Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року Галицький
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить
стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
по тілу кредиту в сумі 2 493,16 доларів
США, що еквівалентно 32 967,25 грн., по
нарахованих відсотках - 296,92 доларів
США, що еквівалентно 3 926,20 грн. та пеню -
134 661,04 грн., покликаючись на те, що 22.06.2006
року між АКБ «Райфайзенбанк Україна»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №CL-601/014/2006,
згідно якого останній отримав кредит в
сумі 18 700,00 доларів США та зобов'язався
повернути кредит і сплачувати відсотки
за користування кредитом. Цього ж дня
між АКБ «Райфайзенбанк Україна» та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки
№CL-601/014/2006, відповідно до якого остання
зобов'язалась відповідати за повне та
своєчасне виконання позичальником
його боргових зобов'язань. 20.07.2011 року
між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП
Факторинг» було укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю,
відповідно до якого останнє набуло
право грошової вимоги до боржника за
кредитним договором від 22.06.2006р.
№CL-601/014/2006. Однак, відповідачі не
виконали належним чином свої
зобов'язання, передбачені договорами
кредиту та поруки, внаслідок чого
станом на 21.08.2014р. утворилась
заборгованість в розмірі 2 493,16 доларів
США, що еквівалентно 32 967,25 грн. по тілу
кредиту, 296,92 доларів США, що
еквівалентно 3 926,20 грн. по нарахованих
відсотках та 134 661,04 грн. пені.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримав, дав пояснення
аналогічні доводам викладеним у
позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідачів в
судовому засіданні позов заперечив, з
мотивів пропуску позовної давності та
просив застосувати наслідки пропуску
такої, відмовивши в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2006 року між
АКБ «Райфайзенбанк Україна»,
правонаступником прав і обов'язків
якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №CL-601/014/2006,
згідно якого останній отримав кредит в
сумі 18 700,00 доларів США та зобов'язався
повернути кредит, а також сплачувати
відсотки за користування кредитом
строком до 22.06.2011 року /а.с.4-10/.

Також, судом встановлено, що 22.06.2008 року
між АКБ «Райфайзенбанк Україна»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки №CL-601/014/2006
/а.с.11-13/, відповідно до якого остання
зобов'язалась солідарно відповідати
перед кредитором за виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором
№CL-601/014/2006 від 22.06.2006р.

20.07.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ТзОВ «ОТП Факторинг» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, відповідно до якого останнє
набуло право грошової вимоги до
боржника за кредитним договором від
22.06.2006р. №CL-601/014/2006 /а.с.23-35/.

Згідно ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

З матеріалів справи видно, що
ОСОБА_1 не здійснює погашення наданого
кредиту та не сплачує відсотки за
користування кредитом внаслідок чого
утворилась заборгованість по
кредитному договору №CL-601/014/2006 від
22.06.2006р., яка згідно розрахунку
заборгованості станом на 21.08.2014р.
становить 2 493,16 доларів США, що
еквівалентно 32 967,25 грн. по тілу
кредиту, 296,92 доларів США, що
еквівалентно 3 926,20 грн. по нарахованих
відсотках та 134 661,04 грн. пені /а.с.14-15/.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі. У разі, якщо,
такий строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконаного основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Статтею 256 ЦК України визначено,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна встановлюється
тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Частиною 5 ст.261 ЦК України
встановлено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України,
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253-255
цього Кодексу.

Так, строк, що визначений роками,
спливає у відповідні місяць та число
останнього року строку (ч.1 ст.254 ЦК
України).

Згідно ч.1 ст.266 ЦК України, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами 3,4 ст.267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Отож, аналізуючи вищенаведене, суд
встановив, що дата остаточного
повернення кредиту - 22.06.2011 року, тобто
термін дії вищевказаного кредитного
договору закінчився цього ж дня, а
позивач про наявність невиконаного
зобов'язання за згаданим кредитним
договором, міг дізнатися, як найпізніше
- в момент укладення договору
купівлі-продажу кредитного портфелю,
тобто 20.07.2011 року.

Суд відхиляє доводи позивача про те,
що заявлений ними раніше позов був
залишений без розгляду, оскільки
відповідно до ч.1 ст.265 ЦК України,
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Також, суд не бере до уваги доводи
позивача про те, що 20.08.2014 року ним
направлялись відповідача вимоги про
погашення заборгованості, оскільки, як
у же встановлено, такі були направленні
після спливу строку позовної давності.

Більше того, позивачем не надано суду
жодних належних доказів, які свідчили
про переривання чи зупинення перебігу
позовної даності, або вказували на
поважність причин пропуску.

З врахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що позивач пропустив строк
позовної давності без поважних причин,
а тому до вказаного позову слід
застосувати наслідки спливу позовної
давності, тобто відмовити в його
задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3-11,60,88,212-215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Стрельбицький
В.В.