АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3145/2014
Головуючий в І інстанції Сокирко Л.М.
Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 06 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Приходько Л.А.Суддів:Борка
А.Л. Кузнєцової О.А.При
секретарі:Сидоренко І.І.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Херсоні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого в
інтересах ОСОБА_6, на ухвалу
Білозерського районного суду
Херсонської області від 22 вересня 2014
року у справі

за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу,

встановила:

Ухвалою Білозерського районного суду
Херсонської області від 22 вересня 2014
року провадження у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу
зупинено та надано сторонам строк для
примирення тривалістю 6 місяців.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_5, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення судом
норм процесуального права, просить
ухвалу суду скасувати, справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Учасники процесу в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, перевіривши
додержання судом вимог закону, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі та
надаючи сторонам строк для примирення
суд першої інстанції керувався ст. 109 СК
України, згідно якої подружжя, яке має
дітей, має право подати до суду заяву
про розірвання шлюбу разом із
письмовим договором про те, з ким із них
будуть проживати діти, яку участь у
забезпеченні умов їхнього життя
братиме той з батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей. Проте такий договір
сторонами до суду подано не було, та
інформації щодо участі позивача у
вихованні дітей представником
позивача в судовому засіданні не
надано. У зв'язку з чим, посилаючись на
неявку позивача та відповідачки
(подружжя) до суду, суд не зміг
встановити, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка, і що після розірвання
шлюбу не будуть порушені їхні особисті
та майнові права, а також права їхніх
дітей.

Проте такого висновку суд дійшов
допустивши порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст.191 ЦПК України у
справі про розірвання шлюбу суд може
зупинити розгляд справи і призначити
подружжю строк для примирення, який не
може перевищувати шести місяців.

Згідно ст.111 СК України суд вживає
заходів щодо примирення подружжя, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
р. «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом
заходів щодо примирення подружжя
застосовується у випадку відсутності
згоди одного з них на розірвання шлюбу
за ініціативою однієї зі сторін або
суду у формі відкладення розгляду
справи слуханням та надання сторонам
строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК).
Судам слід використовувати надану
законом можливість відкласти розгляд
справи для примирення подружжя,
особливо за наявності неповнолітніх
дітей.

Крім того, у вищезазначеній постанові
ВСУ зазначається, що вжиття заходів
щодо примирення подружжя є можливістю
суду, а не його обов'язком.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перебувають у шлюбі,
зареєстрованому 06 жовтня 2000 року
Дніпровським відділом реєстрації
актів громадянського стану міста
Херсону, актовий запис № 295, від даного
шлюбу є двоє неповнолітніх дітей:
донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги мотивував тим, що спільне
життя з відповідачкою не склалося,
фактичні шлюбні відносини між ними
припинені, та подальше сумісне життя і
збереження сім'ї вважає неможливе. Крім
того, відповідачка має намір проживати
з дітьми окремою, а він не має наміру
ухилятися від покладеного на нього у
відповідності до ст. 180 СК України
обов'язку по утриманню дітей.

Зупиняючи провадження у справі суд
першої інстанції не врахував, що
сторони в суді першої інстанції не
просили надати їм строк для примирення,
до того ОСОБА_7 подала до суду заяву з
проханням задовольнити позовні вимоги
про розірвання шлюбу, зазначивши, що
спір про поділ майна, а також про
утримання та виховання дітей між
сторонами відсутній.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи питання про зупинення
розгляду справи та надання сторонам
строку для примирення, не взяв до уваги
те, що учасники процесу наполягають на
припиненні шлюбу, що має слугувати
підставою для вирішення судом справи
по суті.

За таких обставин, суд першої
інстанції, дійшов помилкового висновку
щодо наявності підстав визначених п. 7
ч. 1 ст. 201 ЦПК України для зупинення
провадження у справі.

Зважаючи на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала, як
така, що постановлена судом з
порушенням норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання підлягає скасуванню
з підстав визначених ст. 311 ЦПК України,
з направленням справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311 ЦПК України,
судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого
в інтересах ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Білозерського районного
суду Херсонської області від 22
вересня 2014 року скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної
інстанції оскарженню не підлягає як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий підпис

Судді підпис підпис

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 07 листопада 2014
року

Ухвала набрала законної сили 06
листопада 2014 року

Суддя
Л.А. Приходько

Секретар судового засідання І.І.
Сидоренко

Головуючий :

Судді: