Справа № 315/992/14-ц
Номер провадження № 2/315/374/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Гуляйпільський районний суд
Запорізької області

в складі: головуючої судді
- Каракай Н.Д.,

при секретарі судового засідання
- Притулі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Гуляйполе
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа-Агро» м.
Гуляйполе Запорізької області, про
застосування наслідків недійсної
(нікчемної) угоди та приведення сторін
у первісний стан, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2014 року до суду звернувся ОСОБА_1, в
інтересах якого діє представник
ОСОБА_3, з позовом до ОСОБА_2 про
застосування наслідків недійсної
(нікчемної) угоди та приведення сторін
у первісний стан.

В позові представник позивача
посилалася на те, що 04.01.2007 року між
сторонами у справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2
був укладений договір міни земельної
ділянки, відповідно до умов якого
відповідач взамін земельної ділянки
отримав 10 тонн пшениці фуражної по ціні
500 грн. за одну тону на суму 5000 грн..

22.12.2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання договору
міни від 04.01.2007 року дійсним та визнання
права власності на земельну ділянку,
оскільки відповідач визнавав
укладений між сторонами договір, але
відмовлявся посвідчувати його
нотаріально. 24.12.2008 року рішенням
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області позов було
задоволено, однак ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 17.03.2010
року рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
24.12.2008 року було скасовано, справа
направлена на новий розгляд.

Ухвалою Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 18.06.2010
року, право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 13,1363 га.,
отриману на підставі рішення
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області від 24.12.2008 року, яка
належала ОСОБА_2 на підставі державного
акту на земельну ділянку припинено,
зобов'язано ОСОБА_1 повернути земельну
ділянку, повернути державний акт на
прав власності, зобов'язано
Гуляйпільський районний відділ
Запорізької регіональної філії Центр
ДЗК поновити державну реєстрацію за
ОСОБА_2.

Восени 2013 року працівники ТОВ
«Основа-Агро» повідомили ОСОБА_1, що він
більше не являється власником
земельної ділянки, оскільки власником
землі є ОСОБА_2

Так як земельну ділянку позивач
фактично повернув відповідачу,
оскільки в 2013 році він її не
використовував, прохає застосувати
наслідки недійсного (нікчемного)
правочину, повернути сторони у
первісний стан, стягнути з ОСОБА_2 на
користь позивача вартість 10 тонн зерна
пшениці фуражної у сумі 23000 грн., а також
витрати на сплату судового збору в сумі
243,60 грн.

Відповідач подав до суду заперечення
на позовну заяву позивача, в яких
зазначив, що вважає даний позов
незаконним та необгрунтованим і таким,
що не підлягає задоволенню, пояснивши,
що дійсно 04 січня 2007 року між ним та
позивачем було укладено договір міни
належної йому на праві власності
земельної ділянки. Однак, всупереч
умовам договору, позивачем йому були
надані грошові кошти у сумі 5000 грн.,
ніякого зерна фуражної пшениці у
кількості 10 тонн він не отримував. Крім
того позивач незаконно користувався
належною йому земельної ділянкою на
протязі 5 років і отримував за це
прибутки у вигляді орендної плати від
ТОВ «Основа-Агро», тому його
матеріальні вимоги є безпідставними
(а.с. 27). Також відповідач подав до суду
заяву, в якій прохає суд застосувати до
даних правовідносин позовну давність
терміном у 3 роки і відмовити в позові, в
зв'язку зі спливом строку позовної
давності (а.с. 28).

Позивач, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи судом, в
судове засідання не з`явився, про
причини неявки суду не повідомив, заяву
про розгляд справи у свою відсутність
не надав.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримала,
прохає його задовольнити. Також
представник позивача подала до суду
заяву про відновлення строку позовної
давності, пояснивши, що ОСОБА_1 дізнався
про припинення договірних відносин та
про недійсність державного акту
виключно у 2013 році, з оголошення в
газеті «Голос Гуляйпілля» про
недійсний державний акт на ім'я ОСОБА_1
Також вважає, що до вимог про
застосування наслідків нікчемного
правочину, відповідно до п. 4 ст. 258 ЦК
України, необхідно застосувати позовну
давність у десять років (а.с. 34).

Відповідач, його представник в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечують з підстав,
зазначених в письмових запереченнях.

Представник третьої особи ТОВ
«Основа-Агро» в судове засідання не
з'явився, подали до суду заяву, в якій
прохають справу розглянути за їх
відсутності (а.с. 33).

Справа розглянута без участі позивача
та представника третьої особи, на
підставі наявних доказів, проти чого не
заперечують учасники процесу.

Суд, вислухавши учасників процесу,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на повному, об`єктивному,
всебічному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів, в
межах заявлених вимог, вважає
встановленими такі факти та відповідні
їм правовідносини:

04.01.2007 року між сторонами у справі:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
міни земельної ділянки (а.с. 9).

Відповідно до п.1 договору ОСОБА_2
передає ОСОБА_1 в обмін на 10 тон зерна
фуражної пшениці вартістю 5000 грн.
земельну ділянку площею 13,1363 га,
розташовану на території
Гуляйпільської міської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області, надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належну йому на підставі Державного
акту про право власності на землю серії
ЗП №020171, виданого 1 грудня 2003 року
Гуляйпільською районною державною
адміністрацєю Запорізької області (а.с.
9).

24.12.2008 року рішенням Гуляйпільського
районного суду Запорізької області
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та інших про
визнання договорів дійсними і визнання
права власності на земельні ділянки
задоволено, визнано дійсним договір
міни земельної ділянки на зерно
пшениці, укладений 04.01.2007 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнано право
власності за ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 13,1363 га, розташовану на
території Гуляйпільської міської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області, надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала ОСОБА_2 на підставі
Державного акту про право власності на
землю серії ЗП № 020171, виданого 1 грудня
2003 року Гуляйпільською районною
державною адміністрацією Запорізької
області, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю № 730,
вартістю 5000,00 грн. (а.с. 49 оглянутої в
судовому засіданні цивільної справи №
2-375/2010).

17.03.2010 року ухвалою апеляційного суду
Запорізької області апеляційна скарга
прокурора Гуляйпільського району
Запорізької області задоволена
частково, рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
24.12.2008 року скасовано, а справу
направлено до суду першої інстанції на
новий розгляд в іншому складі (а.с. 78-81
оглянутої в судовому засіданні
цивільної справи № 2-375/2010).

18.06.2010 року ухвалою Гуляйпільського
районного суду Запорізької області,
яка набрала законної сили 24.06.2010 року,
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та інших про
визнання договору міни земельної
ділянки на зерно пшениці, укладений
04.01.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2В,
залишено без розгляду, здійснено
поворот виконання рішення, зобов'язано
ОСОБА_1 повернути земельну ділянку
площею 13,1363 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
отриману на підставі рішення
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області № 2-815/2008 р., що
розташована на території
Гуляйпільської міської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області та належала ОСОБА_2 на підставі
Державного акту на право власності на
землю IV - ЗП № 020171, виданого
Гуляйпільською районною державною
адміністрацією Запорізької області
01.12.2003 року, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю № 730,
вартістю 5000 грн., припинено право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 13,1363 га, розташовану на
території Гуляйпільської міської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області, надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належну ОСОБА_2 на підставі Державного
акту про право власності на землю серії
ЗП № 020171, виданого 1 грудня 2003 року
Гуляйпільською районною державною
адміністрацією Запорізької області
шляхом зобов'язання Гуляйпільського
відділу Запорізької регіональної
філії ДП «Центр Державного земельного
кадастру» скасувати державну
реєстрацію Державного акту на право
власності на землю, виданого ОСОБА_1 на
підставі рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
24.12.2008 року по справі № 2-815/2008 р. на
земельну ділянку площею 13,1363 га,
розташовану на території
Гуляйпільської міської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області, надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належну ОСОБА_2 на підставі Державного
акту про право власності на землю серії
IV - ЗП № 020171, зобов'язано ОСОБА_1
повернути примірники Державних актів
на право власності на землю, отриманих
на підставі рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
24.12.2008 року по справі № 2-815/2008 р. до
відділу Держкомзему у Гуляйпільському
районі Запорізької області,
зобов'язано Гуляйпільський районний
відділ Запорізької регіональної філії
ДП «Центр Державного земельного
кадастру» поновити державну
реєстрацію за ОСОБА_2 права власності
на земельну ділянку площею 13,1363 га,
розташовану на території
Гуляйпільської міської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області та отримана ОСОБА_1 на підставі
рішення Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 24.12.2008
року по справі № 2-815/2008 р. (а.с.12-19).

Згідно повідомлення про вручення
поштового відправлення ОСОБА_1 отримав
ухвалу суду від 18.06.2010 року - 25.06.2010 року
(а.с. 121 оглянутої в судовому засіданні
цивільної справи № 2-375/2010).

