22-ц/775/336/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Суддя-доповідач Ткаченко
Р і ш е н н я

Іменем України

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого - Песоцької Л.І.,

суддів -
Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі -
Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та непрацездатної дружини за
апеляційними скаргами ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
27 січня 2014 року,

В с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини в розмірі ? частини всіх видів
заробітку щомісяця та на її утримання в
розмірі 1000 грн. щомісяця з 20 червня 2013
року, посилаючись на те, що 12 серпня 2010
року вона зареєструвала шлюб із
відповідачем, під час якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_6.
Перед укладенням шлюбу 11 серпня 2010 року
між сторонами укладено нотаріально
посвідчений шлюбний договір. 20 червня
2013 року за рішенням суду шлюб між
сторонами розірвано. Відповідно до
рішення апеляційного суду від 02
вересня 2013 року визнано недійсним п/п 2
п. 3.1 ст. 3 шлюбного договору. У
теперішній час відповідач добровільно
не надає допомоги позивачці по
утриманню малолітньої дитини та на її
утримання. Вказує, що відповідач працює
матросом, тому має змогу надавати таку
допомогу. При цьому умовами шлюбного
договору сторони визначили, що в разі
розірвання шлюбу, той з батьків, хто
мешкає окремо від дитини, зобов'язаний
сплачувати на її утримання аліменти, а
той з батьків, з ким мешкає дитина, має
право на утримання від іншого. В
договорі зазначено, що днем початку
сплати аліментів є день розірвання
шлюбу.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 27 січня 2014 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та непрацездатної дружини
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій
грошовій сумі у розмірі 1000 грн.
щомісячно, починаючи з 27 грудня 2013 року
та до повноліття дитини, але не менш ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
її утримання аліменти в твердій
грошовій сумі у розмірі 300 грн.
щомісячно, починаючи з 27 грудня 2013 року
та до досягнення ОСОБА_6 трирічного
віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду в межах суми платежу за
один місяць звернуто до негайного
виконання.

Не погоджуючись з цим рішенням і
посилаючись в апеляційній скарзі на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясувань
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивачка ОСОБА_2
просить апеляційний суд скасувати
рішення суду в частині стягнення
аліментів на утримання дружини і
ухвалити нове рішення, яким стягнути
аліменти на її утримання в розмірі 1000
грн. щомісячно, починаючи з 20 червня 2013
року.

Зокрема зазначає, що суд прийшов до
невірного висновку про стягнення з
відповідача на її утримання аліментів
в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з
27 грудня 2013 року до досягнення дитиною
трьох років, оскільки умовами шлюбного
договору передбачено, що після
розірвання шлюбу чоловік зобов'язаний
утримувати жінку, днем початку сплати
аліментів являється день розірвання
шлюбу, а саме з 20 червня 2013 року.

Судом не звернуто увагу на пояснення
сторін у судовому засіданні,
відповідно до яких відповідач працює
за контрактом на іноземних судах, що
може бути підтверджено паспортом
моряка, та немає статусу безробітного.

Крім того, судом не враховано положення
ст.99 СК України, відповідно до якої
сторони шлюбного договору можуть
домовитися про надання утримання
одному з подружжя незалежно від
непрацездатності та потреби у
матеріальній допомозі.

Вказує, що законодавством України не
передбачено обов'язкове зазначення у
шлюбному договорі умов, розміру та
строків виплати утримання.

З рішенням суду також не погодився
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, який в апеляційній скарзі
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати в частині стягнення з
відповідача на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_6
аліментів в твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття
дитини, ухваливши в цій частині нове
рішення про стягнення аліментів в
розмірі 400 грн.

Зазначив, що суд дійшов
необґрунтованого висновку про
визначення розміру аліментів, які
підлягають стягнення з відповідача на
утримання неповнолітньої дочки до її
повноліття, виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

Вважає, що оскільки відповідач не
працює, перебуває на обліку в центрі
зайнятості, розмір аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
повинен бути мінімальним і становити 30%
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності відповідача, який
належним чином повідомлений про час і
місце судового розгляду справи. З
заявою про відкладення розгляду справи
до суду не звернувся.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивачки ОСОБА_2, яка
підтримала доводи своєї апеляційної
скарги, заперечуючи проти скарги
представника відповідача, пояснення
представника відповідача - ОСОБА_4, який
підтримав свою скаргу та його
заперечення проти скарги позивачки,
яку просив відхилити, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
та обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, апеляційна
скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
відхиленню, а рішення суду зміні в
частині строку стягнення аліментів на
утримання позивачки з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або його зміни є: неповне
з*ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Дійшовши висновку про часткове
задоволення і стягнення з відповідача
аліментів на утримання малолітньої
ОСОБА_6, 2011 року народження, у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн. з часу
подання ОСОБА_2 позову до суду, суд
виходив з того, що відповідач має
нерегулярний, мінливий дохід,
щомісячно після розірвання шлюбу
сплачував аліменти на утримання
дитини. Крім того у шлюбному договорі
від 11 серпня 2010 року не було визначено
сторонами розмірів та строків сплати
аліментів на утримання дитини.

Вирішуючи питання про стягнення
аліментів з відповідача ОСОБА_3 на
утримання дружини ОСОБА_2, суд виходив з
того, що останньою не надано суду
доказів щодо вжиття заходів для
стягнення аліментів з відповідача на
своє утримання з часу розірвання шлюбу,
вимоги про сплату аліментів на своє
утримання до відповідача остання не
висувала, а відповідач, у свою чергу,
справна сплачував аліменти протягом 2013
року позивачці, то враховуючи, що
належним їй правом на утримання ОСОБА_2
вирішила скористатись лише у грудні 2013
року, то позовні вимоги останньої
повинні бути задоволенні частково про
стягнення аліментів на її утримання в
розмірі 300 грн. щомісячно, тобто
починаючи з 27 грудня 2013 року і до
досягнення дитиною трирічного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів не може не погодитися з
висновком суду щодо розміру аліментів
на утримання дитини і позивачки та
строку, з якого підлягають стягненню
аліменти, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.93 СК України
шлюбним договором можуть бути
визначені майнові права та обов'язки
подружжя як батьків.

Як передбачено ч.1 ст.99 СК України,
сторони можуть домовитися про надання
утримання одному з подружжя незалежно
від непрацездатності та потреби у
матеріальній допомозі на умовах,
визначених шлюбним договором.

Згідно ст.180 СК України батьки
зобов'язанні утримувати своїх дітей до
досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.189 СК України
батьки мають право укласти договір про
сплату аліментів на дитину, у якому
визначити розмір та строки виплати.

Згідно із ст.184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

За положеннями ст.78 СК України подружжя
має право укласти договір про надання
утримання одному з них, у якому
визначити умови, розмір та строки
виплати аліментів. Договір укладається
у письмовій формі і нотаріально
посвідчується.

За ст. 79 СК аліменти одному з подружжя
присуджуються за рішенням суду від дня
подання позовної заяви.

Згідно ст.80 СК України аліменти
присуджуються одному з подружжя у
частці від заробітку (доходу) другого з
подружжя і (або) у твердій грошовій
сумі. При цьому розмір аліментів одному
з подружжя суд визначає з урахуванням
можливості одержання утримання від
повнолітніх дочки, сина, батьків та з
урахуванням інших обставин, що мають
істотне значення.

На підставі ч.2 ст.84 СК України дружина,
з якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка, батька дитини,
до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 даної статті право на
утримання дружина, з якою проживає
дитина, має незалежно від того чи вона
працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

При цьому на підставі ч. 6 ст. 84 СК
України право на утримання дружина, з
якою проживає дитина, має і в разі
розірвання шлюбу.

Як встановлено судом першої інстанції
і це підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_1, виданим 22 липня 2011
року Орджонікідзевським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції у Донецькій
області, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
та її батьками є: мати ОСОБА_2, батько
ОСОБА_3, актовий запис № 613 (а.с.6).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 20 червня 2013 року, яке
набрало законної сили 02 липня 2013 року,
шлюб між сторонами, зареєстрований 12
серпня 2010 року в Жовтневому відділі
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області актовий
запис № 592, розірвано (а.с.8).

Шлюбним договором від 11 серпня 2010 року,
укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, № за
реєстром 954 від 11 серпня 2010 року,
сторони врегулювали майнові права та
обов'язки подружжя як в шлюбі, так і на
випадок його розірвання, а також права
та обов'язки подружжя як батьків (а.с.7).

Так, відповідно до п. 2.4 шлюбного
договору батьки зобов'язуються
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. За п. 2.5 шлюбного договору у
випадку розірвання шлюбу той з батьків,
який проживає окремо від дитини,
повинен сплачувати на її утримання
аліменти. Той з подружжя, з яким разом
проживатиме після розірвання шлюбу
дитина, також матиме право на утримання
від іншого. Днем початку сплати
аліментів на дитину та подружжю, з яким
проживатиме дитина, вважатиметься день
розірвання шлюбу. Розмір аліментів,
визначених цим договором, визначається
за згодою сторін. Сплатою аліментів на
дитину та на утримання подружжя, з яким
разом проживатиме дитина,
вважатиметься перерахування коштів на
визначений спільною згодою сторін
відкритий у будь-якій банківській
установі рахунок у строки, визначені
цим договором. Пунктом 4.1 шлюбного
договору встановлено, що право на
утримання дружина, з якою проживає
дитина, набуває після розірвання шлюбу
(а.с.7).

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 02 вересня 2013 року визнано
п.п 2 п.3.1 ст.3 шлюбного договору від 11
серпня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, недійсним (а.с.12-13).

Позивачка ОСОБА_2 проживає разом з
дочкою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою від 08 січня
2014 року житлово-комунального
підприємства «Азовжитлокомплекс» (а. с.
49).

Представник відповідача в суді
пояснив, що після припинення шлюбних
відносин ОСОБА_3 почав виконувати свої
зобов'язання щодо утримання доньки та
дружини шляхом переказу коштів на
рахунок позивачки.

Зазначені обставини підтверджуються
квитанціями по перерахування коштів з
січня по листопад 2013 року в сумі 1600 грн.
та з грудня 2013 року по січень 2014 року по
800 грн. щомісячно (а.с.52 - 63).

Оскільки позивачка звернулась до суду
з даним позовом в грудні 2013 року, а
відповідач з часу розірвання шлюбу
виконував свої зобов'язання щодо
утримання дитини та ОСОБА_2, підстав для
стягнення аліментів з часу розірвання
шлюбу, тобто з 20 червня 2013 року не
вбачається. Пунктом 2.5. шлюбного
договору крім визначення строку сплати
аліментів, яким вважається день
розірвання шлюбу, також передбачено, що
сплатою аліментів на дитину та на
утримання подружжя, з яким проживатиме
дитина, вважається перерахування
коштів на визначений спільно згодою
сторін відкритий у будь-якій
банківській установі рахунок у строки,
визначені цим договором.

Матеріалами справи підтверджується, що
в період 2010 -2012 року відповідач
отримував заробітну плату у доларах
США, як моряк, шляхом грошових
переказів (а.с.50 - 51).

Даних про те, що в період 2013 року
відповідач укладав контракти з
іноземними компаніями матеріали
справи не містять і представник
відповідача заперечує, що ОСОБА_3
працює за контрактом. Не містять
матеріали справи і відомості щодо
доходу позивача за 2013 рік.

З пояснень представника відповідача в
апеляційному суді, що не заперечувала
позивачка вбачається, що ОСОБА_3
знаходиться на обліку в
Маріупольському міському центрі
зайнятості, та займається пошуком
роботи.

Враховуючи те, що позивач протягом 2013
року в рахунок сплати аліментів, як
пояснив його представник в
апеляційному суді на утримання дитини
і на утримання подружжя, сплачував
щомісячно по 1600 грн., колегія суддів
погоджується з висновком суду щодо
визначення розміру аліментів на
утримання дитини в сумі 1000 грн.

З доводами апеляційної скарги
представника відповідача щодо
застосування судом положень ст.195 СК
України погодитися не можливо,
оскільки обґрунтовуючи розмір
аліментів на дитину в зазначеній сумі,
суд вважаючи, що аліменти повинні
становити в межах ? частки від доходу
платника, застосував аналогію права,
зазначив в рішенні, що ? частка від
доходу платника за положеннями ч.3 ст.195
СК України, становить 930 грн.

Пунктом 2.5. шлюбного контракту
передбачено, що розмір аліментів,
визначених цим договором, визначається
за згодою сторін. Тобто сторони в
договорі не визначали конкретний
розмір аліментів як на дитину, так і на
подружжя.

Оскільки на відповідача покладено
обов'язок виплачувати аліменти на
утримання дитини до досягнення нею
повнолітнього віку в сумі 1000 грн.,
позивачка з жовтня 2013 року припинила
відпустку за доглядом за дитиною та
приступила до виконання своїх
обов'язків за трудовим договором,
отримує регулярно заробітну плату,
колегія суддів погоджується і з
розміром визначених судом першої
інстанції аліментів на її утримання в
сумі 300 грн.

Ніяких доказів на підтвердження
майнового стану, який би давав підстави
для визначення розміру аліментів на
утримання позивачки в сумі 1000 грн.,
матеріали справи не містять і не надані
вони під час розгляду справи
апеляційним судом.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновком суду першої
інстанції щодо строку сплати аліментів
на утримання позивачки до досягнення
дитиною трирічного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як передбачено п.2.5. шлюбного контракту
той з подружжя, з яким разом
проживатиме після розірвання шлюбу
дитина, також матиме право на утримання
від іншого.

Тобто, умовами шлюбного контракту не
обмежено виплату аліментів досягнення
дитиною будь - якого віку.

Згідно ч.1 ст.6 СК України правовий
статус дитини має особа до досягнення
нею повноліття.

Оскільки умовами шлюбного контракту
передбачено право на утримання від
іншого того подружжя з ким буде
проживати дитина, колегія суддів
вважає, що суд дійшов помилкового
висновку, обмежив виплату аліментів на
утримання позивачки часом досягнення
їхньою дитиною трирічного віку.

З огляду на зазначене, рішення суду в
цій частині підлягає зміні в частині
строку стягнення аліментів на
утримання позивачки, та стягнення на її
утримання аліменти у розмірі 300 грн.
щомісячно до досягнення дитиною,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Отже, доводи апеляційної скарги
представника відповідача є
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими законодавство
пов'язує можливість прийняття рішення
щодо його зміни, а тому вона підлягає
відхиленню.

Оскільки колегія суддів не повністю
погоджується з доводами апеляційної
скарги позивачки щодо підстав для
зміни рішення, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 27 січня 2014 року змінити в частині
строку стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_2 змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
її утримання аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 300 гривень
щомісячно до досягнення дитиною
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття,
починаючи з 27 грудня 2013 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Головуючий
Л.І.Песоцька

Судді
Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева