Справа № 462/4545/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 жовтня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні приміщенням
продовольчого магазину з відділенням
кави та виселення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому просить зобов'язати
відповідачів не чинити йому перешкоди
в користуванні приміщенням
продовольчого магазину з відділом
кави, розміщеного в будинку АДРЕСА_1 та
виселити їх з вказаного торгового
приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що
він є власником частини житлового
будинку АДРЕСА_1, у якому у
встановленому законом порядку
добудована і переобладнана частина
цокольних приміщень під продовольчий
магазин з відділом кави, що
підтверджено реєстраційним
посвідченням про право власності та
актом державної технічної комісії про
готовність закінченого будівництвом
об'єкта до експлуатації. До 2010 року
вказане приміщення магазину
використовувалось за призначенням
його дружиною. Після смерті дружини у
2010 році, він здав торгове приміщення в
оренду, щоб погасити борги, які
накопичились за час роботи дружини.
Весною 2011 р. відповідачка, дізнавшись,
що він має намір здати в оренду належні
йому торгові приміщення, попросила
його протягом півтора роки здавати їй
це приміщення в оренду, за що обіцяла
добросовісно сплачувати комунальні
послуги. Погодившись на такі умови, він
передав приміщення у експлуатацію.
Через півтора роки на прохання
відповідачки, позивач дозволив їй
продовжити оренду ще на рік. З того часу
відповідачка почала зловживати його
довірою, станом на 07.11.2013 р. допустила
заборгованість по оплаті за
електроенергію. Після відключення
електроенергії, незаконно, самовільно,
порушуючи правила електробезпеки
організувала електропостачання
магазину, поставивши позивача під
загрозу накладення штрафу. У зв'язку із
наведеним, позивач вимагав припинити
використовувати приміщення магазину,
виселитись з нього, однак відповідачі
відмовлялись виконувати його вимоги,
та чинять перешкоди у користуванні
його власністю. В зв'язку з наведеним,
просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, дав пояснення аналогічні
вищенаведеному, просить позов
задовольнити.

Суд ухвалив справу розглядати у
заочному режимі без участі
відповідачів, які будучи належним
чином повідомлені про розгляд справи, у
судове засідання не прибули, письмових
заперечень суду не надали, а матеріалів
справи достатньо для прийняття рішення
по суті.

Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом встановлено, що відповідно до
ухвали Залізничного районного суду м.
Львова від 18.07.1986 року за ОСОБА_1 визнано
право власності 1/2 частину
будинковолодіння по АДРЕСА_1 /а.с.14-16/.

Згідно з актом державної технічної
комісії про готовність закінченого
будівництвом об'єкта до експлуатації,
реконструкція частини житлового
АДРЕСА_1 з добудовою і переобладнанням
частини цокольних приміщень під
продовольчий магазин з відділом кави
готовий до введення в експлуатацію
/а.с.18-19/. Відповідно до реєстраційного
посвідчення № 145 від 29.01.1991 року, ОСОБА_1
на праві власності належить 1/2 частина
будинковолодіння АДРЕСА_1 /а.с.17/.

Рішенням виконавчого комітету
Рудненської селищної ради народних
депутатів № 64 від 30.05.2001 року, ОСОБА_1
дозволено здійснити реконструкцію
приміщень цокольного поверху власного
будинку АДРЕСА_1 в нежитлових цілях для
влаштування продовольчого магазину з
відділом кави згідно поданих проектних
пропозицій /а.с.5/.

Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Підстави виникнення речових прав на
чуже майно чітко передбачені діючим
законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 ЦК України право
володіння виникає на підставі договору
з власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.

Відповідачі, які займають приміщення
по АДРЕСА_1, будучи належним чином
повідомлені про час і місце судового
засідання, не надали суду належних
доказів, які б свідчили про законність
їх перебування у зазначених
приміщеннях, зокрема ними не було
надано суду а ні договорів найму, а ні
оренди тощо.

З пояснень позивача вбачається, що
відповідачі здійснюють перешкоди у
користуванні його майном. Так позивач
позбавлений можливості вільно
заходити до спірного приміщення, що
підтверджується листами ГУ МВС України
у Львівській області, зі змісту яких
вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заподіяли ОСОБА_1 тілесні ушкодження, з
приводу чого розпочато кримінальне
провадження за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України /а.с.8-9/. Крім цього
відповідачі не сплачували за послуги
газопостачання, у зв'язку із чим
позивачеві у травні 2014 р. прийшло
попередження про припинення
газопостачання /а.с.6/ та з 07.11.2013 р.
припинено постачання електроенергії
/а.с.3-4/.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, оскільки позивач, як власник
нежитлових приміщень має право
вимагати від відповідачів звільнити
нежитлові приміщення, які ці займають
без достатніх правових підстав, а
оскільки останні відмовляються це
зробити у добровільному порядку, то їх
це слід зобов'язати зробити у судовому
порядку.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши
докази по справі у їх сукупності,
вважає позов підставним та таким, який
підлягає до задоволенню.

Крім того, з відповідача слід стягнути
на користь позивача сплачений судовий
збір.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,209,212-215,218,224-227
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити
ОСОБА_1 перешкоди в користуванні
приміщенням продовольчого магазину з
відділенням кави, розміщеного в
будинку АДРЕСА_1 та виселити їх з
вказаного торгового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в доход
держави 243 грн. 60 коп. судового збору, по
121 гривні 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Боровков Д.О.