Згідно розписки ОСОБА_2 від 04.01.2007 року,
він отримав від ОСОБА_1 і прийняв у
власність зерно пшениці фуражної в
кількості 10 тон за ціною 500 грн. за одну
тону на загальну суму 5000 грн. в якості
міни на належну йому земельну ділянку.
По кількості та якості зерна пшениці
претензій не має, написано власноручно
без примусу (а.с. 32 оглянутої в судовому
засіданні цивільної справи № 2-375/2010).

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку ЗП № 020171,
виданого ОСОБА_2 на підставі
розпорядження голови районної
державної адміністрації від 01.08.2003 року
№ 329, він є власником земельної ділянки
площею 13,1363 га, розташованої ДП 84 п. 41
Гуляйпільська міська рада
Гуляйпільського району Запорізької
області для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Акт зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 730, видано
01.12.2003 року (а.с. 33 оглянутої в судовому
засіданні цивільної справи № 2-375/2010).

Станом на 25.07.2014 року вартість 1 тони
зерна пшениці фуражної складає 2300 грн.,
що підтверджується довідкою № 104 від
25.07.2014 року ТОВ «Основа-Агро» (а.с. 11).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 04.01.2007 року укладено письмовий
договір міни земельної ділянки на
зерно пшениці без його нотаріального
посвідчення та державної реєстрації,
який був визнаний судом першої
інстанції дійсним, рішення якого було
скасовано судом апеляційної інстанції.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову,
виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов`язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також дій
осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов`язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України
правочин може вчинятись усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти інші
правочини, щодо яких законом
встановлена письмова форма.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Згідно ст. 210 ЦК України, правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації. Перелік органів,
які здійснюють державну реєстрацію,
порядок реєстрації, а також порядок
ведення відповідних реєстрів
встановлюються законом.

Ч. 2 ст. 215 ЦК України передбачає, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України,
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню, або державній реєстрації,
є укладеним з моменту такого
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Ст. 716 ЦК України передбачає, що до
договору міни застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж…, якщо це
не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Пунктами 4, 8, 13 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», роз'яснено… що
відповідно до статті 215 ЦК України
необхідно розмежовувати види
недійсності правочинів: нікчемні
правочини - якщо їх недійсність
встановлена законом (частина перша
статті 219, частина перша статті 220,
частина перша статті 224 тощо), та
оспорювані - якщо їх недійсність прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує їх дійсність на підставах,
встановлених законом (частина друга
статті 222, частина друга статті 223,
частина перша статті 225 ЦК тощо).
Нікчемний правочин є недійсним через
невідповідність його вимогам закону та
не потребує визнання його таким судом…

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
саме на момент вчинення правочину. Не
може бути визнаний недійсним правочин,
який не вчинено. У зв'язку з цим судам
необхідно правильно визначати момент
вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК
тощо). Зокрема, не є укладеними
правочини (договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації. Встановивши ці
обставини, суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання правочину
недійсним. Наслідки недійсності
правочину не застосовуються до
правочину, який не вчинено…

З підстав недодержання вимог закону
про нотаріальне посвідчення правочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Вирішуючи
спір про визнання правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
дійсним, судам необхідно враховувати,
що норма частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону
про нотаріальне посвідчення правочину
договір може бути визнано дійсним лише
з підстав, встановлених статтями 218 та
220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання
договорів дійсними, в тому числі
заявлені в зустрічному позові у
справах про визнання договорів
недійсними, не відповідають можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів. Такі позови не підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що письмовий
договір міни земельної ділянки на
зерно пшениці, укладений 04.01.2007 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, без його
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації, яка передбачена
ст. ст. 220, 657 ЦК України є відповідно до
ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемним
правочином, який є недійсним через
невідповідність вимогам закону, не є
укладеним і не створює прав та
обов'язків для сторін.

Враховуючи, що позов не підлягає
задоволенню і суд відмовляє в його
задоволенні по суті, то не підлягає
задоволенню заява про застосування
строків позовної давності, за
відсутністю правових підстав.

А тому позов не підлягає задоволенню,
як такий, що не грунтується на законі,
не підтверджений встановленими
обставинами та наданими доказами.

Керуючись ст. ст. 8-11, 60, 157, 169, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 11, 205-210,215, 216, 220, 640, 657 ЦК
України суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа-Агро» м.
Гуляйполе Запорізької області, про
застосування наслідків недійсної
(нікчемної) угоди та приведення сторін
у первісний стан - залишити без
задоволення.

З повним текстом рішення учасники
процесу можуть ознайомитись 01.11.2014
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Гуляйпільський районний суд
Запорізької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особою, яка
була відсутня в судовому засіданні,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: Каракай Н. Д.