Справа №464/9610/14-ц
пр.№ 4-с/464/74/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014 року

м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борейка
С.В.

за участю секретаря судових засідань
ОСОБА_1

заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду в м.Львові скаргу
на дії Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції,
зобов’язання державного виконавця
Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 до не
вчинення дій та зупинення виконавчого
провадження, скасування актів
державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

заявники звернулись до суду із скаргою
у якій з уточненням просять: визнати
дії відділу державної виконавчої
служби Львівського міського
управління юстиції незаконними;
визнати недійсними та скасувати акти
складені державним виконавцем
Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 від 12 та 29
вересня 2014 року; зобов’язати
державного виконавця Сихівського ВДВС
ЛМУЮ ОСОБА_3 не вчиняти будь-яких дій в
порядку виконання судового рішення
Сихівського районного суду м.Львова
від 17.12.2013 до перегляду судового
рішення апеляційним судом Львівської
області від 13.05.2014 за нововиявленими
обставинами до набрання такого
законної сили; зобов’язати державного
виконавця передати заявникам ключі від
вхідних дверей квартири №90 на
проспекті ОСОБА_4,123 у м.Львові;
зобов’язати державного виконавця
Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 винести
постанову про зупинення виконавчого
провадження. В обґрунтування скарги
покликаються на те, що в процесі
примусового виконання виконавчого
листа № 464/11134/13-ц виданого 29.07.2014
Сихівським районним судом м.Львова,
державним виконавцем порушено вимоги
Закону України «Про виконавче
провадження», що призвело до порушення
прав заявників під час здійснення
виконавчого провадження, а тому
просять скаргу задовольнити у повному
обсязі.

У судовому засіданні 28.10.2014 заявник та
представник заявника скаргу
підтримали повністю та просять таку
задовольнити.

У судовому засіданні 28.10.2014 прокурор та
державний виконавець заперечили проти
скарги. Додатково пояснили, що
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа від 29.07.2014
№ 464/11134/13-ц закінчено, про що винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 29.09.2014; постанови про
накладення штрафу на заявників
виділені в окремі виконавчі
провадження, з примусового виконання
яких відкрито виконавче провадження
від 01.10.2014. просить у скарзі відмовити
за безпідставністю.

У судовому засіданні 06.11.2014 заявник
підтримала заявлені вимоги скарги та
просить їх задовольнити.

У судове засідання 06.11.2014 інші особи,
які беруть участь у справі не
з’явились, хоча належним чином
повідомлялись про місце та час
розгляду справи, а тому суд вважає за
можливе провести судове засідання у їх
відсутності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та з’ясувавши її дійсні обставини,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року
державним виконавцем Сихівського ВДВС
ЛМУЮ ОСОБА_3 винесено постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 44235630 та ВП №44235680 за виконавчим
листом № 464/11134/13-ц виданого 29.07.2014
Сихівським районним судом м.Львова про
зобов’язання ОСОБА_5, ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_6 у користуванні
квартирою №90 у будинку № 123 на
проспекті ОСОБА_4 у м.Львові. Відповідно
до абзацу другого відповідної
постанови боржникам запропоновано
виконати виконавчий документ до 12.08.2014
добровільно, а при невиконанні рішення
в добровільному порядку – виконання
відбудеться у примусовому порядку.

Надалі, 12 вересня та повторно 29 вересня
2014 року державним виконавцем
Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 складено
акти за місцем виходу за адресою –
АДРЕСА_1, однак «…двері квартири ніхто
не відчинив та рішення суду
добровільно не виконано…». Такі акти
заявники просять визнати недійсними та
скасувати, оскільки останні не містять
підпису стягувача (прокурора
прокуратури Сихівського району
м.Львова Пуківського Б.), що вказує на їх
незаконність.

Так, 29.09.2014 постановою державного
виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3
закінчено виконавче провадження за
виконавчим листом № 464/11134/13-ц на
підставі ст.ст.49 ч.1 п.8, 50 Закону України
«Про виконавче провадження», у зв’язку
із фактичним виконанням у повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Доводи викладені в скарзі, якими
заявники обґрунтовують заявлені
вимоги, суд оцінює критично, виходячи
із наступного.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості; кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 цього ж
Кодексу кожна сторона зобов’язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Крім цього, ст.16 ЦК України передбачено
способи захисту цивільних прав та
інтересів, однак, крім встановлених
даною статтею, суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, встановлений договором або
законом. Особа, права якої порушено,
може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Про аналогічний
спосіб захисту прав сторін виконавчого
провадження, роз’яснено у п.1 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» від 07.02.2014 № 6.

Так, відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльності неправомірними і
зобов’язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимоги
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить до переконання, що заявлені
вимоги скарги про визнання дій
Сихівського ВДВС ЛМУЮ незаконними та
зобов’язати державного виконавця
цього ж відділу передати ключі
заявникам від вхідних дверей спірної
квартири, не призводять до юридичного
захисту прав сторони виконавчого
провадження – боржників, чи
відновлення порушеного права заявника,
а відтак, невірно обраний спосіб
захисту порушеного права є підставою
для відмови в задоволенні пред'явлених
особою вимог.

Щодо вимоги скарги про визнання
недійсними актів складених державним
виконавцем, то суд приходить до
переконання, що складені акти
державного виконавця є лише фіксацією
виконавчої дії державного виконавця,
що відбулась при виході за адресою –
АДРЕСА_2 у м.Львові, які не встановлюють
для заявників будь-яких обов’язків, а
тому оскарження таких актів, не
передбачено чинним законодавством
способом захисту прав у відповідності
до ст.16 ЦК України, ст.383 ЦПК України, а
складені документи можуть бути
доказами згідно з ст.ст.57-60 ЦПК України

Разом із тим, щодо вимог скарги про
зобов’язання державного виконавця не
вчиняти будь-яких дій в порядку
виконання судового рішення та винести
постанову про зупинення виконавчого
провадження, суд приходить до
наступного.

Відповідно до роз’яснень викладених у
п.15 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07.02.2014
№ 6 – при розгляді скарги на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суд не
вправі вжити заходів забезпечення
скарги шляхом зупинення виконавчого
провадження, зупинення дій
оскаржуваного рішення тощо, оскільки
зазначене не є повноваженнями суду, а є
виключним повноваженням державного
виконавця, яке може бути оскаржено до
суду.

Враховуючи наведене вище, судом не
приймаються до уваги доводи заявників
щодо не вчинення будь-яких виконавчих
дій по виконання рішення суду, оскільки
у відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України
останніми не подано жодних будь-яких
даних, які підтверджують наведені
обставини перегляду судового рішення
апеляційною інстанцією за
нововиявленими обставинами; попри те,
зупинення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листва № 464/11134/13-ц, то такий обраний
спосіб захисту не призведене до
поновлення порушених прав заявників,
адже, постановою державного виконавця
таке виконавче провадження закінчено.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що
заявникам та представнику заявника
достовірно відомо про закінчення
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 464/1113/13-ц, однак, заявляючи дані
вимоги останні не оскаржують рішення
державного виконавця по закінченню
виконавчого провадження.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що вимоги заявників щодо
визнання дій, актів незаконними та
зобов’язання не вчинення дій, передати
ключі та зупинити виконавче
провадження слід визнати
необґрунтованими та безпідставними, а
тому у задоволенні скарги необхідно
відмовити повністю.

Відповідно до ст.16 ЦК України,
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07.02.2014
№ 6 та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 210, 214-215,
293-294, 383-389 ЦПК України, суд ,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги на дії
Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції,
зобов’язання державного виконавця
Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 до не
вчинення дій та зупинення виконавчого
провадження, скасування актів
державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня її
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий