Справа № 363/1230/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року
Вишгородський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,при
секретарі Бариш А.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом
ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Надра», третя особа -
ОСОБА_3, про припинення договору поруки,

встановив:

представник позивача звернувся
до суду з даним позовом, посилаючись на
порушення відповідачем ОСОБА_5
договірних зобов'язань по сплаті
коштів за наданий йому кредит, що є
підставою для стягнення
заборгованості, суми по відсотках, пені
та штрафу в загальному розмірі 15 715,54
доларів США, що еквівалентно 125 499 грн. 62
коп.

Відповідачка ОСОБА_4 звернулася до суду
із зустрічним позовом, в якому
посилається на те, що її порука
припинилася, у зв'язку зі збільшенням
зобов'язання боржника перед кредитором
без її згоди та закінченням строку дії
поруки, а тому просить визнати
правовідносини поруки оформлені
кредитним договором «Автопакет» №
410/П/14/2007-840 укладеним між ПАТ КБ «Надра»
та ОСОБА_4 26 листопада 2007 року
припиненими.

Представник позивача в судовому
засіданні просив про задоволення
позову. Проти зустрічного позову
заперечив.

Представник відповідачки ОСОБА_4
проти первісного позову заперечив,
просив задовольнити зустрічну позовну
заяву з викладених в ній підстав.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Так, 26 листопада 2007 року між
позивачем та відповідачами укладено
кредитний договір «Автопакет» №
410/П/14/2007-840 (далі кредитний договір) на
придбання транспортного засобу, за
яким відповідач ОСОБА_3 зобов'язувався
повернути отримані грошові кошти в
сумі 8 110, 89 доларів США у строк до 16
листопада 2012 року (п. 1.1 та п. 1.1.4
кредитного договору), здійснюючи
щомісячні виплати до 18-го числа
поточного місяця (мінімальний платіж у
розмірі 228,10 доларів США) (п. п. 2.2.3 та п.
2.2.1 кредитного договору), разом зі
сплатою процентів за користуванням
кредитом в розмірі 12.40 % річних (п. 1.1.3.1
кредитного договору).

Відповідно до 5.1 Кредитного
договору, у разі прострочення
позичальником строку сплати
мінімальних платежів по погашенню
кредиту позичальник сплачує банку пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
національного банку України, що діяла
на час виникнення зобов'язання, за
кожен день прострочення.

Згідно п. 5.2. кредитного договору у
разі порушення позичальником вимог п.п.
4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9 та 4.3.10 цього договору
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 10% від суми
кредиту, визначеної у п. 1.1. цього
договору, за кожен випадок.

В якості забезпечення
відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань,
щодо погашення кредиту, сплати
відсотків, комісії, штрафних санкцій та
інших платежів, передбачених кредитним
договором, відповідно до п.3.2. договору
відповідач ОСОБА_4 поручилась
солідарно та в повному обсязі
відповідати перед позивачем за
неналежне виконання відповідачем
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що
витікають з умов кредитного договору.

На виконання кредитного договору
позивач надав відповідачу ОСОБА_3
кредитні кошти в сумі 10 140,20 доларів США,
що еквівалентно 51 208 грн. 01 коп. та
підтверджується валютним меморіальним
ордером № 1 від 26 листопада 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_3 помер,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1 від 14 січня 2014
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію або утриматись
від певної дії, а кредитор має право від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином підстави для стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_3 по справі відсутні.

Встановлено, що спадкоємців після
смерті ОСОБА_3 немає.

Згідно відповіді Вишгородської
районної державної нотаріальної
контори в київській області № 1569/01-16
від 24 вересня 2014 року спадкова справа
після померлого ОСОБА_3 не заводилася.

Дані про склад спадщини в справі також
відсутні.

Згідно ст. 1277 ЦК України у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою,
переходить у власність територіальної
громади за місцем відкриття спадщини.

Територіальна громада, яка стала
власником відумерлого майна,
зобов'язана задовольнити вимоги
кредиторів спадкодавця, що заявлені
відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 1231 ЦК
України до спадкоємця переходить
обов'язок сплатити неустойку (штраф,
пеню), яка була присуджена судом
кредиторові із спадкодавця за життя
спадкодавця.

Докази визнання відумерлою спадщини
після смерті ОСОБА_3 та передачі її у
власність територіальної громади у
справі відсутні.

Відтак підстав для залучення (за
клопотанням позивача) в якості
співвідповідача відповідної
територіальної громади згідно вимог
ст. 1277 ЦК України та її
відповідальності перед позивачем за
ст. 1231 ЦК України в суді не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно п. 3.2.1. кредитного договору
згідно з цим договором поручитель
безвідривно і безспірно зобов'язується
відповідати перед банком за належне
виконання позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з цього
договору.

Як вбачається з кредитного договору
сума кредиту, яку отримує позичальник
складає 8 110, 89 доларів США. Отже ОСОБА_4
поручилася перед банком за повернення
боржником кредиту саме у вказаному
розмірі.

Однак, згідно меморіального ордеру №1
від 26 листопада 2014 року ОСОБА_3 фактично
отримав кредит в розмірі 10 140,20 доларів
США, що призвело до збільшення обсягу
відповідальності поручителя без його
згоди.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 559 ЦК України
порука припиняється у разі переведення
боргу на іншу особу, якщо поручитель не
поручився за нового боржника.

Судом встановлено, що укладеним
кредитним договором між поручителем та
банком, жодних умов щодо
відповідальності поручителя у випадку
смерті боржника за основним
зобов'язанням не передбачено.

Кредитний договір не містить
відповідальності поручителя у разі
переводу боргу на іншу особу без його
згоди.

Відтак ОСОБА_6 поручилася за виконання
зобов'язання тільки боржником ОСОБА_3,
який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відповідно до роз'яснень даних у п. 32
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
вбачається, що на поручителів може бути
покладено відповідальність за
порушення боржником обов'язку щодо
виконання зобов'язання за кредитним
договором у випадку смерті
позичальника лише за наявності у
позичальника правонаступника, який
прийняв спадщину, та згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника, зафіксоване в тому числі у
договір поруки.

Позивачем не зазначено у позовній
заяві, а також і не надано будь-яких
доказів, які б вказували на те, що
поручитель давав згоду, зафіксовану у
договорі чи будь-яким іншим способом,
відповідати за будь-якого нового
боржника за вказаним кредитним
договором, тому на неї не може бути
покладено відповідальність за
порушення боржником щодо виконання
зобов'язання за кредитним договором у
випадку смерті позичальника.

Таким чином, зобов'язання ОСОБА_4
за кредитним договором припинилися у
зв'язку зі збільшенням обсягу
відповідальності поручителя без його
згоди та смертю позичальника.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги до поручителя про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором «Автопакет» №
410/П/14/2007-840 укладеним між ПАТ КБ «Надра»
та ОСОБА_4 26 листопада 2007 року
задоволенню не підлягають, а порука має
бути визнано припиненою.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
первісного позову слід відмовити.

Оскільки кредитор не визнає право
поручителя на припинення зобов'язання,
суд вважає необхідним на підставі ст. 16
ЦК України захистити права поручителя
шляхом задоволення зустрічного позову
та визнати поруку припиненою.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

у задоволенні первісного позову
ПАТ КБ «Надра» відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Правовідносини поруки оформлені
кредитним договором «Автопакет» №
410/П/14/2007-840 укладеним між ПАТ КБ «Надра»
та ОСОБА_4 26 листопада 2007 року визнати
припиненими.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Суддя