Справа № 357/6953/14-ц Головуючий у І
інстанції Подрєзова Г.О.Провадження №
22-ц/780/5938/14 Доповідач у 2 інстанції
Суханова Є.М.Категорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Сержанюка А.С., Мережко М.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 01 вересня 2014 року
по справі за позовною заявою
Управління ПФУ в м. Білій Церкві до
ОСОБА_2 про стягнення незаконно
сплаченої суми пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління ПФУ в м. Білій Церкві
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення незаконно сплаченої суми
пенсії, мотивуючи тим, що відповідач
перебував на обліку в управлінні ПФУ м.
Біла Церква та отримував пенсію за
вислугою років з 06.02.2013 року по жовтень
25.07.2013року включно. За вказаний період
відповідачу було нараховано та
виплачено 7598,53грн. пенсії та оплачено
60,03грн. за доставку пенсії поштовому
відділенню. При цьому, пенсія
відповідачу була призначена за період
здійснення ним творчої діяльності
04.11.1993року по дату подачі заяви -
15.11.2012рік. Відповідач відноситься до
категорії артистів театрально -
концертних та інших видовищних
закладів, а тому при стажі творчої
діяльності від 20 до 30 років мав право на
пенсію за вислугу років, згідно з п. «ж»
ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». А тому, з урахуванням
трудової книжки відповідача, інших
документів, що підтверджують право на
пенсію та особистої заяви від 15.11.2012р.
відповідачу була призначена пенсія за
вислугу років та за період з листопада
2012р. по липень 2013р. йому було нараховано
і виплачено 7598,53грн. Як встановлено
документальною перевіркою, яку
проводило Управління ПФУ в м. Білій
Церкві та Управління ПФУ РФ за
зверненням позивача, актом зустрічної
перевірки факту роботи відповідача за
період з 16.03.1994р. по 27.06.2006р. в ЗАТ
Московський цирк Нікуліна «на Цветном
бульваре» на посаді артиста - акробата
виявилося, що підтверджений стаж
творчої діяльності відповідача
складає лише 11 років, 3 місяці, 11 днів, що
є недостатнім для призначення пенсії
за вислугу років, оскільки суперечить
п. «ж» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ч.ч.1,4 ст.24
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», постанові КМ України від
12.10.1992р. № 583, а тому, посилаючись на
зазначені обставини, а також на рішення
Управління ПФУ в м. Білій Церкві від
25.07.2013р. № 16690/03 - про припинення
нарахування і виплати пенсії
відповідачу, просили суд стягнути на
користь позивача безпідставно
виплачену суму пенсії за період з
11.11.2012р. по 25.07.2013р., яка складає
7658грн.56коп.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю позов
підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, хоч про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, а його представник за
довіреністю, позов не визнав повністю,
пояснив, що відповідач не вчиняв
будь-яких протиправних дій щодо
наданих документів для призначення
пенсії, а тому позов до задоволення не
підлягає.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Управління ПФУ м. Біла Церква 7658,56 грн.
та на користь держави судовий збір 243,60
грн.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що виходячи з вимог ст.. 214
ЦПК України, суд під час ухвалення
рішення вирішує питання: 1). чи мали
місце обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення та якими доказами
вони підтверджуються; 2). Чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3). Які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4). Яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

В судовому засіданні представник
позивача послався на те, що ОСОБА_2 для
підтвердження роботи, яка відноситься
до творчої діяльності, що дає право на
призначення пенсії не залежно від віку,
надав до Управління ПФУ м. Біла Церква
недостовірні дані щодо виконання ним
творчої діяльності у періоди
перебування відповідача у відпустці
без збереження заробітної плати в
період з 24.01.1995р. по 24.04.1995р., з 01.09.1995р. по
15.10.1995р., з 16.10.1995р. по 19.01.1996р., з 01.06.1996р.
по 31.12.2000р., Також, з 01.01.2001р. по 31.12.2001р.
перебував у вимушеному простою творчої
діяльності, з 01.01.2002р. по 27.06.2006р. йому не
нараховувалася заробітна плата. На
підтвердження цих обставин
представник позивача послався на акт
зустрічної перевірки факту роботи
ОСОБА_2 з 16.03.1994р. по27.06.2006р. в ЗАТ
Московський цирк Нікуліна «на Цветном
бульваре».

В судовому засіданні при огляді
оригіналу пенсійної справи ОСОБА_2 було
встановлено, що дійсно, відповідно до
заяви ОСОБА_2 від 15.11.2012р. про
призначення пенсії за вислугу років,
трудової книжки, виданої на ім'я
«ОСОБА_2» від 02.09.1992р., довідки
Державного підприємства «Молодість»
від 08.02.2012 р., довідки Державного
підприємства «Державна циркова
компанія України» від 28.11.2012 р.,
Управлінням ПФУ в м. Білій Церкві було
призначено пенсію за вислугу років,
згідно з протоколом від 06.02.2013 р. № 4795 .

Відповідно до матеріалів пенсійної
справи ОСОБА_2, копії трудової книжки
відповідача, він працював
артистом-еквілібристом, артистом
акробатом з 15.01.1990 р. по 31.12.2012 р.

Згідно з актом по результатах
документальної перевірки відомостей
про стаж відповідних робіт, що надають
право на дострокове пенсійне
забезпечення по старості ( вислуга
років) ОСОБА_2 від 06.05.2013р., проведеної
Управлінням № 1 ГУ ПФР № 10 по м. Москві і
Московській області за період з 16.03.1994
р. по 27.06.2006 р. в ЗАО «Московський цирк
Никулина «на Цветном бульваре» на
запит Управління ПФУ м. Біла Церква,
ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в
Московський цирк «на Цветном бульваре»
за трудовим договором 16.03.1994 р., наказ №
16/т, в якості артиста-акробата номера
«Силовая пара» та звільнений з роботи
27.06.2006 р. наказ № 183/т-п.

Також, згідно з актом перевірки ОСОБА_2
мав відпустки без збереження
заробітної плати за періоди з 24.01.1995 р.
по 24.04.1995 р., з 01.09.1995 р. по 15.10.1995 р., з
16.10.1995 р. по 19.01.1996 р., з 01.06.1996 р. по 31.12.2000
р. В період з 01.01.2001 р. по 31.12.2001 р. -
вимушений простій, а за період з 01.01.2002
р. по 27.06.2006 р. заробітна плата йому не
нараховувалася. Зі всіх сум проведені
відрахування єдиного соціального
податку до органів Міністерства по
податках за встановленими ставками.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
оскільки за певні періоди відповідач
заробітної плати не отримував,
відрахувань до Міністерства з податків
РФ за встановленими ставками не
проводилося, а тому, відсутні підстави
вважати, що періоди трудової
діяльності ОСОБА_2, а саме: з 24.01.1995 р. по
24.04.1995 р., з 01.09.1995 р. по 15.10.1995 р., з 16.10.1995 р.
по 19.01.1996 р., з 01.06.1996 р. по 31.12.2000 р.,
правомірно були враховані до трудового
стажу, за який призначена пенсія за
вислугу років.

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів, так як вони зроблені без
відповідної правової оцінки наданими
сторонами, доказами по справі, а також
без урахування предмету спору та вимог
діючого законодавства.

Так, суд першої інстанції,
задовольняючи позов посилається на те,
що Відповідач для підтверджені стажу
роботи, яка відноситься до творчої
діяльності, що дає право па призначення
пенсії незалежно від віку, надав, до
Управління ПФУ м. Біла Церква
недостовірні дані щодо виконання ним
певного виду, діяльності.

Однак, з таким твердженням суду
погодитись не можна.

Апелянт-відповідач, для підтвердження
свого трудового стажу надав до
Управління ПФУ у м. Біла Церква
документи, котрі повністю
підтверджують його трудовий стаж та
безперервність трудового стажу, а саме
трудову книжку та інші документи, які
передбачені діючим законодавством при
вирішення питання про призначення
пенсії.

Управлінням ПФУ в м. Білій Церкві було
призначено пенсію апелянту, за вислугу
років, згідно з протоколом від 06.02.2013 р.
№ 4795 . Зазначений протокол є дійсним,
ніким не скасований, позивач не ставив
питання про його визнання недійсним,
таким чином, підтверджується
правомірність призначення пенсії
відповідачу на підставі зазначеного
протоколу.

Таким чином, звертаючись з вимогами про
повернення незаконно сплаченої суми,
позивач повинен був довести, під час
судового розгляду, що
відповідач-апелянт у незаконний або
несанкціонований спосіб отримав
зазначену суму грошей від позивача.

Натомість, доказів цьому, позивач не
навів.

З наведених доказів встановлено, що
відповідач отримував пенсії в певному
розмірі, протягом тривалого часу, його
вини у отриманні саме такої суми пенсії
не встановлено, його пенсія була
нарахована співробітниками позивача,
згідно з наданими документами та
вимогами чинного законодавства.
Позивач виплачував пенсію відповідачу,
чим підтвердив правомірність
нарахування пенсії.

Суд, задовольняючи позов про стягнення
незаконно сплаченої суми пенсії
послався на наявність матеріалів
перевірки проведеної Управлінням №1 ГУ
ПФР № 10 по м. Москві і Московській
області за період з 16.03.1994 р. по 27.06.2006 р.
в ЗАО «Московський цирк Никулина «на
Цветном бульваре» на запит Управління
ПФУ м. Біла Церква, ОСОБА_2 був прийнятий
на роботу в Московський цирк «на
Цветном бульваре» за трудовим
договором 16.03.1994 р., наказ № 16/т, в якості
артиста-акробата номера «Силовая пара»
та звільнений з роботи 27.06.2006 р. наказ №
183/т-п.

Також, згідно з актом перевірки ОСОБА_2
мав відпустки без збереження
заробітної плати за періоди з 24.01.1995 р.
по 24.04.1995 р., з 01.09.1995 р. по 15.10.1995 р., з
16.10.1995 р. по 19.01.1996 р., з 01.06.1996 р. по 31.12.2000
р. В період з 01.01.2001 р. по 31.12.2001 р. -
вимушений простій, а за період з 01.01.2002
р. по 27.06.2006 р. заробітна плата йому не
нараховувалася. Зі всіх сум проведені
відрахування єдиного соціального
податку до органів Міністерства по
податках за встановленими ставками.

Натомість, суд першої інстанції надав
зазначеним документам невірну правову
оцінку, а саме: зазначена перевірка не
передбачена вимогами діючого
законодавства «Про пенсійне
забезпечення» та якщо виникли сумніви
у позивача, щодо строку трудового стажу
для нарахування пенсії, дана перевірка
повинна проходити до прийняття рішення
про нарахування пенсії й вини апелянта,
в тому, що перевірки проводилась вже
після нарахування пенсії немає.

Крім того, колегія суддів також приймає
до уваги, що згідно з матеріалами
перевірки (а.с.18) Управління оцінки
пенсійних прав застрахованих осіб,
посилалось на вимоги законодавства РФ,
а суд першої інстанції , не перевірив їх
на відповідність вимогам чинного
законодавства України та
обґрунтовував свої висновки на
неналежному доказі.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. 59 ЦПК України, суд
не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Суд першої інстанції також повинен був
врахувати, що апелянт надав всі належні
та допустими доказі по справі, на
підтвердження свого права на отримання
пенсіїї, а також те, що позивач не
оспорює в судовому порядку, його право
на подальше отримання пенсії та не
просив суд визнати нараховану йому
пенсію незаконною.

Так, апелянт надав трудову книжку. де
зазначена його трудова діяльність.

Трудова книжка, у відповідності до
діючого законодавства зберігається у
роботодавця, відомості щодо трудової
діяльності працівника вносяться до
трудової книжки роботодавцем. Саме
роботодавець відповідальний за
ведення трудової книжки працівника та
внесення до неї відомостей про
трудовий стаж.

Згідно із ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно, або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи у судовому порядку.

Тому, колегія суддів приймає до уваги,
що суд повинен був звернути увагу, що
відповідач, самостійно, у незаконний
спосіб не вносив змін до своєї трудової
книжки, а отже, не може бути
відповідальним за наявні в ній записи.

А таким чином, суд повинен був дати
належну правову оцінку та вивчити
питання про можливість притягнення до
участі у справі роботодавця, у зв'язку з
тим, що саме роботодавець несе
відповідальність за те, що він не вніс
відповідні відомості до трудової
книжки, а працівник не знав і не міг
знати, що перебуває у відпустці без
збереження йому заробітної платні.

Відповідач-апелянт постійно виконував
свої трудові обов'язки, безперервно
отримував заробітну платню, в тому
числі у періоди коли він, начебто,
перебував у відпустці без збереження
заробітної платні.

Тому, про накази про те, що відповідач
перебував у відпустці без збереження
заробітної платні він не знав, дані
відомості не були внесені роботодавцем
до трудової книжки працівника, а тому
позивач повинен був звернутись з
певними позовними вимогами про
визнання їх незаконними, що позивачем
зроблено не було.

Відповідно до п. «ж» ст. 55 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», право на
пенсію за вислугу років мають артисти
театрально-концертних та інших
видовищних закладів, підприємств і
колективів при стажі творчої
діяльності від 20 до 30 років за
переліком, що затверджується порядком,
який визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Відповідно до ст. З Законом України
«Про пенсійне забезпечення», право на
трудову пенсію мають особи, які зайняті
суспільно корисною працею, при
додержанні інших умов, передбачених
Законом: в) члени творчих спілок, а
також інші творчі працівники, які не є
членами спілок, - за умови сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

Згідно з зазначеним, суд першої
інстанції повинен був перевірити, чи
сплачував апелянт страхові внески до
Пенсійного фонду України, а позивач
повинен був надати відповідні докази
сплати чи не сплати цих внесків саме
апелянтом.

Натомість, суд не відповів на це
принципове питання та ухвалив рішення
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
Управління ПФУ м. Біла Церква 7658,56грн.
та на користь держави судовий збір
243,60грн.

Разом з тим, колегія суддів,
перевіривши законність та
обґрунтованість зазначеного рішення
суду, в межах вимог ст. 303 ЦПК України не
може погодитись з зазначеною сумою
стягнення, так як судом не зазначено з
якого розрахунку ця сума була зроблена.
Є незрозумілим чи це є заборгованість
апелянта перед позивачем, тоді позивач
повинен був вказати за який період
часу, вона утворилась та на яких
підставах.

Жодних розрахунків, своїх позовних
вимог, позивач не надав.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позов не обґрунтований
та задоволенню не підлягає за його
недоведеності.

Апеляційна скарга обґрунтована та
підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Колегія суддів встановила, що
відповідач-апелянт не здійснював
жодних протиправних дій, подав всі
необхідні документи до Управління ПФУ
у м. Біла Церква для нарахування йому
пенсії, отримував пенсію, а тому в
задоволенні позову позивачу слід
відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 129 Конституції України, 293, 294-296, 303,
307,309, 313-315, 322 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 вересня 2014 року скасувати та
ухвалити по справі нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовної заяви
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Білій Церкві до ОСОБА_2 про стягнення
незаконно сплаченої суми пенсії.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: