Єдиний унікальний номер 205/7660/13-ц
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.

при секретарі
Олексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09 вересня 2013 року звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом, в якому
згідно уточнень вказала, що вона з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 23.08.1963 року по
13.11.2012 року. За час шлюбу 18.12.1972 року
сторонами було придбано автомобіль WILLIS
легковий седан - В, зеленого кольору, 1942
р/в, д/н НОМЕР_1. Шлюбний договір між
сторонами не укладався, домовленості
щодо поділу майна подружжя не було.
Позивач просила поділити спільну
власність подружжя, а саме, автомобіль
WILLIS легковий седан - В, зеленого
кольору, 1942 р/в, д/н НОМЕР_1, виділити
позивачу та визнати за нею право
власності на вказаний автомобіль;
зобов'язати позивача сплатити
відповідачу грошову компенсацію
вартості ? частини автомобіля WILLIS
легковий седан - В, зеленого кольору, 1942
р/в, д/н НОМЕР_1 згідно висновків судової
автотоварознавчої експертизи,
стягнути судові витрати.

Позивач та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити. В
обґрунтування позовних вимог
посилалися на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позовну заяву не
визнали в повному обсязі та
заперечували проти її задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
їх представників, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню по
наступним підставам.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1963
року (а.с.11). Шлюб між сторонами
розірваний рішенням суду від 16 серпня
1983 року. Проте, в органах реєстрації
актів громадянського стану
зареєстрували розірвання шлюбу
тільки13 листопада 2012 року, про що було
видано свідоцтво про розірвання шлюбу
(а.с.12,36).

Суд вирішує справу, керуючись
Кодексом про Шлюб та сім»ю України (в
редакції 1969 року), який діяв на час
виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 44 КпШС України,
шлюб вважається припиненим з моменту
реєстрації розлучення в органах
реєстрації актів громадянського стану.

А тому, шлюб між сторонами
вважається розірваним з моменту
отримання свідоцтва про розірвання
шлюбу, а саме, 13 листопада 2012 року. У
в'язку з чим, твердження відповідача та
його представника, що шлюб між
сторонами розірваний в 1983 році є
неспроможними, такими, що не
ґрунтуються на законі.

У період сумісного подружнього
життя, сторонами 18.12.1972 року було
придбано автомобіль WILLIS легковий седан
- В, зеленого кольору, 1942 р/в, д/н НОМЕР_1,
право власності на який зареєстровано
за ОСОБА_2 (а.с.53)

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

Вважається, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України,
дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором. (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому, суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно роз'яснень, викладених у п.
23 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Відповідно висновків судової
автотоварознавчої експертизи від
27.05.2014 року № 1190-14, ринкова вартість
автомобіля WILLIS легковий седан - В,
зеленого кольору, 1942 р/в, д/н НОМЕР_1,
складає величину 7891,42 грн. (а.с.143-157).

Крім того, вирішуючи питання щодо
обсягу майна подружжя судом
встановлено, що у спільній сумісній
власності сторін перебуває земельна
ділянка площею 0,1050 га у с. Шевченко
Горьківської сільської ради. Вказана
земельна ділянка належить позивачу на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку ДП № 023808
(а.с.58-61). Однак, сторони земельною
ділянкою займатися не бажають та не
мають жодної зацікавленості в її
поділі.

При поділі майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, в разі, якщо речі є
неподільними, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно допускається лише
за його згодою та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (частини
четверта, п'ята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених
статтею 365 ЦК України.

Положеннями статті 365 ЦК України
передбачено підстави, за наявності
яких суд може задовольнити позов про
припинення права особи на частку у
спільному майні: частка є незначною і
не може бути виділена в натурі, річ є
неподільною, спільне володіння і
користування майном є неможливим, таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї. Отже, суд ухвалює рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.
Тобто, для припинення права особи на
частку у спільному майні необхідно
встановити наявність будь-якої із
обставин, передбачених пунктами 1 - 3
частини першої статті 365 ЦК України за
умови, що таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї та попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

У тому разі, коли жоден із подружжя
не вчинив таких дій, а неподільні речі
не можуть бути реально поділені між
ними, відповідно до їх часток, без
застосування грошової компенсації і
припинення права власності одного з
подружжя на його частку в такому майні,
суд визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

Аналогічні роз'яснення містяться у
п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя".

Позивач просить поділити спільне
майно подружжя, визнавши за нею право
власності на спірний транспортний
засіб в цілому, сплативши відповідачу
вартість ? частини майна в якості
грошової компенсації.

Натомість, відповідач заперечує
проти позову, не бажає отримувати
грошову компенсацію та вказує, що
спірне майно належить лише йому.

Між тим, позивач клопочучи про
визнання за нею право власності на
спірний автомобіль, не внесла половину
вартості майна на депозитний рахунок
суду. Крім того, відповідач заперечує
проти запропонованого позивачкою
способу поділу спільного майна
подружжя таким чином, щоб автомобіль
залишилася у повній власності
позивача.

Приймаючи до уваги ті обставини,
що відповідач, взагалі, не визнає
позовну заяву, а також, що жодна із
сторін не внесла грошові кошти на
депозит суду в рахунок підтвердження
згоди на припинення права власності у
спільному майні, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в цій частині не
підлягають задоволенню.

Оскільки судом встановлено, що
автомобіль WILLIS легковий седан - В,
зеленого кольору, 1942 р/в, д/н НОМЕР_1 є
неподільним, а сторонами на депозитний
рахунок компенсацію частки вартості
майна подружжя не внесено, у зв'язку з
відсутністю коштів, а відтак наявні
правові підстави для визначення
ідеальних часток подружжя в цьому
майні без його реального поділу і
залишення майна у їх спільної
часткової власності.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги слід задовольнити
частково, з визначенням ідеальних
часток подружжя в цьому майні без
його реального поділу.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 60 ч.1 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи здобуті по
справі докази за своїм внутрішнім
переконанням щодо їх належності,
допустимості, достовірності, а також
достатності і взаємності зв'язку у
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги, заявлені позивачем підлягають
частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК
України, враховує, що відповідач
відповідно до п. 9 ч.1 Закону України
«Про судовий збір» звільнений від
сплати судового збору, а тому судові
витрати не відшкодовуються та
компенсуються за рахунок позивача.

На підставі викладеного і керуючись
ст.44 Кодексу про Шлюб та сім»ю України
(в редакції 1969 року), ст. ст. 60, 69, 70, 71
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 5, 6, 10,
27, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя - задовольнити частково.

Визначити ідеальні частки ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в спільному майні подружжя,
визнавши, що кожному з них належить по ?
частині автомобіля WILLIS легковий седан
- В, зеленого кольору, 1942 р/в, д/н НОМЕР_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1
на ? частину автомобіля WILLIS легковий
седан - В, зеленого кольору, 1942 р/в, д/н
НОМЕР_1, залишивши вказаний автомобіль
в спільній частковій власності ОСОБА_1
та ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник