Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц/778/3865/14
Головуючий у 1 інстанції: Колесник
Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.,

При секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що 01.05.13 року близько 14 години ОСОБА_3,
перебуваючи біля її будинку АДРЕСА_1, за
допомогою мопеду перекрив проїзд
автомобілю «ДЕУ-Матіс» державний номер
НОМЕР_2 під її керуванням до вказаного
будинку. На її прохання відкрити шлях
додому, ОСОБА_3 почав висловлюватись на
її адресу нецензурною лайкою, після
чого підбіг до автомобіля, наніс удар
по лобовому склу, пошкодивши його,
після чого стрибнув на капот
автомобіля та намагався витягнути її з
салону.

Крім того, зазначала, що в результаті
неправомірних дій відповідача вона
перенесла психоемоційний стрес, в
результаті якого загострилась її
хронічна хвороба «Гіпертонія 2
ступеня», вона була вимушена
звернутись за медичною допомогою до КУ
« 6 міська клінічна лікарня», де
знаходилась на стаціонарному
лікуванні з 04.05.13 р. по 14.05.13 р.

Також вказувала на те, що вона є
лікарем-стоматологом та зареєстрована
як фізична особа - підприємець, на її
думку з вини ОСОБА_3 у зв'язку з
загостренням хвороби вона не могла
здійснювати підприємницьку діяльність
та отримувати прибуток.

Враховуючи вищевикладене просила суд
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 1183,17 грн.,
не отриманий дохід в розмірі 6500 грн. та
моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а
також судовий збір в розмірі 458,82 грн.

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди
завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 01.05.2013 року ОСОБА_4 керуючи
автомобілем «ДЄУ- Матіс», державний
номер НОМЕР_2, під час конфлікту,
здійснила на нього наїзд і в результаті
цих дій спричинила йому пошкодження
правої ноги, коли він знаходився біля
двору свого батька за адресою АДРЕСА_2.
В зв'язку з отриманою травмою він
знаходився на амбулаторному лікуванні
в дев'ятій міській лікарні м. Запоріжжя.

Вказує, що своїми діями ОСОБА_4 завдала
йому моральної шкоди, яку він оцінює в
5000 грн.

Враховуючи вищевикладене просив суд
стягнути з ОСОБА_4 на його користь
моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24 липня 2014 року первісний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
матеріальну шкоду в розмірі 260 грн.;
моральну шкоду в розмірі 1500 грн. та
судовий збір в розмірі 229,41 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, а
зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити в
повному обсязі..

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

Встановлено, що позивачка мешкає у
АДРЕСА_1.

У сусідньому будинку АДРЕСА_2 мешкають
батьки відповідача ОСОБА_3

Починаючи з 2009 року між позивачкою
та ОСОБА_3 з батьками існує конфлікт
щодо користування прилеглою до
будинків земельною ділянкою та проїзду
по неї.

Постановою слідчого СВ Ленінського РВ
Кліндухова Д.В. про закриття
кримінального провадження за ознаками
ст..296 ч.І КК України від 14.04.2013 року
встановлено, що 01.05.2013 року о 14.00 год. між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник конфлікт, в
зв'язку з тим, що останній за допомогою
мопеду перекрив в'їзд до дому
позивачці. На прохання ОСОБА_4 відкрити
дорогу не реагував, почав лаятися
нецензурною лайкою, стрибнув на капот
автомобіля позивачки та пошкодив
лобове скло.

Згідно калькуляції за № 1.002.13.0 від
13.05.2013 року визначено вартість
відновлювального ремонту, яка складає
3967,43 грн. Страхова подія оформлена
співробітниками СВ Ленінського ЗМУ
ГУМВС України в Запорізький області.

Страховою компанією «АХА
Страхування» позивачці було
сплачено страхове відшкодування в
розмірі 3707,43 грн.,залишок не сплаченої
вартості майнової шкоди складає 260,00
грн., що становить розмір франшизи.

Статтею 9 ЗУ «Про страхування»
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальником або
особою, відповідальною за завдані
збитки, має бути компенсована сума
франшизи, якщо вона була передбачена
договором страхування.

Згідно п.10.2 договору добровільного
страхування наземного транспорту №
93740Га/12зп від 09.08.2012р. франшиза (частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком ) внаслідок ДТП складає 260,00
грн.

Відповідно до ст..29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані із
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу , розрахованого у порядку ,
встановленому законодавством.

Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК
України збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) та доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Факт завдання шкоди за позовними
вимогами підтверджується свідками
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Крім того, до матеріалів справи
долучено копію з журналу реєстрації
записів чергових за 01.05.2013 р.,
відповідно до якої зафіксований факт
виклику ОСОБА_4 працівників міліції; а
також факт спричинення внаслідок вище
перелічених дій ОСОБА_3 матеріального
збитку ОСОБА_4 та висновок спеціаліста
ЗОБМЕ за № 469 від 23.05.2013 р., відповідно до
якого тілесні ушкодження ОСОБА_4
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження.

З огляду наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до правильного висновку , що факт
заподіяння відповідачем ОСОБА_3
майнової шкоди позивачки ОСОБА_4, а саме
пошкодження автомобіля ДЕУ-Матис»
доведеним.

Задовольняючи позовні вимоги суд
виходив з того що, моральна шкода яка
завдана позивачці повинна відповідно
до положень ст. 22 ЦК України
відшкодовуватися з відповідача який
її завдав неправомірними діями.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
вірно визначив, що позивачці дійсно
діями відповідача була заподіяна
моральна шкода яка з урахуванням
ступені і тривалості фізичних
страждань, порушення нормального
укладу життя та наданих доказів
становить в розмірі 1500 грн. В іншій
частині позивачкою не надано доказів і
не доведено в суді.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права , які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 24 липня 2014 року в
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: