Справа № 367/3887/13-ц Головуючий у І
інстанції Пархоменко О.В.Провадження №
22-ц/780/5894/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Суханової
Є.М.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на заочне рішення Ірпіньського
міського суду Київської області від 30
липня 2014 року в справі за позовом
прокурора міста Ірпеня в інтересах
держави до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
третя особа: Комунальне підприємство
"Святошинське лісопаркове
господарство", про визнання недійсними
рішення, державних актів на право
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

Прокурор міста Ірпеня Київської
області звернувся до суду з вказаним
позовом в інтересах держави до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про визнання
недійсними рішення, державних актів на
право власності на землю та визнання
права власності на земельну ділянку,
посилаючись на те, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року за №1889/25-5 "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_2
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2
видано Державний акт серії ЯЖ №903281 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га з кадастровим номером
:01:043:0029 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1

Вважав, що спірна земельна ділянка
знаходиться за межами селища
Коцюбинське і Коцюбинською селищною
радою її було передано у приватну
власність за рахунок земель, що
перебувають в постійному користуванні
комунального підприємства
"Святошинське лісопаркове
господарство", оскільки вказану
земельну ділянку було надано у
користування Святошинському
лісопарковому господарству на
підставі постанови Ради Міністрів УРСР
від 20 червня 1956 року за №673 без
виключення її з Держлісфонду України
та згідно з картографічними
матеріалами лісовпорядкування
обліковуються як квартали
Святошинського та Київського лісництв.

Зазначену земельну ділянку в приватну
власність відповідача було передано
без її вилучення з користування КП
"Святошинське лісопаркове
господарство", тобто без відома держави
в особі уповноваженого органу та
постійного землекористувача, яким є КП
"Святошинське лісопаркове
господарство".

Крім того, при прийнятті рішення
Коцюбинською селищною радою не було
дотримано вимоги ст.ст.20, 21 Земельного
кодексу України, ст.57 Лісового кодексу
України, оскільки зміна цільового
призначення спірної земельної ділянки
з лісового фонду на для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд не
проводилась і будь-які рішення щодо
такої зміни не приймались.

Також зазначав, що в порушення вимог
ст.9 Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації», якою передбачено
обов'язковість проведення вказаної
експертизи проектів землеустрою щодо
відведення земель лісогосподарського
призначення, державна експертиза
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки ОСОБА_2 не
проводилась.

Вказував, що відведення спірної
земельної ділянки відповідачу під
будівництво і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд генеральним планом
смт. Коцюбинське не передбачено, а отже,
оскаржуване рішення Коцюбинською
селищною радою прийнято також в
порушення вимог ст.39 Земельного
кодексу України та ст.ст.3, 10, 12, 13, 23
Закону України «Про планування і
забудову територій».

Зазначав також, що ОСОБА_2 відчужила
зазначену вище земельну ділянку ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 13 грудня 2010 року
за реєстровим №1232 і ОСОБА_1 видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №325135.

Вважав, що рішення Коцюбинської
селищної ради від 24 грудня 2008 за №1889/25-5
не відповідає вимогам закону, порушує
право державної власності на спірну
земельну ділянку, а тому підлягає
визнанню недійсним. З цих же підстав
вважав, що підлягає визнанню недійсним
виданий ОСОБА_2 на підставі вказаного
рішення Державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Вказував, що зазначений вище договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 13 грудня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_1, є нікчемним згідно ст.228 ЦК
України.

Крім того, зазначав, що, оскільки
уповноваженим державою органом
рішення про передачу спірної земельної
ділянки у власність ОСОБА_2 не
приймалось, відповідно до ст.346 ЦК
України право державної власності на
цю ділянку не припинено, а право
власності відповідача на неї на
законних підставах не виникло.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Враховуючи вищенаведене, просив
визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року за №1889/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1»; визнати
недійсним Державний акт серії ЯЖ №903281
на право власності на земельну ділянку
(кадастровий номер :01:043:0029),
виданий на ім'я ОСОБА_2; визнати
недійсним державний акт серії ЯЛ №325135
на право власності на земельну ділянку
(кадастровий номер :01:043:0029),
виданий на ім'я ОСОБА_1; визнати право
власності держави на земельну ділянку
площею 0,15 га (кадастровий номер
:01:043:0029) і судові витрати покласти
на відповідачів.

Рішенням Ірпіньського міського суду
Київської області від 30 липня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 за №1889/25-5 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1».

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №903281 площею
0,15 га з кадастровим номером
:01:043:0029 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1

Визнано недійсним виданий ОСОБА_1
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №325135 площею
0,15 га з кадастровим номером
:01:043:0029 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1

В інший частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення в
частині визнання недійсним державного
акту ЯЛ №325135 на право власності на
земельну ділянку площею 0,15 га з
кадастровим номером :01:043:0029,
виданого ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року за №1889/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2
видано Державний акт серії ЯЖ №903281 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га з кадастровим номером
:01:043:0029 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1

В подальшому ОСОБА_2 відчужила
зазначену земельну ділянку
відповідачу ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 13 грудня
2010 року та ОСОБА_1 отримав Державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ №325135 на земельну ділянку
площею 0,15 га з кадастровим номером
:01:043:0029 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1

Відповідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою і відшкодування
збитків.

Згідно зі ст.173 ЗК України межа району,
села, селища, міста, району у місті - це
умовна замкнена лінія на поверхні
землі, що відокремлює територію району,
села, селища, міста, району у місті від
інших територій.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

За ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про
основи містобудування" визначення
територій і вибір земель для
містобудівних потреб здійснюється
відповідно до затвердженої
містобудівної документації місцевих
правил забудови з урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону України "Про
планування і забудову територій"
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи в межах повноважень,
визначених законом, відповідно до
генеральних планів населених пунктів,
в тому числі, вирішують питання вибору,
вилучення (викупу), надання у власність
чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до п.12 Перехідних положень
ЗК України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Враховуючи вищезазначене
законодавство та зважаючи на ту
обставину, що земельна ділянка, яка є
предметом оспорюваного рішення,
розташована поза межами населеного
пункту - смт. Коцюбинське, оскільки на
момент прийняття спірного рішення від
24 грудня 2008 року за №1889/25-5 межі смт.
Коцюбинське у передбаченому законом
порядку не були визначені та
встановлені, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
незаконність прийнятого Коцюбинською
селищною радою рішення від 24 грудня 2008
року за №1889/25-5 як такого, що не
відповідає положенням п.12 Перехідних
положень та ст.12 ЗК України.

Колегія суддів також вважає, що при
вирішенні даного спору по суті суд
першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги рішення Коцюбинської
селищної ради №170 від 06 листопада 2009
року «Про інвентаризацію меж №75 від 29
квітня 2010 року «Про погодження проекту
формування і встановлення меж
Коцюбинської селищної ради та межі смт.
Коцюбинське Київської області та №153
від 15 вересня 2010 року «Про затвердження
Генерального плану смт. Коцюбинське»,
так як обставини, які ними
підтверджуються, не існували на момент
прийняття спірного рішення і тому не
мають доказового значення по справі.

Правильним є і висновок суду про
задоволення вимог позивача щодо
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю серії ЯЖ №903281,
виданого на ім'я ОСОБА_2 на підставі
оспорюваного рішення, оскільки рішення
суду в цій частині відповідає
положенням ст.155 ЗК України та
підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
виданого ОСОБА_1 державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ №325135 площею 0,15 га з
кадастровим номером :01:043:0029 є
незаконним та підлягає скасуванню,
виходячи з наступного.

В даному випадку, правовою підставою
набуття відповідачем ОСОБА_1 права
власності на земельну ділянку є
укладення ним цивільно-правової угоди,
а державний акт, що видається на
підставі такої угоди, лише посвідчує
право особи на земельну ділянку.

Отже, без встановлення судом
недійсності (невідповідності вимогам
закону) правочину, як правової підстави
придбання громадянином земельної
ділянки, визнання недійсним державного
акту, виданого на підставі цього
правочину, в даному випадку є
необґрунтованим.

З огляду на те, що ОСОБА_1 набув права
власності на спірну земельну ділянку
на підставі договору купівлі-продажу
від 13 грудня 2010 року, який недійсним не
визнавався, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_1 з підстав,
вказаних прокурором у позові.

Доводи прокурора в суді апеляційної
інстанції про те, що визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку вважається окремим
способом захисту порушених прав і не
пов'язане з вирішенням питання про
правомірність набуття особою права
власності на земельну ділянку
необгрунтовані і суперечать вимогам
закону, зокрема ст.328 ЦК України, згідно
якої право власності набувається на
підставах, не заборонених законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

При цьому колегія суддів враховує
правовий висновок, який зробив
Верховний Суд України на засіданні
Судової палати у цивільних справах 2
жовтня 2013 року при розгляді справи
№6-93цс 13, предметом якої був спір про
визнання державного акту на право
приватної власності на землю недійсним
за позовом прокурора. При розгляді цієї
справи Верховний Суд України зробив
правовий висновок, відповідно до якого
Державний акт на право приватної
власності на землю видається на
підставі рішення органу місцевого
самоврядування або органу виконавчої
влади, а тому вирішення питання про
правомірність видачі державного акта
безпосередньо залежить від законності
рішення, на підставі якого такий акт
виданий, і дотримання вимог,
передбачених земельним
законодавством, зокрема статтями 116, 118
ЗК України. Аналогічний правовий
висновок зробив Верховний Суд України
при розгляді справи №6-92цс 13.

За змістом наведеної правової позиції
стосовно спору в даній справі
вирішення питання про правомірність
видачі державного акта на право
власності на земельну ділянку
безпосередньо залежить від законності
правочину, на підставі якого такий акт
виданий.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню в
частині визнання недійсним Державного
акту серії ЯЛ №325135 площею 0,15 га на
право власності на земельну ділянку
(кадастровий номер :01:043:0029),
виданого на ім'я ОСОБА_1 з ухваленням в
цій частині нового рішення, яким
відмовити прокурору міста Ірпеня
Київської області в інтересах держави
у задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку.

В іншій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін як таке, що ухвалене
на підставі повно та всебічно
встановлених обставин справи,
підтверджених доказами, та
перевіреними судом.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Ірпіньського
міського суду Київської області від 30
липня 2014 року скасувати в частині
визнання недійсним Державного акту
серії ЯЛ №325135 площею 0,15 га на право
власності на земельну ділянку
(кадастровий номер :01:043:0029),
виданого на ім'я ОСОБА_1 і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити
прокурору міста Ірпеня Київської
області в інтересах держави у
задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Івановa І.В.

Суханова Є.М.