три роки
позивачем було пропущена, а
представник відповідача, відповідно до
ст. 267 ЦК України, наполягав на
застосуванні строку позовної давності,
в зв'язку з його пропущенням.

З такими висновками суду першої
інстанції, погоджується судова
колегія, оскільки відповідно до Акту
обстеження земельної ділянки від 28
жовтня 2010 року (а.с.19) було встановлено
та вказано на схемах накладання
земельних ділянок позивача та сусіда
ОСОБА_7 шляхом встановлення останнім
паркану. В результаті обстеження було
встановлено, що паркан перенесено
ОСОБА_7 на 4 метра по ширині фасаду та на
три метри тильної сторони. За парканом
залишились скважина, газовий лічильник
та вигрібна яма.

Тобто, ОСОБА_5 знала про порушення своїх
прав щодо користування та
розпорядження своїм майном починаючи
з 28 жовтня 2010 року.

Строк позовної давності для звернення
до суду для захисту порушеного права
для ОСОБА_5 сплив в 28 жовтня 2013 року, а до
суду вона звернулася 27 березня 2014 року.

Відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у справі є
підставою для відмови у позові.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_5
не ставила питання про поновлення
строку позовної давності і не
обґрунтовувала причини його пропуску.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої
інстанції правомірно застосував
наслідки пропущення строку позовної
давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК
України та відмовив у позові.

Крім того, відповідно до ст.215 ЦК
України підставами недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203
ЦК України, однак наявність таких
підстав в суді першої інстанції не було
встановлено.

Підставою звернення до суду з позовом
позивач зазначила продаж їй нерухомого
майна відповідачем з прихованим
дефектом, усунути який неможливо, а без
усунення користуватись майном
неможливо, і що позивачем через це була
допущена помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
властивостей і якостей речі, які значно
знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням.

Однак, як видно з матеріалів справи,
позивачем не було надано жодного
належного та допустимого доказу того,
що спір, який виник між нею та її
сусідом ( через 2,5 років після
придбання майна) щодо користування
земельною ділянкою є саме прихованим
дефектом, усунути який неможливо, а без
усунення користуватись майном
неможливо.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин між сторонами та ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, апеляційна
скарга не містить.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, правильно
встановлено правові відносини сторін,
дана належна правова оцінка доказам у
справі, висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов