Дата документу 21.10.2014
Справа № 320/5750/14ц
21 жовтня 2014 року.
Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просив стягнути з
останнього суму позики в розмірі 1421000
гривень, відсотки за користування
позикою в розмірі 100421,3 гривень,
відсотки від простроченої суми в
розмірі 205550,40 гривень.
Позов обґрунтовує тим, що 16.12.2012 між
ними був укладений договір позики, за
умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2
позику в розмірі 1421000 гривень, яку
останній зобов'язався повернути в
строк до 16.12.2013. У зв'язку із
невиконанням відповідачем взятих на
себе зобов'язань, просить стягнути
неповернуту суму позики, відсотки за
користування позикою та відсотки за
весь час прострочення.
Ухвалою суду від 26.08.2014 дана справа була
об'єднана зі справою №320/8386/14-ц за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання договору позики від 16.12.2012
недійсним, об'єднаній справі
присвоєний номер 320/5750/14ц.
Ухвалою суду від 21.10.2014 позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання недійсним
договору поруки у зв'язку із повторною
неявкою позивача був залишений без
В судове засідання позивач не з'явився,
від його представника надійшла заява
про розгляд справи за його відсутності,
на задоволенні позовних вимог
наполягає, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

В судове засідання відповідач або його
представник повторно не з'явились, про
час та місце розгляду справи обізнані,
про що свідчить підпис на розписках.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вирішив ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою сторін у
відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснюється.

Судом встановлено, що 16.12.2012 між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був укладений договір позики,
за умовами якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 1421000 гривень, що
еквівалентно 177000 доларів США з
кінцевим строком повернення - 16.12.2013.

Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менше як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому визначеної
грошової суми або визначеної кількості
речей.

Судом встановлено, що на підтвердження
укладення договору позики ОСОБА_2
надав ОСОБА_1 розписку про отримання
ним грошових коштів в розмірі 1421000
гривень, які він зобов'язується
повернути до 16.12.2013.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до статті 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно ст. 1048 ч.1 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

При дослідженні умов договору судом
встановлено, що сторони передбачили
лише наслідки несвоєчасного
повернення позики, а саме повернення
позики з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та 30% відсотків річних від
простроченої суми.

Позивачем не заявлено позову щодо
стягнення позики з урахуванням індексу
інфляції, тому суд, не виходячи за межі
позовних вимог вважає, що позовні
вимоги позивача в частині повернення
суми боргу в розмірі 1421000 грн.
підлягають задоволенню.

Також, укладаючи договір позики,
сторони склали його в письмовій формі
та зазначили всі умови, на яких ця сума
позики надається та повертається. За
умовами зазначеного договору
сторонами було погоджено, що позика
надається строком на 1 рік, може бути
повернута раніше зазначеного строку та
інше. Сторони не передбачили плату за
користування позикою, тобто в
розумінні ст.6, 627 Цивільного кодексу
України скористались своїм правом на
врегулювання відносин на власний
розсуд. У зв'язку з цим, позовні вимоги
в частині стягнення відсотків за
користування позикою задоволенню не
підлягають.

Що стосується позовних вимог про
стягнення відсотків за прострочення
повернення суми позики, сторони в п. 7
Договору передбачили зобов'язання
позичальника сплатити 30 відсотків
річних від простроченої суми за весь
час прострочення. Відповідно до п. 2 ст.
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу та 3% річних від простроченої
суми, якщо іншій розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи, що сторони передбачили 30%
річних від простроченої суми і позивач
просить стягнути проценти за період з
16.12.2013 по 11.06.2014, суд вважає в цій частині
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню. Сума, що підлягає
стягненню розрахована з суми
заборгованості в розмірі 1421000 гривень,
шляхом визначення суми за кожен день
прострочки виходячи зі ставки 30% річних
помноженою на кількість днів
прострочки та складає 205550, 4 гривень

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів
виконання умов договору та своєчасного
повернення позики.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1, інн
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (мешкає:
АДРЕСА_2, інн НОМЕР_2) суму боргу за
договором позики від 16.12.2012 в сумі 1421000
гривень (один мільйон чотириста
двадцять одна тисяча грн.) та 30
відсотків річних від простроченої суми
за період прострочення з 16.12.2013 по 11.06.2014
в розмірі 205550,40 гривень (двісті п'ять
тисяч п'ятсот п'ятдесят грн. 40 коп.), а
всього - 1626550,40 гривень (один мільйон
шістсот двадцять шість тисяч п'ятсот
п'ятдесят грн..40коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1, інн
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (мешкає:
АДРЕСА_2, інн НОМЕР_2) витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3654 гривни (три
тисячі шістсот п'ятдесят чотири грн.).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
Мелітопольським міськрайонним судом
за письмовою заявою відповідача, яка
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Мелітопольський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні - протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
Л. Е. Пономаренко