Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №292/25/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч
Т.І.,

суддів: Павицької
Т.М.,

Якухно О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.,

з участю:
представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Червоноармійського
районного суду від 6 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом. Просила стягнути з
відповідача 45855 грн.77 коп. пені за
прострочення сплати аліментів. При
цьому посилалася на те, що на підставі
рішення суду відповідач зобов"язаний
сплачувати аліменти на утримання
доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, від
виконання свого обов"язку ухиляється,
внаслідок чого допустив
заборгованість по аліментах. Про
наслідки несплати аліментів боржник
неодноразово попереджався державним
виконавцем.

Рішенням Червоноармійського
районного суду від 6 березня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 25000 грн. пені
за несвоєчасну сплату аліментів та 250
грн. судового збору. В задоволенні
решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3
порушує питання про скасування
зазначеного рішення з ухваленням
нового - про відмову в позові,
посилаючись на неповне з"ясування
судом обставин справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зокрема, вважав, що
судом не врахована відсутність
заборгованості по аліментах на час
постановлення оскаржуваного рішення,
його скрутний майновий стан та хворобу.
На думку апелянта, його вина у затримці
сплати аліментів відсутня.

Розглянувши справу в межах доводів,
викладених в апеляційній скарзі, суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі виконавчого документа №2-177
від 14.07.2003 року відповідач ОСОБА_3
зобов"язаний сплачувати аліменти на
утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.180 СК батьки
зобов"язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

При виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов"язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
(ч.1 ст.196 СК).

Покладаючи на відповідача обов"язок
сплатити пеню, суд обгрунтовано
виходив з того, що будучи фізично
здоровим та працездатним, боржник мав
можливість належним чином виконувати
свій обов"язок в частині утримання
дитини, проте, аліменти сплачував
нерегулярно. Тобто, в даному випадку
ухилення відповідача від виконання
перш за все свого батьківського
обов"язку та обов"язків, покладених на
нього рішенням суду, виразилось в
утриманні від вчинення активних дій
щодо надання дитині матеріального
забезпечення хоча б в мінімальному
розмірі, визначеному законом. При
цьому, відповідач умисно, без поважних
причин ігнорував такий обов"язок,
оскільки був неодноразово
попереджений державним виконавцем про
наслідки несплати аліментів (а.с.48).

Разом з тим, обраховуючи розмір пені,
суд не врахував наступного.

Оскільки зобов»язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, то при
розгляді спорів про стягнення на
підставі ч.1 ст.196 СК України пені від
суми несплачених аліментів суд повинен
з"ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов"язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов"язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму (правова позиція,
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 01.10.2014 року у справі №6-149
цс14).

Так, суд першої інстанції
обгрунтовано не нараховував пеню за
вересень 2011 року та серпень 2012 року,
протягом яких боржник хворів (а.с.31).

Разом з тим, визначаючи період
прострочення за січень-березень,
травень, червень, вересень 2010 року до 15
січня 2013 року, суд не врахував платежі в
сумі 500 та 1000 гривень, зроблені
відповідачем у лютому та травні 2012
року, що підтверджено розписками.
Тобто, заборгованість за вказані
місяці була повністю погашена у лютому
та травні 2012 року. У зв"язку з цим,
періоди заборгованості по аліментах за
2010 рік становитимуть: за січень - 745
днів, лютий - 717 днів (по 15.02.2012 року), за
березень -794 днів, травень 730 днів,
червень - 699 днів, вересень- 608 днів (до
24.05.2012 року).

Тому, пеня за цей період складатиме: за
січень 2013,73 грн. лютий - 1938,05 грн., за
березень -2146,18 грн., травень - 427,19 грн.,
червень - 1889,39 грн., вересень - 1365,32 грн.
Отже, загальний розмір нарахованих
судом першої інстанції аліментів має
бути зменшений на 3979,84 грн.(13759,7-9779,86).

Крім того, обгрунтовано зменшуючи на
підставі ч.2 ст.196 СК розмір неустойки,
суд не врахував відсутності на час
постановлення рішення заборгованості
по аліментах, тих обставин, що
відповідач періодично вживав заходів
до погашення заборгованості, його
хворобу, відсутність постійної роботи
і власного житла (а.с.5, 17,18,31,35,36).

За наведених обставин апеляційний
суд вважає за можливе зменшити розмір
пені до 5000 грн., змінивши в цій частині
оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити
частково.

Рішення Червоноармійського районного
суду від 6 березня 2014 року змінити.
Зменшити розмір пені за несвоєчасну
сплату аліментів з 25000 грн. до 5000 грн. та
розмір судового збору - з 250 грн. до 243,6
грн. В решті рішення суду та додаткове
рішення цього ж суду від 7 серпня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: судді: