Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

в складі: головуючого судді Рудики Л.Д.,

з участю секретаря Чабала В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання втратившим право
користування житлом,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив
право на житло в АДРЕСА_1 у зв»язку з
тим, що він не проживає за вказаною
адресою більше 6 місяців, витрат по
утриманню житла не несе.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з»явилась, подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності,
позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
не підтримав свою заяву про визнання
позову, подану ним раніше, вказав, що
позов не визнає, у даній квартирі
проживає на даний час, там знаходяться
його речі, іншого житла він не має. Не
заперечив, що з поважних особистих
причин не проживав у квартирі з грудня
2013 року по вересень 2014 року.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши документи і матеріали
справи, давши оцінку доказам, що мають
значення для справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

Як встановлено судом, у квартирі
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

За правилом ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення на протязі 6 місяців; у
разі відсутності за поважними
причинами понад 6 місяців, строк може
бути продовжений судом.

Статтею 72 цього Кодексу передбачено
визнання особи такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому засіданні.

У відповідності з вимогами ст. 47
Конституції України кожен має право
на житло.

За приписами ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Належних та допустимих доказів того
факту, що діями відповідача порушено
права позивача чи особи, в інтересах
якої пред»явлено позов, на вільне
користування квартирою, у якій
проживає ОСОБА_2 не надано.

Окрім того, на даний час позивач не
надав суду будь-яких доказів про те, на
якій підставі ОСОБА_2 належить спірна
квартира, що дає суду підстави вважати,
що квартира є комунальною власністю, а
позивач та відповідач є
зареєстрованими в цій квартирі. При
таких обставинах суд приходить до
висновку про безпідставність вимог
позивача про визнання ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житлом.
Також, у позивач не надала суду доказів,
хто саме є наймачем квартири та сплачує
комунальні послуги за вказаною
адресою.

Окрім того, при прийнятті рішення суд
враховує, що відповідач іншого житла не
має, на даний час користується
квартирою, де знаходяться його
особисті речі, тому, підстав вважати, що
він втратив право користування спірною
квартирою немає.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, ст. 71 ЖК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання таким , що втратив право на
житло - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області
Л.Д. Рудика