Справа № 742/4019/14 Провадження №
22-ц/795/2233/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Циганко М. О. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Хромець Н.С., Острянського
В.І.,при секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:відповідача ОСОБА_5

розглянувши цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_5
на рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 25
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 25
вересня 2014 року частково задоволено
позовні вимоги ОСОБА_5, стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_5 щомісячно
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій
грошовій сумі у розмірі 1900 грн. 00 коп.,
починаючи з 29 серпня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5
просить змінити оскаржуване рішення,
збільшивши розмір аліментів до 2500 грн.
00 коп., в іншій частині рішення залишити
без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд не врахував стан здоров'я
дитини, яка часто хворіє та перебуває
на диспансерному обліку в Прилуцькій
ЦРЛ з приводу рецидивуючого бронхіту,
аденоїдних вегетацій 2-3 ступенів та
потребує хірургічного втручання,
післяопераційної реабілітації та
санаторно-курортного лікування. Крім
того, апелянт ОСОБА_5 зазначає, що
відповідач отримує значно вищий дохід,
ніж зазначено в довідці про доходи,
адже займає не одну посаду, а також
займається підприємницькою
діяльністю, інших утриманців у
відповідача немає. Також апелянт
вважає, що судом не було враховано той
факт, що вона працює на державній
службі та отримує мінімальну заробітну
плату, проживає вона за 10 км від міста
Прилуки, куди дитину кожен день
необхідно возити в дитячий садок, до
логопеда, до особи, яка займається його
підготовкою до школи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5
просив рішення суду першої інстанції
скасувати в частині обраного судом
способу присудження аліментів та
ухвалити рішення про стягнення з нього
на користь позивачки аліментів на
утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/4
частки від його заробітку.

Апелянт - відповідач ОСОБА_5 наполягає,
що отримує заробітну плату лише за
роботу на посаді директора Прилуцької
дослідної станції Нікітського
ботанічного саду, що виключно на
безоплатній основі ним здійснюється
керівництво ДП «Дослідне господарство
Прилуцької дослідної станції
Національної академії аграрних наук
України» та приватним транспортним
малим підприємством «П.Г.Внєштранс».
Також апелянт зазначає, що наявність у
нього рухомого та нерухомого майна,
від'їзди за кордон не підтверджують
його майнового стану. Апелянт вважає,
що правових підстав стягнення з нього
аліментів у твердій сумі, а саме у
розмірі 1900 грн., не має.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач в добровільному порядку не
надає матеріальної допомоги на
утримання сина неповнолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в достатній мірі. Суд,
звертаючи увагу на те, що відповідач
займає керівні посади на трьох роботах,
також є зареєстрованим фізичною
особою-підприємцем, за минулий рік
отримав суттєві доходи, розмір яких є
мінливим, здійснює регулярні, часті
поїздки за кордон та має у власності
значну кількість транспорту та
нерухомості, що підтверджено
матеріалами справи, вирішив стягнути
аліменти на утримання дитини в порядку
ст.184 СК України - у твердій грошовій
сумі. Враховуючи майновий стан
відповідача, стан здоров'я дитини та
для забезпечення дитині сторін рівень
життя, необхідний для її фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку, судом визначено
розмір аліментів саме у сумі 1900 грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки останній
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у шлюбі з 21 жовтня
2006 року по 08 вересня 2014 року (а.с.75). Від
даного шлюбу сторони мають сина:
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про народження (а.с.4).

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України визначає способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитини, зокрема за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частина 2 ст.182 СК України встановлює
правило, згідно з яким розмір аліментів
на одну дитину за жодних обставин не
може бути меншим за неоподаткований
мінімум доходів громадян.

Водночас, при визначенні розміру
аліментів, що стягуються з батьків, суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Вказані положення закону судом при
ухваленні рішення враховані.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
тобто обов'язок доказування покладений
на сторони.

Сторонами не заперечується, що дитина
проживає з матір'ю, перебуває на її
утриманні та дитина часто хворіє (а.с.5).

Таким чином, з дотриманням вимог
положень ст.180 СК України, суд дійшов
вірного висновку про необхідність
стягнення з ОСОБА_5 аліментів на
утримання дитини.

Також судом першої інстанції на
підставі ст.184 СК України правомірно
стягнуто аліменти на утримання дитини
у твердій грошовій сумі, оскільки, як
підтверджується матеріалами справи
відповідач ОСОБА_5 займає посаду
директора Прилуцької дослідної
станції Нікітського ботанічного саду -
Національного наукового центру та його
заробітна плата з березня по серпень 2014
року становить 33250 грн. 00 коп. (а.с.46).
Також відповідач на безоплатній основі
є директором ДП «Дослідне господарство
Прилуцької дослідної станції
Національної академії аграрних наук
України» (а.с.47), директором приватного
малого підприємства «П.Г.Внєштранс»
(а.с.70). Проте згідно відомостей
Прилуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Чернігівській області від 23 вересня 2014
року відповідач за період з 01.01.2013 року
по 30.06.2014 року отримав в різних сумах
дохід у розмірі 354674 грн. 00 коп. (а.с.66),
тобто вбачається, що відповідач має
нерегулярний, мінливий дохід.

З огляду на викладене висновки суду
першої інстанції про стягнення з
відповідача ОСОБА_5 аліментів у твердій
грошовій сумі відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Також колегія суддів апеляційного суду
Чернігівської області погоджується і з
розміром аліментів в сумі 1900 грн. 00 коп.,
оскільки з врахуванням прожиткового
мінімуму для дитини віком до 6 років, а
це 1032 грн. 00 коп., даний розмір дійсно
буде достатнім для забезпечення дитини
рівня життя, необхідного для її
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку.

Доводи апеляційних скарг не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції, які не призвели до порушення
принципів цивільного процесуального
законодавства та охоронюваних законом
прав та інтересів дитини та осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 25
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: