Справа № 456/3364/14-ц
Провадження № 2/456/1739/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Бучківської В. Л.

при секретарі
Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Стрий цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

в
с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача на його користь 8 000 грн.
заборгованості за борговою розпискою
та судові витрати. Свої позовні вимоги
позивач мотивує тим, 02 квітня 2013 року
відповідач позичив у нього грошові
кошти в сумі 8 000 грн. строком на шість
місяців, які зобов'язувався повернути
до 02 жовтня 2013 року, що підтверджується
його власноручно написаною розпискою.
Незважаючи на умови вказаного
договору, відповідач не повернув йому у
зазначений термін кошти. Вважає, що
відповідач повинен йому повернути борг
та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, давши пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві та
доповнив, що 16.05.2003 року він звертався в
органи внутрішніх справ з заявою про
порушення кримінальної справи
відносно брата відповідача - ОСОБА_3, за
вчинення останнім відносно нього
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. У
зв'язку з даними подіями він перебував
на стаціонарному лікуванні та отримав
ІІІ групу інвалідності. Також доповнив,
що кошти, про які йде мова у розписці -
це частина відшкодування шкоди ОСОБА_3,
і відповідач взяв на себе таке
зобов'язання, оскільки його брат на той
час перебував за кордоном і не мав
змоги повернутися, так як знаходився в
розшуку. На підставі цієї розписки він
дозволив йому повернутися на територію
України, написавши заяву про відмову
від обвинувачення у кримінальному
провадженні відносно ОСОБА_3, а решту
суми відповідач залишився йому винен.
Зазначає, що відповідач по справі взяв
боргове зобов'язання за свого брата на
себе, особисто обіцяв повернути йому
кошти в розмірі 8000 грн., проте обов'язок
не виконав, а тому він змушений
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що жодних
боргових зобов'язань у нього перед
позивачем немає, хоча розписка дійсно
написана ним власноручно, однак кошти
від позивача він фактично не отримував.
Крім того, зазначив, що між його братом
ОСОБА_3 та позивачем в травні 2003 року
виник конфлікт, під час якого брат
побив позивача ОСОБА_1, у зв'язку з чим
останній знаходився на стаціонарному
лікуванні. Після цих подій його брат
поїхав в Португалію на заробітки, а він,
для вирішення ситуації, написав
розписку позивачу, як гарантію в
майбутньому сплати коштів за понесені
витрати на лікування та моральну шкоду,
однак вказаних ним у розписці коштів
він позивачу не повернув. Визнав, що
взяв на себе зобов'язання брата
повернути кошти в сумі 8000 грн. позивачу,
проте такої матеріальної змоги він не
мав, брат коштів йому для повернення
позивачу не віддав.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України
кожна особа, має право в порядку
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Захист цивільних
прав це передбачені законом способи
охорони цивільних прав у разі їх
порушення чи реальної небезпеки такого
порушення. Тому власник порушеного
права може скористатися не будь-яким, а
лише конкретно визначеним законом
способом захисту свого права.

За змістом норм ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненнями фізичних та юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь в справі. Цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.
Рішення суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження доводів
позовної заяви позивачем була надана
суду розписка, написана відповідачем
про отримання у позивача 8 000 грн.
строком на 6 місяців /а.с.4/. Цей доказ не
був спростований відповідачем, а
навпаки останній підтвердив в судовому
засіданні власноручне написання ним
розписки.

Наявність у позивача розписки свідчить
про неповернення відповідачем боргу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Суд не бере до уваги пояснення
відповідача про те, що останній жодних
боргових зобов'язань перед позивачем
не має, вважає такі твердження
голослівними і не підтвердженими в
судовому засіданні жодними доказами та
розцінює такі, як обраний відповідачем
спосіб захисту від заявленого позову,
оскільки такі спростовуються
наступними доказами у справі:

- власноручно написаною
розпискою ОСОБА_2 (а.с.4);

- поясненнями позивача, даними в
судовому засіданні, під час яких
позивач підтвердив обставини,
викладені в позовній заяві та
спростував пояснення відповідача про
те, що останній жодних боргових
зобов'язань перед ним немає;

- поясненнями в судовому
засіданні відповідача, який підтвердив
факт написання ним розписки та
повідомив, що це фактично борг його
брата, який він в свій час зобов'язався
повернути перед позивачем.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, письмових
доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України
передбачає, що належними є доказами,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано відповідачу можливість
надати докази на обґрунтування своїх
заперечень, проте останній,
скориставшись такою, в судовому
засіданні не довів факту відсутності у
нього перед позивачем грошових
зобов'язань, а тому борг за договором
позики підлягає стягненню з нього в
повному обсязі.

Враховуючи наведене, зібрані по справі
докази, оцінені судом належним чином
кожен окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність та
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що у суду є всі підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та
стягнення з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача 8 000 грн.
заборгованості за борговою розпискою.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. А відтак,
з відповідача підлягають стягненню на
користь позивача 243 грн. 60 коп. судового
збору.

Окрім цього, позивач просить
стягнути на його користь витрати на
правову допомогу в розмірі 300 грн.,
однак в задоволенні такої вимоги слід
відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК судові
витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права під час
вирішення цивільної справи. В
матеріалах справи відсутні дані про
кількість годин, які затратив для
надання правової допомоги адвокат по
даній справі, а саме кількість годин
затрачених для участі у розгляді
справи.

Керуючись ст.ст. 524, 526, 536, 625, 1049, 1050 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України,

в и
р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 8 000 /вісім тисячі/ грн.
боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 243 /двісті сорок три/ грн.
60 коп. сплаченого ним судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: В. Л. Бучківська