22-ц/775/1343/2014(м)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 04
серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про стягнення заборгованості з
індексації заробітної плати з
компенсацією,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом,
посилаючись на те, що з 02 серпня 1999 року
по 03 серпня 2005 року працював у
відповідача публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча» і
під час роботи при виплаті заробітної
плати йому не виплачувались суми
індексації заробітної плати. Просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість з індексації
заробітної плати за період з 01 березня
2003 року по 03 серпня 2005 року з
компенсацією втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати.

Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
04 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на користь ОСОБА_2 індексацію
заробітної плати з компенсацією
заборгованості за період з березня 2003
року по серпень 2005 року в сумі 201 грн. 70
коп. з утриманням ПАТ «ММК ім. Ілліча» з
цієї суми передбачених законом
податків та обов'язкових платежів при
її виплаті.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на користь держави судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином телефонограмою (а.с. 53),
тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України розглянув справу без його
участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
Романенка А.В., який просив апеляційну
скаргу задовольнити, вивчивши письмові
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду необхідно
змінити з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну Відповідно до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно ст. 214
ЦПК України, суд вирішує такі питання:
чи мали місце обставини, якими
ґрунтувалися вимоги і заперечення, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (порушення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розділити між сторонами судові витрати
та інше.

Оскаржуване рішення таким вимогам в
повній мірі не відповідає.

Згідно ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна
плата підлягає індексації.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оплату праці» (далі за текстом - Закон №
108/95- ВР) в період між переглядом розміру
мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати,
відповідно до ст. 34 Закону № 108/95- ВР
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 з 02 серпня 1999 року по 03 серпня 2005
року перебував у трудових відносинах з
публічним акціонерним товариством
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», що
підтверджується відповідними записами
в трудовій книжці (а.с. 7-12).

За цей період йому нараховувалась та
виплачувалась заробітна плата, але не
нараховувалась індексація заробітної
плати. Сума індексації заробітної
плати з компенсацією втрати її частини
у зв'язку з несвоєчасною виплатою за
період з березня 2003 року по серпень 2005
року згідно з розрахунком, наданим
відповідачем суду першої інстанції,
становила 201 грн. 70 коп., яку і стягнув
суд на користь позивача (а.с. 21).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078, що дає
можливість частково або повністю
відшкодувати подорожчання споживчих
товарів та послуг. Об'єктом індексації
грошових доходів населення є оплата
праці як грошовий дохід громадян,
одержаний ними в гривнях на території
України і який не має разового
характеру.

Структуру заробітної плати визначено
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість та за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції із статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27 січня
2004 року за № 114/8713.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3 Закону компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду із позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно рішенню Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року № 1-18/2013,
положення частини другої статті 233 КЗпП
України Кодексу законів про працю
України слід розуміти так, що у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення сум
індексації заробітної плати та
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати як складових належної
працівнику заробітної плати без
обмеження буд-яким строком незалежно
від того, чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати і у разі
порушення законодавства про її
виплату, працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Доказів проведення індексації
заробітної плати позивачки в
зазначений судом період шляхом
підвищення заробітної плати,
відповідачем, як суду першої інстанції,
так і апеляційному суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності заборгованості з
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з порушенням
строків їх виплати є безпідставними,
оскільки доповнення до Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078, якими
передбачено застосування
випереджаючого методу розрахунку сум
індексації, внесені постановою
Кабінету Міністрів України від 17
травня 2006 року № 690 «Про внесення змін
до Порядку проведення індексації
грошових доходів населення», яка
набрала чинності з 25 травня 2006 року, і
на правовідносини, які виникли до
набрання чинності цих доповнень, не
розповсюджуються.

Крім того, відповідач не надав доказів
щодо проведення індексації заробітної
плати позивача, у тому числі і із
застосуванням випереджаючого методу
розрахунку сум індексації.

Тому посилання апелянта на те, що
підприємство періодично підвищувало
заробітну плату своїм працівникам, тим
самим з 2003 року застосовував
випереджаючий метод розрахунку сум
індексації, є також безпідставними.

Між тим, не можна погодитись із
висновком суду щодо визначення суми
заборгованості, оскільки відповідач її
заперечував та спростував наданим
апеляційному суду уточненим
розрахунком згідно з яким
заборгованість з індексації
заробітної плати та компенсації у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
з березня 2003 по серпень 2005 року
становить 174 грн. 83 коп., яка і підлягає
стягненню на користь позивача, а тому
рішення суду в цій частині необхідно
змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» - задовольнити
частково.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 04
серпня 2014 року в частині стягнення
заборгованості - змінити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на користь ОСОБА_2 індексацію
заробітної плати з компенсацією
заборгованості за період з березня 2003
року по серпень 2005 року в сумі 174 грн. 83
коп. з утриманням ПАТ «ММК ім. Ілліча» з
цієї суми передбачених законом
податків та обов'язкових платежів при
її виплаті.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді