У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_8 про поділ житлового будинку в
натурі, та за зустрічним позовом ОСОБА_8
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ житлового
будинку та земельної ділянки в натурі,
за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
особі представника ОСОБА_9, на рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_8
про поділ в натурі житлового будинку,
що є спільною частковою власністю.
Позивачі просили виділити їм в натурі
2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1
Бориспільського району Київської
області.

У листопаді 2011 року ОСОБА_8 звернулась
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виділення в натурі
їй 1/3 частину зі спільної часткової
власності спірного домоволодіння, а
саме: приміщення 1-5 - жилу кімнату,
площею 14,4 кв.м, приміщення 1-4 - кімнату
(санвузол), площею 2,4 кв.м, приміщення 1-3
- кухню, площею 6,9 кв.м, приміщення 1-1 -
котельну, площею 5,1 кв.м, споруду літера
«М» - літній душ, споруду літера «К» -
літня кухня. Відповідачам за
зустрічним позовом позивач просила
виділити в натурі 2/3 частини
домоволодіння, а саме: приміщення 1-6 -
жилу кімнату, площею 14,9 кв.м,
приміщення 1-7 - жилу кімнату - 18 кв.м,
приміщення 1-2 - кімнату (коридор), площею
5,8 кв.м, 1-І - веранду, площею 5,0 кв.м,
ганок, споруди літера «Е» - погріб,
літера «Б» - сарай, літера «В» - сарай,
літера «Г» - сарай, літера «Д» - сарай,
літера «Ж» - убиральня, літера «Л» - яма
вигрібна. Крім того, просила виділити
їй в натурі 1/3 частину земельної
ділянки, розташовану по АДРЕСА_1
Бориспільського району Київської
області, а саме 0,0733 га, а відповідачам
за зустрічним позовом - 0,1466 га
земельної ділянки.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено.
Зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено
частково. Розділено будинок між
співвласниками згідно запропонованого
експертом четвертого варіанту
розподілу будинку. Виділено першому
співвласнику (частка 2/3) - 1-5 - житлова
кімната, площею 14,40 кв.м., 1-6 - житлова
кімната, площею 14,90 кв.м., 1-7 - житлова
кімната, площею 18,00 кв.м., 1-2 - коридор,
площею 5,80 кв.м., 1-3 - кухня, площею
6,90 кв.м., 1-4 - санвузол, площею 2,40 кв.м.,
погріб з шийкою літера «Е», сарай
літера «Б», сарай літера «В», сарай
літера «Г», гараж літера «Д», убиральня
«Ж», ворота «№1», ворота «№2», 1/2 частина
огорожі «№4», 1/2 частина огорожа «№6»,
яма вигрібна літера «Л». Виділено
другому співвласнику (частка 1/3): 1-1 -
веранда, площею 5,10 кв.м., 1-І -
прибудова-веранда, площею 5,00 кв.м.,
ганок літера «а1», літня кухня літера
«К», літній душ літера «М», 1/2 частину
огорожі «№4», 1/2 часину огорожі «№6»,
ворота з хвірткою «№5». За результатом
запропонованого варіанту № 4 частка
першого співвласника перевищує його
ідеальну частку (2/3) на ~ 4,34%, що у
грошовому еквіваленті з округленням до
цілих становить 6 506 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 22
січня 2014 року зустрічний позов ОСОБА_8 в
частині поділу земельної ділянки
залишено без задоволення. Визначено
вартість часток, які виділено сторонам,
а саме 1/3 частини будинку, що належить
ОСОБА_8 становить 24,17 кв.м., що в одиницях
вартості складає 47 003,33 грн, 2/3 частини
будинку, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7
в рівних частинах (по 1/3) та становлять
48,34 кв.м., що в одиницях вартості складає
94 006,66 гривень. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 21 травня 2014 року
згадані судові рішення першої
інстанції скасовані та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні первісних
та позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
особі представника ОСОБА_9 просять
рішення апеляційного суду скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, змінивши варіант розподілу
домоволодіння та розподілити
домоволодіння за запропонованим
експертом третім варіантом,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
первісних позовних вимог та часткове
задоволення зустрічних позовних вимог,
суд першої інстанції, виходив з того, що
сторони у справі є співвласниками
спірного житлового будинку, по 1/3
частині кожний. З огляду на те, що
позивачі погодилися на четвертий
варіант поділу домоволодіння,
запропонований у висновку додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 30 квітня 2013 року та
компенсацію різниці відхилення від
ідеальних часток відповідача, суд
першої інстанції розподілив в натурі
спірне домоволодіння саме за цим
варіантом. Додатковим рішенням суд
першої інстанції вирішив зустрічні
позовні вимоги в частині розподілу
земельної ділянки відповідно до
ідеальних часток сторін.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
первісних та зустрічних позовних
вимог, апеляційний суд входив з того, що
обраний судом першої інстанції варіант
розподілу житлового будинку порушує
права відповідача за первісним
позовом, а також інші варіанти
розподілу будинку, запропоновані
експертом також не відповідають
державним будівельним нормам.
Водночас, суд першої інстанції взявши
до уваги висновок експерта щодо
розподілу будинку в частині
необхідності переобладнання житлового
будинку не зазначив кому із сторін слід
здійснити таке переобладнання.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Судами встановлено, що рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 14 березня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 01 червня 2011 року,
визнано за ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 Бориспільського району
Київської області по 1/3 частині кожній.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№895/12-43 від 06 серпня 2012 року, проведеної
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, виділити
2/3 частки, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7
(по 1/3 частині кожній) із спірного
житлового будинку, згідно діючих вимог
нормативних документів в галузі
будівництва на час проведення
дослідження не вбачається можливим,
оскільки виходячи із умови виділення
кожному із співвласників окремої
квартири для ізольованого
користування та заселення однією
сім'єю, неможливо виконати вимоги
пунктів 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові
будинки. Основні положення», а саме:
пункту 2.22, яким передбачено, що в
квартирах повинні бути житлові кімнати
і підсобні приміщення - кухня,
передпокій, санвузли. Загальна площа
однокімнатної квартири повинна бути не
менше 30 кв.м.

Відповідно до висновку експерта за
результатами проведення додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи №1009/13-43 від 30 квітня 2013 року,
проведеної Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, запропоновано чотири
варіанти розподілу спірного
домоволодіння виходячи з розміру
часток 2/3 та 1/3. При цьому, в кожному
варіанті зазначається перелік робіт,
який необхідно здійснити при
переобладнанні спірного будинку в
двоквартирний.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється (чч. 1, 2 ст. 367 ЦК України).

Із роз'яснень, викладених у п. 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», вбачається, що при вирішенні
справ про виділ в натурі часток жилого
будинку, що є спільною частковою
власністю, судам належить мати на
увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК
УРСР це можливо, якщо кожній із сторін
може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд має право за заявленим
про це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня, коридор
тощо) можуть бути залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності. Порядок
користування жилим будинком може бути
встановлено також і між учасниками
спільної сумісної власності.

В спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з урахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною у
зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК УРСР
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК
України). Якщо сторона оспорює рішення
виконкому щодо дозволу на
переобладнання та перепланування і
воно є необгрунтованим, суд може не
погодитись з ним, мотивуючи це в
рішенні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, судове рішення теж не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в порушення
ст.ст. 303, 315 ЦПК України, на
вищезазначені вимоги закону уваги не
звернув; не надав належної оцінки
наявним у справі доказам, зауваживши,
що всі варіанти розподілу передбачають
переобладнання, а суд першої інстанції
не врахував при цьому положення ст. 152
ЖК України, обравши для розподілу
спірного домоволодіння четвертий
варіант, який не передбачає виділення
відповідачу за зустрічним позовом саме
житлових приміщень, не перевірив чи
можливо з урахуванням запропонованих у
висновку експертизи інших варіантів
виділити в натурі сторонам їх частки.
Скасовуючи додаткове рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
взагалі не зазначив про це в тексті
судового рішення та не вказав підстав
такого скасування.

Відмовивши сторонам у задоволенні
первісних та зустрічних позовних
вимог, суд фактично не вирішив спір по
суті, не з'ясував порушено чи не
порушено право позивачів за первісним
та за зустрічним позовами та чи
підлягає воно захисту.

За вказаних обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Не може залишатись в силі й рішення
суду першої інстанції, оскільки в
порушення вимог ст. 212-215 ЦПК України,
суд першої інстанції не визначився
належним чином з характером спірних
правовідносин, не надав належної
оцінки наявним у справі доказам та
встановленим в ході судового розгляду
обставинам, зокрема, ухвалюючи рішення
про задоволення первісних позовних
вимог, суд першої інстанції обрав для
поділу спірного домоволодіння
четвертий варіант експертизи, за яким
жодна з жилих кімнат не передається
відповідачу за первісним позовом у
володіння та користування, врахувавши
при цьому погодження позивачів за
первісним позовом на сплату різниці
відхилення від ідеальних часток,
залишивши поза увагою положення ст. 364
ЦК України, за якими така компенсація
співвласнику може бути надана лише за
його згодою.

Крім того, судом не з'ясовано чи
встановлений був між сторонами порядок
користування спірним домоволодінням.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо
розподілу земельної ділянки, суд
першої інстанції не з'ясував належним
чином, кому на праві приватної
власності належить вказана земельна
ділянка, не з'ясував чи переоформлене
було право власності після смерті
ОСОБА_10, оскільки до матеріалів справи
приєднаний лише державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,220 га, розташованої на території с.
Мирне Бориспільського району
Київської області, виданий на ім'я
ОСОБА_10

Ухвалюючи рішення про задоволення
первісних позовних вимог та часткове
задоволення зустрічних позовних вимог,
суд першої інстанції вказаних
розбіжностей не усунув та не сприяв
з'ясуванню зазначених обставин.

За таких обставин судові рішення
першої та апеляційної інстанції не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 в особі
представника ОСОБА_9 задовольнити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2013 року, додаткове
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17 січня 2014 року та рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Київської
області від 21 травня 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук