Справа № 361/7622/14-ц
Провадження № 2/361/2879/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого - судді
при секретарі - Брейкіній Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
Свої вимоги обгрунтовує тим, що у
гутожитку проживає з літа 1999 року, а з
серпня 2000 року почав проживати у
цивільному шлюбі з ОСОБА_3, в той же час
вселив її та її сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати у виділену йому
кімнату № НОМЕР_1 в гуртожитку за
вищеказаною адресою.
Далі зазначає, що 12 листопада 2000 року
вони з ОСОБА_3 офіційно зареєстрували
шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в них народилась
спільна дитина - дочка ОСОБА_5.
Вказує, що у зв»язку з потребою
поліпшення житлових умов йому було
виділено в гуртожитку дві кімнати за
Позивач на прохання дружини визнав
себе батьком її сина ОСОБА_6, про що в
атовий запис про народження дитини
були внесені відповідні зміни.
08.12.2009 р. позивачу був виданий ордер № 142
Г на кімнати АДРЕСА_1. Відповідач був
зареєстрований у вищевказаних
кімнатах 09 січня 2010 року.
Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося,
21.10.2012 року вона разом з дітьми залишила
спірне помешкання та почала проживати
у цивільному шлюбі з іншим чоловіком в
Бориспільському районі.
Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 26 грудня 2012
року шлюб між сторонами розірвано.

Заочним рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 23 грудня 2013 р. ОСОБА_3 визнана такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 з 21
жовтня 2012 року в спірній квартирі не
проживає, квартиру залишив
добровільно, з реєстраційного обліку
не знявся, участі у витратах по оплаті
комунальних послуг не бере, особистих
речей відповідача в квартирі немає,
поштової кореспонденції на його ім»я
на дану адресу не надходить, квартирою
він взагалі не цікавиться. Комунальні
платежі нараховуються згідно
численності зареєстрованих осіб, тому
позивач змушений сплачувати
комунальні платежі як за себе так і за
відповідача. Будь-яких перешкод
відповідачу в корисутванні квартирою
не чинив, замок на вхідних дверях не
змінювався.

Факт непроживання відповідача та
відсутність його речей в квартирі
підтверджується актами депутата про
обстеження житлово-побутових умов.

Крім того позивач самостійно
проводить всі оплати по утриманню
квартири, з житлово-комунальних послуг
і квартплати.

Оскільки відповідач не проживає в
квартирі більше шести місяців, то
позивач просить визнати його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням.

У судове засідання позивач не з»явився,
направив суду письмову заяву з
проханням розглянути справу без його
участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином , про що свідчить довідка пошти,
тому суд вважає за можливе ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦКУкраїни кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1999 року
почав проживати у гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_2.

12 листопада 2000 року зареєстрував шлюб з
ОСОБА_3, в якої на той час вже був син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після укладення шлюбу дружина із сином
переїхали проживати до нього у кімнату
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народилась
дочка ОСОБА_5(а.с. 8).

У лютому 2003 року на прохання дружини
позивач визнав себе батьком її сина
ОСОБА_6, у зв»язку з чим у актовий запис
про народження дитини були внесені
відповідні зміни.

У грудні 2009 року з метою покращення
житлових умов позивачу виділили дві
кімнати АДРЕСА_1 вказаного гуртожитку,
де з 09 січня 2010 року він з родиною
зареєстровані(а.с. 10).

На початку жовтня 2012 року ОСОБА_3
заявила, що вона зустріла іншого
чоловіка та має намір спільно з ним
проживати.

27 жовтня 2012 року ОСОБА_3, забравши одяг,
взуття і побутову техніку вибула разом
із двома дітьми з гуртожитку та стали
проживати окремо від ОСОБА_1 у
Бориспільському районі за місцем
проживання іншого чоловіка.

На неодноразові пропозиції позивача
повернутися, щоб зверегти сім»ю, ОСОБА_3
не реагувала, тому позивач змушений був
звернутися до суду з позовом про
розірвання шлюбу, який рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 26 грудня 2012 року
був розірваний(а.с. 9).

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 23 грудня 2013
року ОСОБА_3 було визнано такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням в кімнатах АДРЕСА_1(а.с.18,19).

Відповідно актів обстеження
житлово-побутових умов від 05.12.2012 р.,
08.08.2013 р., 21.05.2013 р., 06.08.2014 р.,10.09.2014 р.,
складених депутатом Броварської
міської ради Базишиним П.Є. відповідач
ОСОБА_2.в кімнатах зареєстрований, але
не проживає, особистих його речей там
немає. (а.с. 12-16).

Відповідно ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім»ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім»ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Судом встановлено, що відповідач на
спірній житловій площі не проживає з
21.10.2012 року. Сама по собі прописка не
надає права на житлову площу.

Таким чином, судом безспірно
встановлено, що відповідач на спірній
житловій площі не проживає понад шість
місяців без поважних причин.

Даних про те, що позивач порушив право
відповідача на проживання не надано.

Поскільки відповідач не проживає в
квартирі без поважних причин більше
шести місяців, то відповідно до ст. 71 ЖК
України суд визнає його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням.

Відповідно до ЗУ "Про свободу
пересування та вільний вібір місця
проживання в Україні" від 11.12.2003 р.
місцем проживання фізичної особи є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік, а також ст. 29 ЦК України
визначено, що місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про свободу
пересування та вільний вібір місця
проживання в Україні" громадянин у разі
зміни місця проживання зобов"язаний
знятись з реєстрації та подати
документи для реєстрації за місцем
проживання.

На підставі викладеного та керуючись
керуючись ст.ст. 3,6, 7 ЗУ "Про свободу
пересування та вільний вібір місця
проживання в Україні", ст.ст. 10,11, 60,212-215,
224-229 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
Кодексом України.

Заочне рішення набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
А. О. Шинкар