АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/3409/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Чала  А.П. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
16 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Болотов Є.В., Поліщук Н.В.
за участю: представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про відшкодування майнової та
в с т а н о в и л а :
Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Свої вимоги
обгрунтовуючи тим, що 11.03.2013 року з вини
відповідача, який керував автомобілем
«Хонда» д.н.з. НОМЕР_1, сталося ДТП,
учасником якого був автомобіль «Рено
Клео» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням
позивача. У результаті вказаного ДТП
позивачу було заподіяно матеріальну
шкоду у розмірі 68 017,70 гривень, в тому
числі: 59 417,70 гривень - матеріального
збитку, 800 гривень - вартості проведення
дослідження, 2 800 гривень - витрат на
правову допомогу та 5 000 гривень -
моральної шкоди, які він і просив суд
стягнути з відповідача задовольнивши
Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013
року позов було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
майнову шкоду в розмірі 63 017,70 гривень,
моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень та
судові витрати у розмірі 680,17 гривень.
Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 15 січня 2014 року ОСОБА_4 було
відмовлено у задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення суду.
Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу. Де
ставив питання про його скасування та
постановлення нового про часткове
задоволення позову, а саме стягнення
на користь позивача 3000 гривень у
відшкодування спричиненої моральної
шкоди. Вказуючи при цьому на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт будучи належним чином
повідомленим про розгляд справи у суді
в судове засідання не з'явився,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомив, судова колегія вважала за
можливе розглянути справу у його
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
Представник відповідача апеляційну
Заслухавши доповідь судді - доповідача,
вислухавши пояснення осіб що
з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.03.2013 року
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки
«Хонда» д.н. НОМЕР_1 на перехресті
вулиць О. Теліги та Дорогожицької, у м.
Києві допустив виїзд на заборонений
сигнал світлофора, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем марки
«Рено Клео» д.н. НОМЕР_2, який в свою
чергу зіткнувся з автомобілем марки
«Деу» д.н. НОМЕР_3, що призвело до
механічних пошкоджень транспортних
Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 08.04.2013 року, яка була
залишена без змін постановою
Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2013
року ОСОБА_4 було визнано винним у
вчиненні адміністративного
У відповідності до звіту № 2281 про
незалежну оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу «Рено Клео» в результаті
Задовольняючи вимоги позивача суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є законними та
обґрунтованими, а відтак підлягають
задоволенню. З урахуванням положень
ст. ст.1166, 1188 ЦК України враховуючи те,
що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала
та беручи до уваги звіт № 2281 про
незалежну оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу «Рено Клео» в результаті
Крім того, судом вказувалось на те, що
підлягають задоволенню вимоги по
стягнення моральної шкоди, оскільки в
результаті неправомірних дій
відповідача, ОСОБА_5 отримав закриту
черепно-мозкову травму, струс
головного мозку, крім цього позивачу
спричинені моральні страждання, що
виразились у неможливості протягом
тривалого часу користуватися
пошкодженим автомобілем, у
необхідності неодноразово звертатись
до відповідача про виплату збитків,
витрачати час на звернення до суду, що
негативно вплинуло на його нормальний
життєвий ритм, стало значною
перешкодою до продовження звичайного
способу життя, та причиною порушення
стосунків в сім'ї і з оточуючими людьми,
тому, з врахуванням суті позовних
вимог, характеру та обсягу фізичних та
моральних страждань позивача, суд
вважав, за необхідне стягнути на
користь позивача в порядку ст. 1167 ЦК
України спричинену моральну шкоду в
розмірі 5 000 гривень.
Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна.
Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянт вказував на те, що він
був позбавлений можливості
обґрунтовано заперечувати докази,
надані позивачем, зокрема, заявити
клопотання про проведення незалежної
судової авто-товарознавчої експертизи,
для об'єктивного визначення розміру
вартості матеріальних збитків,
заподіяних позивачу унаслідок
пошкодження його транспортного засобу.
Крім цього вважав, що звіт № 2281, не може
бути визнаний належним доказом на
підтвердження завданих позивачу
матеріальних збитків у розмірі 59 417,70
грн., оскільки такий розмір збитків не
доведено належними засобами
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
було задоволено клопотання
відповідача та по справі проведено
судово - товарознавчу експертизу за №
0892 від 07.07.2014 року, за висновками якої
було визначено, що вартість
гривень) є більшою ніж ринкова
вартість на момент спричинення
зв'язку з чим відновлювати даний
транспортний засіб витратним методом є
недоцільним у зв'язку з чим вартість
матеріального збитку спричиненого
У відповідності до п. 15 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 р. №4. якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлено або вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди пов'язаної
з фізичним знищенням транспортного
засобу, регламентується ст. 30 Закону №
1961 - 1У , який згідно зі ст. 8 ЦК може
застосовуватись не лише страховиком, а
й іншими особами, які здійснюють
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, та відповідають за завдану
шкоду. Тобто транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно не обґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеної у відповідності до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу на
момент дорожньо - транспортної пригоди.
Враховуючи заключення експерта,
погодження представника позивача з
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним, колегія суддів
вважає, що до стягнення підлягає сума
коштів, яка визначає ринкову вартість
автомобіля на момент спричинення
З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що постановлене
судове рішення підлягає скасуванню в
частині задоволення вимог позивача,
щодо відшкодування матеріальної шкоди
з постановленням в цій частині нового
рішення за правилами ст. 309 ЦПК України.

Беручи до уваги те, що при проведенні
експертного дослідження не виявилось
можливим встановити залишкову
вартість конструктивно знищеного
автомобіля позивача, а також вартість
гідних для подальшої експлуатації
складових та враховуючи згоду
позивача, щодо передачі залишків
автомобіля відповідачу після
проведення останнім відповідного
відшкодування шкоди, колегія суддів
вважає за необхідне при постановленні
нового рішення про стягнення на
користь позивача матеріальної шкоди
покласти на позивача зобов'язання щодо
передачі відповідачу залишків
автомобіля.

У той же час колегія суддів вважає, що
не знайшли у ході апеляційного
розгляду підтвердження доводів
викладених у апеляційній скарзі щодо
наявності вини також позивача у
вчиненні ДТП, хоча у відповідності до
вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені судові
витрати в розмірі 604, 32 гривни.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013
року скасувати в частині
відшкодування матеріальної шкоди та
стягнення судових витрат, постановивши
в цій частині нове рішення за яким:

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого в АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючого в
АДРЕСА_2) майнову шкоду у розмірі 60 431, 79 (
шістдесят тисяч чотириста тридцять
одна гривна сімдесят дев'ять копійок), а
також судові витрати

Зобов'язати ОСОБА_5 після отримання
відшкодування передати ОСОБА_4 залишки
автомобіля « Рено Клео» державний
номерний знак НОМЕР_2, 2007 року
виготовлення, ідентифікаційний номер
НОМЕР_4, бежевого кольору.

У іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: