Справа № 352/222/14-ц
Провадження № 2/352/414/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Струтинського Р.Р.,

секретаря
Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Тисменицького
районного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Підпечерівської сільської ради,
виконавчого комітету Підпечерівської
сільської ради про визнання незаконною
відмови в приватизації житлового
приміщення і визнання права на
приватизацію квартири,-

в с т а н о
в и в :

Позивачі звернулися в суд з
позовом до Підпечерівської сільської
ради, виконавчого комітету
Підпечерівської сільської ради про
визнання незаконною відмову
Підпечерівської сільської ради в
приватизації ними квартири АДРЕСА_1,
яка викладена у рішенні виконавчого
комітету Підпечерівської сільської
ради № 1 від 29.01.2013р., і визнання за ними
права на приватизацію вказаної
квартири.

У позові зазначили, що квартира
АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_1 згідно
рішення № 21 виконавчого комітету
Підпечерівської сільської ради від
26.03.1987р. Позивачі зареєстровані та
постійно проживають у цій квартирі.
Разом з ними також зареєстрована і
проживає неповнолітня донька ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, 2008 року народження. Вони
звернулися до Підпечерівської
сільської ради із заявою про
приватизацію квартири АДРЕСА_1. Однак
відповідач рішенням виконавчого
комітету Підпечерівської сільської
ради № 1 від 29.01.2013р. відмовив їм у
приватизації жилого приміщення. Свою
відмову він обґрунтував тим, що
будівля, в якій розміщена квартира, є
комунальною власністю. Вважають, що
така відмова суперечить нормам
Житлового кодексу України, Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», порушує їхні права на
житло.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник позовні вимоги підтримали
з підстав, зазначених у позовній заяві,
просили їх задовольнити повністю.

Представник відповідачів у
судовому засіданні позов не визнав.
Подав до суду копії рішень виконавчого
комітету № 118 від 23.10.2001р. «Про
затвердження комісії по проведенню
річної інвентаризації в установах
сільської ради» і № 95 від 28.10.2003р. «Про
затвердження комісії по проведенню
річної інвентаризації в установах
сільської ради станом на 01.11.2003р.», а
також копії матеріалів з по
господарської книги Підпечерівської
сілької ради щодо житлового будинку
АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, з'ясувавши обставини, на
які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень та
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_1 згідно
рішення № 21 виконавчого комітету
Підпечерівської сільської ради від
26.03.1987р. Позивачі зареєстровані та
постійно проживають у цій квартирі.
Разом з ними також зареєстрована і
проживає неповнолітня донька ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, 2008 року народження. Наведене
підтверджується також матеріалами
погосподарської книги Підпечерівської
сільської ради, які надані
представником відповідачів. Рішенням
виконавчого комітету Підпечерівської
сільської ради № 1 від 29.01.2013р.
позивачам було відмовлено у
приватизації жилого приміщення -
квартири АДРЕСА_1. Відмова обґрунтована
тим, що будівля, в якій розміщена
квартира, є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів. А
відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення..
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

За таких обставин суд вважає, що
подані представником відповідачів
рішення виконавчого комітету № 118 від
23.10.2001р. «Про затвердження комісії по
проведенню річної інвентаризації в
установах сільської ради» і № 95 від
28.10.2003р. «Про затвердження комісії по
проведенню річної інвентаризації в
установах сільської ради станом на
01.11.2003р.» не містять обставин, які би
обґрунтовували заперечення проти
позову і не приймає їх.

Судом витребовувалися з
обласного комунального підприємства
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації»
інвентаризаційна та приватизаційні
справи на житловий будинок АДРЕСА_1.

Допитана в судовому засіданні
працівник ОКП «Івано-Франківське ОБТІ»
ОСОБА_4 суду пояснила, що в архіві
підприємства є інвентаризаційна
справа на чотириквартирний житловий
будинок АДРЕСА_1 і одна приватизаційна
справа на квартиру № 2А у вказаному
житловому будинку. Копії
інвентаризаційної та приватизаційної
справ долучила до матеріалів справи.

В матеріалах інвентаризаційної
справи є відомості про те, що ОКП
«Івано-Франківське ОБТІ» виготовило
технічні паспорти, а саме на квартиру №
1 - замовник ОСОБА_1, квартиру №? 2А -
замовник Церква Різдва Христового,
квартиру №? 3 - замовник ОСОБА_5,
квартиру №? 4 - замовник ОСОБА_6

З матеріалів приватизаційної справи
слідує, що десятою сесією четвертого
демократичного скликання
Підпечерівської сільської ради 19.03.2004р.
прийнято рішення про передачу у
власність релігійної громади села
Підпечери квартири АДРЕСА_1. Свідоцтво
видане 13.03.2006р.

За даними ОКП «Івано-Франківське ОБТІ»
квартири № 1, № 3 і № 4 їх мешканцями не
приватизовані.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, призначених
для проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів та належних до них
господарських споруд і приміщень
державного житлового фонду на користь
громадян України.

Державний житловий фонд - це
житловий фонд місцевих Рад народних
депутатів та житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, організацій,
установ.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону до об'єктів
приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, які використовуються
громадянами на умовах найму.

Ч. 4 ст. 5 Закону встановлено, що право на
приватизацію квартир (будинків)
державного житлового фонду з
використанням житлових чеків
одержують громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах
(будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону органи
приватизації, органи місцевого
самоврядування не мають права
відмовити мешканцям квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках у
приватизації займаного ними житла,
крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень частин 2,3 ст.10
ЦПК України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведеності перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має
право на захист цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Таким чином з огляду на наведене суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є підставними, а
тому позов слід задовольнити повністю.

На підставі наведеного та
керуючись ст. 213- 215, 218 ЦПК Укаїни, суд,-

в и
р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати незаконним рішення
Підпечерівської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області від 29.01.2013
року в частині відмови в приватизації
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_3
право на приватизацію квартири
АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Тисменицький
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Головуючий:
Струтинський Р.Р.