Справа № 667/7425/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона

у складі:
головуючого судді Спічак О.Б.

секретаря судового
засідання Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Комсомольської районної у
м.Херсоні ради про звернення стягнення
на майно,

встановив:

04 вересня 2014 року позивач
звернувся до суду із вказаним позовом
посилаючись на те, що рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 12.10.2010 року з ОСОБА_3 на його
користь стягнуто борг у розмірі 68810,78
доларів США, що еквівалентно 545 332,31 грн.
В ході примусового виконання рішення
суду було описано майно, яке
складається з 12/100 та 2/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Однак як було
з'ясовано, що рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 17.04.2012 року
було проведено розділ спільного майна
подружжя та визнано за ОСОБА_2 право
власності на 6/100 частин вказаного
домоволодіння. Позивач зазначив, що
оскільки ОСОБА_3, чоловік відповідачки,
брав у борг кошти в інтересах сім'ї, то
вона в силу ст. 65 СК України має
обов'язок повернення коштів. Таким
чином позивач просив суд звернути
стягнення на 6/100 частин домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу перед
ОСОБА_1 в сумі 545 332,31 грн.

В судовому засіданні адвокат
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала.

Представник
відповідача в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, пояснила, що
відсутні докази того, що ОСОБА_3
витратив кошти на потреби сім'ї, в
належній ОСОБА_2 частині будинку
проживає вона з дітьми, з яких одна
дитина неповнолітня, а друга-інвалід
дитинства.

Представник органа опіки та
піклування суду пояснив, що заперечує
проти задоволення позову, оскільки в
належній відповідачці частині будинку
проживає неповнолітня дитина, тому
звернення стягнення на майно значно
порушить її права на житло.

Третя особа ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явився, про день та час

слухання справи повідомлявся належним
чином.

Заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

14.05.2009 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 було укладено договір позики
на суму 12 000 доларів США та договір
позики на суму 58988 доларів США. Факт
укладення договору підтверджено
відповідними розписками.

Рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 12.10.2012
року, яке набрало законної сили, з
ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 суму
боргу за договорами позики в розмірі
68810,78 доларів США, що еквівалентно 545
332,31 грн.

В ході примусового виконання
рішення суду встановлено, що майна, яке
належить особисто ОСОБА_3 не достатньо
для погашення боргу.

Позивач вважає, що його порушене
право повинно бути захищене шляхом
звернення стягнення на майно належне
відповідачці, оскільки кошти, які її
чоловік, ОСОБА_3, брав у борг, витрачені
на потреби сім'ї.

Оцінивши зібрані у справі докази
суд приходить до висновку про
неможливість захисту порушеного права
позивача шляхом звернення стягнення на
майно позивача з наступних обставин.

Відповідно до приписів ст.73 СК
України за зобов'язаннями одного з
подружжя стягнення може бути
накладено лише на його особисте майно і
на частку у праві спільної сумісної
власності подружжя, яка виділена йому в
натурі.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України
стягнення може бути накладено на майно,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, якщо судом установлено, що
договір був укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї і одержане
за договором використано на її потреби.

В судовому засіданні
встановлено, що 6100 частин
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, на
які позивач просить звернути
стягнення, є власністю ОСОБА_2
внаслідок поділу спільного майна
подружжя на підставі рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 17.04.2012 року, яке набрало
законної сили.

Згідно зі ст.60 цього ж Закону
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїм вимог і заперечень.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на положення ст.65 ч.4 СК
України зокрема тому, що позивачем не
доведено жодними належними та
допустимими доказами факт укладення
договору позики в інтересах сім'ї, як
підстави для виникнення у відповідача
обов'язків за цим договором. Не
вбачається таке цільове призначення
договору позики і з його змісту, що з
урахуванням положення ст.73СК України
вказує на безпідставність посилань
позивача на виникнення у відповідача
обов'язку за договором позики від 14.05.2014
року.

Єдине посилання позивача на
обґрунтування вимог в порядку ст.. 65 СК
України, на те, що кошти від позики
були направлені на розвиток бізнесу, а
саме кафе « Фламінго» в с. Залізний
Порт, прибуток від якого спрямований на
потребі сім'ї, не може бути прийняте
судом, оскільки знову ж таки не
підтверджене жодним доказом.

Відповідачем надано докази,
декларації про доходи ( а.с.25-28), які
вказують на неприбутковість бізнесу,
що унеможливлювало використання
коштів на потреби сім'ї.

Крім того, в належній
відповідачу частині домоволодіння
проживає та зареєстрован її
неповнолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
який має право на користування житлом
та звернення стягнення на це майно
потягне порушення прав дитини на житло.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 118 - 120, 212 ЦПК
України, 65,73 СК України, Законом України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей» суд-

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,
органи опіки та піклування
Комсомольської районної у м. Херсоні
ради про звернення стягнення на майно.

Рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення може бути оскаржено
до апеляційного суду Херсонської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Комсомольський районний
суд м. Херсона.

Суддя
О.Б.Спічак