Справа № 187/1098/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"23" жовтня 2014 р.
смт. Петриківка

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Говорухи В.О., при
секретарі Горбулі М.В., за участю сторін
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
компенсації вартості частки
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2014 року до Петриківського
районного суду Дніпропетровської
області звернулася ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
компенсації вартості частки
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, а саме вона
просить: стягнути з відповідачів на її
користь в рівних частках 22174,33 грн. в
рахунок вартості належної їй 1/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнути
з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що вона
успадкувала 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_1, інші 2/3 - успадкували
відповідачі. Оскільки згідно
експлікації до плану даного житлового
будинку вона не має можливості
виділити в натурі свою частку з
будинку, хоча має таке бажання, вона
просить стягнути з відповідачів
компенсацію належної їй частини в
спадковому майні.

Позивач в судовому засіданні
підтримала свої позовні вимоги та
пояснила, що через особисті неприязні
стосунки з відповідачем ОСОБА_3, який
фактично користується спільним майном
вона не має можливості користуватися
успадкованою часткою будинку. Вона має
власне житло, та фактично, особисто
користуватися часткою в спільному з
відповідачами будинку не має наміру.
Інше спадкове майно - автомобіль вони
розділили шляхом передачі його
спадкоємцю ОСОБА_2, який сплатив їй та
ОСОБА_3 їх частки у вартості даного
автомобіля. Договір про розподіл
спадкового майна вони не укладали.

Чи можливо технічно здійснити
виділення 1/3 частки спільного будинку
для окремого користування позивачем,
їй не відомо.

Відповідач ОСОБА_2 заперечуючи проти
позовних вимог пояснив, що йому дійсно
належить 1/3 частка спірного житлового
будинку, але він заперечує проти
стягнення з нього вартості частини
будинку позивача, оскільки він не
користується спільним майном та не
бажає переходу до нього права
власності на частку позивача. Він не
заперечує, що вартість будинку АДРЕСА_1
складає 66523 грн., але не погоджується з
тим, що даний будинок є неподільним. Він
не заперечує, що часткою у спадковому
будинку користується його брат ОСОБА_3

ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечуючи проти позовних вимог
пояснив, що він дійсно користується,
шляхом проживання з власною родиною,
спільним з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловим
будинком, в якому йому належить 1/3
частка, як спадкоємцю після померлого
батька. Він погоджується, що вартість
спірного будинку складає 66523 грн., та
погоджується сплатити позивачу
вартість її частки в будинку, частинами
через деякий час, оскільки на даний час
він не володіє такою сумою коштів, так
як офіційно не працює та має на
утриманні неповнолітніх дітей. Йому не
відомо чи можливо технічно в натурі
виділити частку позивача в спільному
домоволодінні.

Заслухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, суд вважає в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Судом встановлені такі факти і
наступні правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом, позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 успадкували разом із
ОСОБА_3, по 1/3 частині житлового будинку
АДРЕСА_1. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрували своє право власності в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно (а.с. 8-10, 43-45).

За технічним паспортом, складеним
17.03.1995 року, на житловий будинок
АДРЕСА_1, він складається з житлового
будинку «А-1» загальною площею 54,3 кв.м.
та житловою - 35,3 кв.м., сараю «Б-1»,
басейну «В-1», вбиральні «Г-1», сараю
«Д-1», гаражів «Е-1» «Ж-1», огорож № 2 і 3,
свердловини № 4, тротуару І і ІІ (а.с.
11-13).

Згідно звіту про оцінку вартість
спірного житлового будинку складає 66523
грн. (а.с.28-42), з даною вартістю
погодилися сторони.

Петриківською селищною радою, рішення
про передачу земельної ділянки
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у
власність не приймалось (а.с. 27).

Стаття 364 ЦК України передбачає, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності, якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Частина 2 ст. 183 ЦК України визначає, що
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

Обґрунтування позивачем своїх
позовних вимог тим, що вона має намір
виділити її частку зі спільного
будинку але спільне майно є
неподільним, не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні,
оскільки позивачем відповідно до
принципу змагальності та обов'язку
доказування, передбачених ст. 10 та 60 ЦПК
України, не надано доказів та не
доведено перед судом існування таких
обставин.

Оцінюючи наданий позивачем технічний
паспорт на житловий будинок з його
експлікацією, як доказ неподільності
будинку, суд не вважає його таки, що
підтверджує дану обставину, як таку, що
підлягає встановленню в даному
судовому засіданні, оскільки даний
документ виготовлений в 1995 році, що не
виключає фактичну зміну нерухомих
об'єктів, відображених у ньому на даний
час та, головне, не дає відповіді на
питання чи можливо виділити в натурі,
частку належну позивачу в спільному
майні, з дотримання прав інших
співвласників.

На роз'яснення суду щодо правил
доведення в суді обставин, що
потребують спеціальних знань, сторони
відмовилися від надання суду висновку
експерта та наполягали на розгляді
справи за наданими доказами.

Крім того, наявність неприязних
відносин між сторонами не є обставиною,
що свідчить про недопустимість виділу
частки в натурі. При цьому ОСОБА_2 не
користується спільним майном та не
бажає переходу до нього права
власності на частку позивача. ОСОБА_3
хоча й висловив бажання сплатити
позивачу компенсацію в рахунок її
частки в спільному майні, але пояснив,
що не має змоги зробити це через
скрутне матеріальне становище.

Враховуючи наведене суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 не доведеними і
безпідставними, а тому в їх задоволенні
слід відмовити.

Керуючись правилами розподілу судових
витрат встановленими ст. 88 ЦПК України,
оскільки в задоволенні позову
відмовлено, судові витрати понесені
позивачем відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 182, 183, 364, 1299 ЦК
України та статтями 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
компенсації вартості частки
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. О. Говоруха