Справа № 344/5223/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2293/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсним договорів позики та
стягнення коштів за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
07 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 07 жовтня 2014 року задоволено
частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
недійсним договорів позики та
стягнення коштів.

Встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 11.01.1989
року по 03.11.2009 року. В задоволенні решти
вимог позову - відмовлено.

Апелянтка вважає, що рішення суду
першої інстанції є невірним Судом
першої інстанції не було встановлено
обставини, що підтверджують чи
спростовуються факту спільного
проживання, укладення договорів,
повернення чи не повернення коштів, та
з урахуванням зазначеного не вирішив
спір.

ОСОБА_2 з покійним ОСОБА_7 проживали
однією сім'ю без реєстрації шлюбу з
11.01.1989 року по 03.11.2009 року та при цьому не
перебували у будь якому іншому шлюбі.
Тому майно, що нажито нею та її покійним
чоловіком ОСОБА_7 за час спільного
проживання, поширюється статус
спільної сумісної власності, що в свою
чергу згідно ст. 74 СК України дає
можливість застосовувати для
правового регулювання відносини
спільної сумісної власності.

ОСОБА_7 також передав їхні спільні
кошти без її згоди відповідачам, однак
суд не встановив обставини, що
підтверджують чи спростовують факт
спільного проживання, укладення
оспорюваних договорів, наявність чи
відсутність її згоди на укладення
договорів.

Згоди на укладення оспорюваних
договорів позики вона не давала,
цікавилась спільними коштами, які
згідно домовленості повинні були бути
покладені на депозит до банківської
установи.

Після смерті її чоловіка ОСОБА_7 коштів
в банку не виявилось, а знайшлися
оригінали розписок про надання
спільних коштів у позику відповідачам,
які повернуто не було.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в частині
визнання недійсними оспорюваних
договорів позики та стягнення коштів в
повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилити апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено що позивачка
проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, починаючи з 11.01.1989 р.,
а з 03.11.2009 р. перебували в
зареєстрованому шлюбі. До офіційної
реєстрації шлюбу і позивач і ОСОБА_7
проживали спільно за однією адресою,
вели спільне господарство, мають
спільного сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу, копія якого долучена до
матеріалів справи позивачем (а.с.19)
серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2
був розірваний лише 10.01.1989р., тому суд
прийшов до переконання, що саме
починаючи з 11.01.1989р. слід вважати, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проживали однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 11.01.1989
року по 03.11.2009 року, тому в цій частині
задовольнив позовні вимоги і рішення
суду в цій частині сторонами не
оскаржується.

Щодо вимог позивачки про визнання
недійсним договорів позики та
стягнення коштів, то судом встановлено,
що що ОСОБА_3, ОСОБА_11 за розписками від
19.03.2004 р., 01.03.2006 р. (а.с. 5-7), ОСОБА_3 за
розписками від 17.03.2008 р., 30.09.2008 р. (а.с.8-9),
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за розпискою від 30.04.2009
р. отримали від ОСОБА_7 позику у сумі
відповідно : 10000,00 доларів США за
розпискою від 19.03.2004 р.; 7000,00 доларів США
за розпискою від 19.03.2004 р.; 17000,00 доларів
США за розпискою від 01.03.2006 р.; 21000,00
доларів США за розпискою від 17.03.2008 р.;
150000,00 грн. за розпискою від 30.09.2008 р. та
зобов'язалися повернути отримані суми
(а.с. 5-11). Доказів щодо повернення
вказаних сум, крім їх пояснень про
виконання своїх зобов'язань перед
позикодавцем, суду не представлено.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до висновків Верховного
Суду України, на які посилався у
рішенні суд першої інстанції, договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, і може не
співпадати з датою складання розписки,
яка посвідчує цей факт, однак у
будь-якому разі складанню розписки має
передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики після отримання
коштів, підтверджуючи як факт
укладення договору та зміст умов
договору, так і факт отримання
боржником від кредитора певної
грошової суми.

Досліджуючи подані позивачем та
оглянуті судом розписки, суд бере до
уваги ту обставину, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3
перебували у дружніх довірливих
відносинах. ОСОБА_7 неодноразово
позичав ОСОБА_3 та його дружині грошові
кошти.

На підтвердження факту укладання
договору, змісту його умов та факту
отримання коштів ОСОБА_3, ОСОБА_11 та
ОСОБА_6 власноруч надавали відповідні
розписки про отримання позики із
зазначенням відповідних сум та
зобов'язанням повернути позичені кошти
(а.с. 5-11) Дані розписки є належними та
допустимими письмовими доказами, які
дають право особі, що є стороною даного
договору, вимагати виконання
зобов'язання, що виникає з умов,
зазначених у борговій розписці.

Відповідачі належних доказів на
підтвердження своїх пояснень щодо
повного повернення сум позики ОСОБА_7
не надали. Обставини невиконання
відповідачами умов позики також
зазначені і у рішенні Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 15
травня 2014 року, яким в задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
договору позики припиненим було
відмовлено (а.с.101-102).

Відхиляючи доводи позивачки про те, що
вона не давала своєї згоди чоловіку на
укладання договорів позики, суд вказав,
що вони є безпідставні з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України, при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, і дані обставини
стверджуються іншими зібраними у
справі доказами, що ОСОБА_7 з 03.11.2009р.
ставши чоловіком ОСОБА_2 був
матеріально утримував їх сім'ю як під
час проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, так і після його
реєстрації. Як стверджувала позивач,
вона не знала про факти надання ОСОБА_7,
грошових коштів у позику і такими
фактами за життя ОСОБА_7 не цікавилась,
що суд розцінює як її мовчазну згоду на
розпорядження такими коштами самим
ОСОБА_7

Законом не встановлено вимоги щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення та (або) державної
реєстрації договору позики.

Згідно ч.2 ст. 65 СК України дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Суд першої інстанції відповідно до
вимог чинного сімейного законодавства
констатував, що сім'ю відповідно до ч.2
ст.3 СК України складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки, а відповідно до ч. 1. ст.21 СК
України шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Таким чином подружжям є лише
особи, які перебувають у шлюбі та,
відповідно, іменуються чоловіком та
дружиною.

Встановлено, що на час укладення
оспорюваних правочинів ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, тобто не були
подружжям в розумінні положень ст.. 21 СК
України, що в свою чергу не
зобов'язувало ОСОБА_7 отримувати згоду
ОСОБА_2 на укладення будь-яких
договорів, навіть тих, які виходять за
межі дрібних побутових.

За таких обставин, суд прийшов до
правильного висновку, що відсутні
правові підстави для задоволення
позову в цій частині.

Колегія суддів вважає, що не
заслуговують на увагу у зв'язку з
вищенаведеним і посиланням апелянта на
вимоги ст. 74 СК України, яка не регулює
правовідносин, на які посилається у
даному позові ОСОБА_2 Також не знайшли
свого підтвердження доводи позивачки
щодо недійсності правочинів за нормами
Цивільного кодексу України і суд цій
обставині у рішенні дав належну
правову оцінку.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 07 жовтня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

В.М.Вакарук