Справа № 524/3962/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.11.2014 року. Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області
у складі:

Головуючої судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Власовій М.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
Держави Україна в особі Державної
казначейської служби України, треті
особи Головне управління МВС України в
Київській області, Макарівський
районний відділ ГУМВС України в
Київській області, про стягнення шкоди,
завданої незаконною бездіяльністю
органів досудового розслідування,-

В С Т А Н
О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2
звернулася в суд із зазначеним позовом.
Посилаючись на статті 1174, 1176 ЦК України,
просила суд стягнути із Держави
Україна на її користь 1400,00 грн. майнової
шкоди та 1 гривню моральної шкоди.

Її представник ОСОБА_1 суду пояснив, що
ухвалою Макарівського районного суду
Київської області від 2 квітня 2014 року,
яка набрала законної сили, визнано
незаконною бездіяльність начальника
слідчого відділу Макарівського РВ ГУ
МВС України в Київській області щодо
невнесення відомостей про кримінальне
порушення до Єдиного реєстру досудових
розслідувань. Він як представник
ОСОБА_2 приймав участь у судових
засіданнях 31 березня та 2 квітня 2014
року, у зв'язку з чим ОСОБА_2 витратила
1400,00 грн. на його проїзд з м. Кременчука
до місця розгляду справи. Такі витрати
позивачки підтверджуються договором
№15-13 про надання правової допомоги від
28 березня 2014 року, розрахунком суми
гонорара до договору, актом виконаних
робіт та оригінальним примірником
квитанції.

Представник відповідача - Державної
казначейської служби України - в судове
засідання не з'явився. Про розгляд
справи повідомлявся належним чином.

Представники третіх осіб - Головного
управління МВС України в Київській
області та Макарівського РВ ГУ МВС
України в Київській області - своїх
представників в судове засідання не
направили. Про розгляд справи
повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника
ОСОБА_1 та дослідивши надані докази,
встановив такі фактичні обставини
справи:

Ухвалою Макарівського районного суду
Київської області від 2 квітня 2014 року,
яка набрала законної сили, було
задоволено скаргу ОСОБА_2 на
бездіяльність начальника слідчого
відділу Макарівського РВ ГУ МВС
України в Київській області Романчука
Р.М. (а.с. 3). Суд, зокрема, встановив, що 11
лютого 2014 року ОСОБА_2 подала заяву про
кримінальне правопорушення -
дорожньо-транспортну пригоду, яка
сталася 3 травня 2013 року, і під час якої
позивач отримала тяжкі тілесні
ушкодження. Станом на 18 березня 2014 року
письмова відповідь на заяву їй надана
не була, а начальник слідчого відділу
Романчук Р.М. усно повідомив, що
кримінальне правопорушення
зареєстроване і вносити відомості до
ЄРДР за її заявою він не буде. Таку
бездіяльність начальника слідчого
відділу суд визнав незаконною і
зобов'язав його внести до Єдиного
реєстру досудових розслідувань
відомості щодо кримінального
правопорушення.

Інтереси ОСОБА_2 в судовому засіданні
Макарівського районного суду
представляв ОСОБА_4 на підставі
договору №15-13 про надання правової
допомоги від 28 березня 2014 року. Витрати
позивачки на відрядження адвоката
склали 1400,00 грн., що підтверджується
квитанцією (а.с. 69).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 307
Кримінально-процесуального Кодексу
України за результатами розгляду скарг
на рішення, дії чи бездіяльність
слідчого чи прокурора постановляється
ухвала згідно з правилами цього
Кодексу. Ухвала слідчого судді за
результатами розгляду скарги на
рішення, дії чи бездіяльність під час
досудового розслідування може бути
про:

1) скасування рішення слідчого чи
прокурора;

2) зобов'язання припинити дію;

3) зобов'язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно статті 118 КПК України
процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов'язаних із прибуттям до
місця досудового розслідування або
судового провадження;

3) витрат, пов'язаних із залученням
потерпілих, свідків, спеціалістів,
перекладачів та експертів;

4) витрат, пов'язаних із зберіганням і
пересиланням речей і документів.

Частинами 1 та 2 статті 120 КПК України
встановлено, що витрати, пов'язані з
оплатою допомоги захисника, несе
підозрюваний, обвинувачений, крім
випадків, передбачених частиною
третьою цієї статті. Витрати, пов'язані
з оплатою допомоги представника
потерпілого, цивільного позивача,
цивільного відповідача та юридичної
особи, щодо якої здійснюється
провадження, які надають правову
допомогу за договором, несе відповідно
потерпілий, цивільний позивач,
цивільний відповідач, юридична особа,
щодо якої здійснюється провадження.
Витрати, пов'язані із прибуттям до
місця досудового розслідування або
судового провадження, - це витрати
обвинуваченого, підозрюваного, до
якого не застосовано запобіжний захід
у вигляді тримання під вартою, його
захисника, представника потерпілого,
пов'язані з переїздом до іншого
населеного пункту, найманням житла,
виплатою добових (у разі переїзду до
іншого населеного пункту), а також
втрачений заробіток чи витрати у
зв'язку із відривом від звичайних
занять …Витрати, пов'язані із
прибуттям до місця досудового
розслідування або судового
провадження представника, несе особа,
яку він представляє (стаття 121 КПК
України).

Стаття 130 КПК України визначає, що
шкода, завдана незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратури або суду, відшкодовується
державою за рахунок Державного бюджету
України у випадках та в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 7 статті
1176 ЦК України право на відшкодування
шкоди, завданої фізичній особі
незаконними діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом…Порядок
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Статтею 1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» передбачено, що
відшкодуванню відповідно до положень
цього закону підлягає шкода, завдана
громадянинові внаслідок 1) незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян; 2)
незаконного застосування
адміністративного арешту чи
виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу; 3) незаконного
проведення оперативно розшукових
заходів, передбачених законами
України "Про оперативно-розшукову
діяльність", "Про
організаційно-правові основи
боротьби з організованою злочинністю"
та іншими актами законодавства. У
наведених в статті 1 цього Закону
випадках

громадянинові відшкодовуються
(повертаються), окрім іншого, суми,
сплачені громадянином у зв'язку з
поданням йому юридичної допомоги та
моральна шкода.

Аналіз наведених норм
Кримінального процесуального та
Цивільного кодексів України, Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»
свідчить про те, що компенсація судових
витрат та моральної шкоди за рахунок
державного бюджета особі, заява якої
неправомірно не була внесена до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань, діючим законодавством не
передбачена.

На підставі викладеного,
відповідно до статей 215-218 ЦПК України, -

В И Р
І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Держави
Україна в особі Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 1 400,00 грн та моральної шкоди в сумі
1,00 грн. - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя