АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 2-330/11
Провадження 22-ц774174К14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Савіної
Г.О.,Грищенко Н.М.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника третьої особи
за основним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника позивача за основним
позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі заяву
ОСОБА_3, який діє за довіреністю в
інтересах ОСОБА_2, про роз'яснення
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року по справі за позовом Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 про визнання
правочину з відчуження майна
недійсним; за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання довіреності №5451
від 04.06.2007 року недійсною та такою, що не
має правових наслідків, про визнання
правочину на підставі якого було
відчужено нерухоме майно належне
боржнику - недійсним; та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання
добросовісним набувачем квартири, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2013
року, в якому ухвалою суду від 21.10.2013
року усунуто описку, задоволено позов
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_8 про визнання правочину з
відчуження майна недійсним.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання довіреності №5451 від 04.06.2007
року недійсною та такою, що не має
правових наслідків, про визнання
правочину на підставі якого було
відчужено нерухоме майно належне
боржнику - недійсним задоволено
частково.

Визнано частково недійсним договір
дарування двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7, який
діяв від свого імені і від імені ОСОБА_5
та ОСОБА_6 01.10.2007 року, та посвідченого
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрованому в реєстрі за №3672, в
частині дарування 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_5.

Скасовано право власності ОСОБА_6 на 1/2
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В задоволені позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в частині визнання довіреності
№5451 від 04.06.2007 року недійсною та такою,
що не має правових наслідків
відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції, ОСОБА_5,
ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та ОСОБА_10, ОСОБА_11, які діють за
довіреністю в інтересах ОСОБА_6
відхилено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 06 серпня 2013 року
скасовано в частині визнання частково
недійсним договору дарування квартири
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7, який
діяв від свого імені і від імені ОСОБА_5
та ОСОБА_6 01.10.2007 року, та посвідченого
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрованому в реєстрі за №3672, в
частині дарування 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_5 та скасування
права власності ОСОБА_6 на ? частину
квартири АДРЕСА_1 та ухвалено в цій
частині нове рішення.

Позов Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції про
визнання частково недійсним договору
дарування квартири АДРЕСА_1 та
скасування права власності ОСОБА_6 на ?
частину квартири АДРЕСА_1 задоволено
частково.

Позов ОСОБА_8 про визнання частково
недійсним договору дарування
двокімнатної квартири АДРЕСА_1
задоволено частково.

Визнано частково недійсним договір
дарування двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7, який
діяв від свого імені і від імені ОСОБА_5
та ОСОБА_6 01.10.2007 року, та посвідчений
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрований в реєстрі за №3672, в
частині дарування 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_5.

В іншій частині цих позовних вимог
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції
відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 січня
2014 року виправлено описку, допущену у
рішенні апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року, зазначено у резолютивній
частині рішення, що позов ОСОБА_8 в
частині визнання недійсним договору
дарування двокімнатної квартири
АДРЕСА_1 задоволено частково.

22 вересня 2014 року представник третьої
особи за основним позовом ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про
роз'яснення рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року.

Зокрема, ОСОБА_3 просить роз'яснити, чи
скасовано рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року право власності ОСОБА_6 на
заарештовану ? частину квартири №? 36 у
будинку №?5 по вул.Тухачевського у
м.Кривому Розі; чи відновлено право
власності ОСОБА_5 на ? частину
зазначеної квартири та чи є рішення
апеляційного суду підставою для
внесення відповідних змін
Реєстраційною службою Криворізького
міського управління юстиції у
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно щодо відновлення права
власності ОСОБА_5 на ? квартири та
скасування права власності ОСОБА_6 на ?
частину квартири.

Перевіривши доводи, викладені у заяві
про роз'яснення рішення апеляційного
суду, колегія суддів вважає, що заява не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 8 Постанови ВСУ від18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» передбачено, що ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, викладеним у
послідовності, встановленій статтею 215
ЦПК, і обов'язково містити вступну,
описову, мотивувальну та резолютивну
частини.

Згідно п. 13 вищезазначеної Постанови
резолютивна частина повинна мати
вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання, зазначені у статтях 215 -
217 ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

У пункті 21 Постанови Верховного Суду
України від18.12.2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі» роз'яснено,
що відповідно до статті 221 ЦПК
України роз'яснення рішення суду, а не
ухвали, можливе тоді, коли воно не
містить недоліків, що можуть бути
усунені лише ухваленням додаткового
рішення, а є незрозумілим, що ускладнює
його реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про
зміну рішення або внесення в нього
нових даних, у тому числі й роз'яснення
мотивів ухваленого рішення, суд
ухвалою відмовляє в роз'ясненні
рішення.

На думку колегії суддів, доводи,
викладені ОСОБА_3 у його заяві, не
можуть бути підставою для роз'яснення
рішення від 14 січня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 14
січня 2014 року апеляційним судом
Дніпропетровської області було
ухвалено рішення, яким частково
скасовано рішення суду першої
інстанції.

Зі змісту судового рішення вбачається,
що в ньому наведені норми права, які
застосовані, а також мотиви, якими
керувався суд при його ухваленні.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року ухвалено відповідно до вимог
ст. 316 ЦПК України , є мотивованим,
чітким і зрозумілим, його резолютивна
частина не припускає кілька варіантів
тлумачення, а тому розясненню не
підлягає.

Доводи заяви ОСОБА_3 про роз'яснення
рішення, не є підставою для роз'яснення
судового рішення у розумінні ст.221 ЦПК
України та свідчать про незрозумілість
представнику третьої особи порядку
виконання вказаного рішення.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для роз'яснення
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року.

Керуючись ст.ст. 221,303, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_3, який діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_2, у
задоволенні заяви про роз'яснення
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: