Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3587/14
Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі : Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Годіної Алли Юріївни, заяву
про приєднання до апеляційної скарги
Бердянського управління Державної
казначейської служби України
Запорізької області на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 10 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до
начальника відділу державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Васильчишиної Вікторії Михайлівни,
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Ткаченко Наталі Михайлівни,
Бердянського управління Державної
казначейської служби України
Запорізької області, про стягнення
матеріальних збитків і моральної шкоди
,

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом про
стягнення матеріальних збитків і
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що
04.04.2013 року працівниками
Державтоінспекції на посту ДПС
«Волноваха» Донецької області, на
підставі постанови державного
виконавця відділу ДВС Бердянсього МРУЮ
Ткаченко Н.М. про розшук майна боржника
від 14.03.2013 року, був затриманий її
автомобіль ТОYОТА АVENSIS державний номер
НОМЕР_2 і поставлений на
штрафмайданчик, де перебував до 18.04.2013
року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 21.05.2013
року було визнано незаконними дії
державного виконавця Ткаченко Н.М. щодо
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, постанови про розшук
майна боржника, відносно автомобіля
ТОYОТА АVENSIS державний номер НОМЕР_2 та
автомобіля MERSEDES-BENZ811D державний номер
НОМЕР_3/

В результаті незаконних дій державного
виконавця Ткаченко Н.М. їй було завдано
матеріальних збитків, а саме: за
відповідальне зберігання
транспортного засобу на спеціальному
майданчику в м. Волноваха Донецької
області вона сплатила 2100 грн. та 21 грн.
комісію банка. Крім того, з 04.04.2013 року
по 25.04.2013 року вона була змушена
користуватися транспортним засобом за
договором про надання транспортних
послуг від 04.04.2013 року, за яким сплатила
30660 грн.

Зазначала, що діями державного
виконавця їй завдано також моральну
шкоду. В результаті того, що вона, в
пізній час доби залишилася на трасі, в
незнайомому місці, без транспортного
засобу, без коштів, з речами, на
відстані 150 км від Бердянська, отримала
величезний емоційний стрес, її здоров'я
різко погіршилося, загострилися
хронічні захворювання, підвищився
артеріальний тиск. Дії державного
виконавця породили у неї відчуття
правової незахищеності. Моральну шкоду
вона оцінює у 16800 грн.

Враховуючи вищевикладене, просила суд
стягнути з державного бюджету України
на її користь матеріальну шкоду в
розмірі 32 781 грн., моральну шкоду в
розмірі 16 800 грн. та судовий збір в
розмірі 495,81 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 10 липня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного
бюджету України, шляхом списання
Бердянським управлінням Державної
казначейської служби України
Запорізької області коштів з
державного бюджету на користь ОСОБА_4
22341 грн. в рахунок відшкодування
матеріальних збитків; 1500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 243,60
грн. відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
головний державний виконавець
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Годіна А.Ю. подала апеляційну
скаргу та Бердянське управління
Державної казначейської служби
України Запорізької області заяву про
приєднання до апеляційної скарги, в
яких посилаючись на
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга та заява про приєднання до
апеляційної скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_4, районний суд виходив з
того, що неправомірними діями
державного виконавця ВДВС
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області позивачу завдано матеріальної
та моральної шкоди, що відповідно до ст.
61 ЦПК України підтверджено
преюдиціальним рішенням суду, тому на
підставі ст. 11 Закону України «Про
державну виконавчу службу», ст. 87
Закону України «Про виконавче
провадження», а також на підставі ст. 1174
ЦК України на користь позивача за
рахунок коштів Державного б"юджету
України, шляхом списання Бердянським
управлінням Державної казначейської
служби України Запорізької області
підлягає стягненню у рахунок
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в розмірі 22341,00 грн., 1 500 грн.
завданої моральної шкоди.

Проте повністю з таким висновком
суду погодитися не можна.

Статтею 56 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів ( ст. 1173
ЦК України).

За положеннями ст. 11 Закону України
"Про державну виконавчу службу" шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

За змістом п. 28 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
від 07 лютого 2014 року № 14 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільених
справах" при розгляді позовів фізичних
і юридичних осіб про відшкодування
шкоди (збитків), заподіяної діями
(бездіяльністю) державного виконавця,
суди повинні виходити з положень ст. 11
Закону України «Про державну виконавчу
службу», частину другої статті 87
Закону України «Про виконавче
провадження», а також ст. ст. 1173, 1174 ЦК
УКраїни і враховувати, що в таких
справах відповідачами можуть бути
відповідні відділи державної
виконавчої служби, що мають статус
юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідні
територіальні органи Державного
казначейства України.

Отже, враховуючи положення ст. 1173 ЦК
України, а також ст. 86 Закону України
«Про виконавче провадження»
відшкодування шкоди, заподіяної діями
державного виконавця при здійсненні
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4
Закону України «Про державну виконавчу
службу» державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Таким чином, у розумінні цієї
норми права державний виконавець не є
окремим суб'єктом, а є представником
влади, який здійснює свої повноваження
від імені держави в системі органів
державної влади - державної виконавчої
служби.

Отже доводи апеляційної скарги про
те, що Бердянське управління державної
казначейської служби України
Запорізької області є неналежним
відповідачем є неприйнятними.

Підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди у
такому випадку є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними.
Шкода відшкодовується незалежно від
вини.

Належним доказом протиправних
(неправомірних) рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця є,
як правило, відповідне судове рішення
(вирок) суду, що набрало законної сили,
або відповідне рішення вищестоящих
посадових осіб державної виконавчої
служби.

Судом встановлено, що 14.03.2013 року в
рамках виконавчого провадження № 36501250
за виконавчим листом № 801/766/2012, виданим
Бердянським міськрайонним судом
Запорізької області про солідарне
стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь
ПАТ ОТП Банк заборгованості за
кредитним договором у сумі 441194, 79 грн.
та судового збору в розмірі 3527, 70 грн.
було винесено постанови про арешт і
розшук належних боржнику ОСОБА_8
автотранспортних засобів ТОYОТА АVENSIS
державний номер НОМЕР_2 та автомобіля
MERSEDES-BENZ811D державний номер НОМЕР_3/.

На підставі постанови державного
виконавця про розшук майна боржника
від 06.09.2012 року автомобіль ТОYОТА АVENSIS
був затриманий працівниками ДПС ДАІ
УДАІ УМВС України в Донецькій області і
поставлений на відповідальне
зберігання на спеціальну площадку в м.
Волноваха Донецької області ( а.с. 7), де
перебував до 18.04.2014 року.

За відповідальне зберігання
автомобіля на спецплощадці ОСОБА_4
18.04.2014 року сплатила 2100, 00 грн. та 21.00 грн.
комісію банку, що підтверджується
квитанціями № 2503. 631,1 і № 2503.631.2 ( а.с. 22).

Натомість, Ухвалою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21.05.2013 року визнано
незаконними дії державного виконавця
відділу ДВС Ткаченко Н.М. щодо
винесення постанов про арешт майна
ОСОБА_4 та оголошення заборони на його
відчуження, постанови про розшук майна
ОСОБА_4 відносно автомобілів ТОYОТА
АVENSIS державний номер НОМЕР_2 та
автомобіля MERSEDES-BENZ811D державний номер
НОМЕР_3/, при примусовому виконанні
виконавчого листа № 801766/2012, виданого
12.09.2012 року Бердянським міськрайонним
судом.

Вищевказане рішення суду набрало
законної сили, і відповідно до ст. 61 ЦПК
України встановлені у судовому рішенні
неправомірні дії державного виконавця
щодо винесення вищезазначеної
постанови не підлягають доведенню.

За нормами ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:
витрати, яких особа зазнала у зв"язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права( реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушено ( упущена
вигода).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про стягнення на
користь позивача матеріальної шкоди в
розмірі 2100, 00 грн. та 21, 00 грн. комісії
банку , тобто суми яку позивачка
сплатила за відповідальне зберігання
її затриманого автомобіля на
спецплощадці у період з 04.04.2013 року по
18.04.2014 року , оскільки вона мусила це
зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

При цьому колегія суддів не може
погодитися з рішенням суду в частині
стягнення на користь ОСОБА_4
спричиненої їй матеріальної шкоди в
розмірі 20220, 00 грн., які остання
сплатила за договором про надання
транспортних послуг від 04.04.2013 року (
а.с. 9-10), оскільки остання не довела, що
ці витрати є реальними збитками в
розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Статтею 23 ЦК України встановлено
право особи на відшкодування моральної
шкоди, внаслідок порушення її прав та
законних інтересів. Моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров"я; у душевних
страждання, яких фізична особа зазнала
у зв"язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім"ї чи
близьких родичів; у душевних
страждання, яких фізична особа зазнала
у зв"язку із знищенням чи пошкодженням
її майна; у приниженні честі та
гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Ураховуючи характер, обсяг та
тривалість завданих позивачці
моральних страждань, вимоги розумності
та справедливості, суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо розміру
морального відшкодування.

Виходячи з наведеного рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позову про стягнення на
користь позивачки матеріальної шкоди
підлягає зміні зменшивши її розмір з
22341,00 грн. до 2121,00 грн.

В іншій частині рішення суду
відповідає встановленим у справі
обставинам і вимогам закону, а доводи
апеляційних скарг не дають підстав для
висновку про порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права, яке привело або
могло привести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Годіної Алли Юріївни, заяву
Бердянського управління Державної
казначейської служби України
Запорізької області про приєднання до
апеляційної скарги задовольнити
частково.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 10 липня 2014
року у цій справі в частині
задоволення позову про стягнення на
користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в
розмірі 22341, 00 грн. змінити.

Зменшити стягнуту на користь ОСОБА_4
матеріальну шкоду з 22341, 00 грн. до 2121 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: