Справа № 453/1808/13-ц
№
провадження 2/453/69/14
РІШЕННЯ

іменем
України

03.07.2014 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
Заліщук Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Славської селищної ради
Сколівського району Львівської
області та ОСОБА_4, з участю третьої
особи відділу Держземагентства у
Сколівському районі Львівської
області про визнання незаконними
рішення, державної реєстрації та їх
скасування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Славської селищної ради Сколівського
району Львівської області та ОСОБА_4
про визнання незаконним рішення,
державної реєстрації та їх скасування.
У обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 22.08.2000 року
Славською селищною радою Сколівського
району Львівської області було
прийнято рішення № 114 про передачу у
власність ОСОБА_4 земельної ділянки,
яка є суміжною з земельною ділянкою, на
яку у 2010 році ним, відповідно до рішення
Славської селищної ради Сколівського
району Львівської області, було
виготовлено технічну документацію та
оформлено державний акт на право
власності на земельну ділянку. Вказав,
що земельна ділянка ОСОБА_4
накладається на його земельну ділянку,
а тому вважає, що прийняття вказаного
рішення порушує його право як
землекористувача, оскільки спірною
земельною ділянкою родина ОСОБА_1
користується з 1965 року. Окрім цього,
зазначив, що при оформленні технічної
документації на земельну ділянку, яка
належить відповідачу та накладається
на його земельну ділянку, було допущено
ряд порушень земельного законодавства,
зокрема акт встановлення та узгодження
меж земельної ділянки підписаний
особою, яка не є суміжним
землекористувачем. За таких обставин
просить суд визнати незаконними
вказане вище рішення, державну
реєстрацію та їх скасувати.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду
заперечення, в якому зазначив, що у
позивача відсутні правовстановлюючі
документи, що підтверджують надання
спірної земельної ділянки у власність
чи користування родині ОСОБА_1 або
безпосередньо йому як спадкоємцеві.
Окрім цього, вказав, що 30.10.2013 року
Сколівським районним судом Львівської
області було ухвалено рішення, яким
було визнано протиправним та скасовано
рішення сесії Славської селищної ради
Сколівського району Львівської
області № 4086 від 25.05.2010 року, на
підставі якого позивачем було отримано
державний акт на право власності на
земельну ділянку, який також було
визнано недійсним та скасовано його
реєстрацію. Вказане рішення не
оскаржувалось та набрало законної
сили. При цьому також вказав, що
оскаржуване рішення № 114 було прийнято
Славською селищною радою Сколівського
району Львівської області 22.08.2000 року,
про що позивачу було відомо, однак за
захистом свого порушеного права він
звернувся лише у 2013 році , тобто з
пропуском строку позовної давності. З
огляду на викладене, просив у
задоволенні позову відмовити та
стягнути з позивача витрати на правову
допомогу.

Представник відповідача - Славської
селищної ради Сколівського району
Львівської області у судовому
засіданні позовні вимоги визнав. При
цьому зазначив, що технічна
документація на підставі якої ОСОБА_4
було видано державний акт про право
власності на земельну ділянку була
виготовлена з порушенням вимог діючого
земельного законодавства, зокрема з
Славською селищною радою не було
надано дозволу на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки, який не
був погоджений належним чином.
Підтвердив, що спірна земельна ділянка
перебувала у користуванні родини
ОСОБА_1 протягом тривалого часу, відтак
позивач має право на дану земельну
ділянку за набувальною власністю. За
таких обставин вважає, що позовні
вимоги підлягають до задоволення у
повному обсязі.

Представник третьої особи - відділу
Держземагенства у Сколівському районі
Львівської області у судовому
засіданні при вирішенні спору
посилалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача - Славської
селищної ради Сколівського району
Львівської області, представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з`ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об`єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної
ділянки площею 0,045 га за вказаною
адресою з цільовим призначенням
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, що
підтверджується копією державного
акту, виданого 23.03.2004 року на ім`я ОСОБА_4
та посвідчує право власності
останнього на зазначену земельну
ділянку.

З копії вказаного державного акту про
право власності на земельну ділянку
вбачається, що такий виданий на
підставі рішення Славської селищної
ради Сколівського району Львівської
області № 114 від 22.08.2000 року, яке позивач
просить визнати недійсним, оскільки
частина земельної ділянки за цим актом
накладається на земельну ділянку,
користувачем якої є позивач, що
призвело до порушення його прав та
інтересів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не бере до уваги твердження
позивача ОСОБА_1 та представника
відповідача - Славської селищної ради
Сколівського району Львівської
області про те, що земельна ділянка, що
є предметом позовних вимог, належить
відповідачу ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
його бабці ОСОБА_5,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи, що підтверджують надання
земельної ділянки у власність чи
користування, з наступним визначенням
меж земельної ділянки у натурі (на
місцевості) і видачею державного акта,
родині позивача ОСОБА_1 та йому
особисто, як спадкоємцеві зокрема, про
що також не заперечили у судовому
засіданні представник Славської
селищної ради Сколівського району
Львівської області та сам позивач.

Суд не надає віри твердженням позивача
та представника Славської селищної
ради Сколівського району Львівської
області про те, що спірною земельною
ділянкою користувалася родина
позивача ОСОБА_1 з 1965 року і на даний час
продовжує користуватися позивач,
оскільки фактичне землекористування
без наявності у особи
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку не може бути визнано
тотожним правовому статусу належного
землекористувача.

Суд не бере до уваги наявну в
матеріалах справи копію генерального
плану смт. Славське, на який
посилався позивач як на підставу своїх
вимог та заперечень, оскільки з даного
плану не вбачається, що власником
спірної земельної ділянки є родина
позивача ОСОБА_1, натомість власником
вказано райкомгосп.

Суд також не бере до уваги твердження
позивача та представника Славської
селищної ради Сколівського району
Львівської області про те, що
відповідачем ОСОБА_4 при оформленні
державного акту про право власності на
земельну ділянку не були узгодженні
межі земельної ділянки з суміжними
землекористувачами, зокрема родиною
ОСОБА_1, оскільки таке спростовується
матеріалами справи, зокрема копіями
вказаного державного акта та акта
встановлення та узгодження зовнішніх
меж земельної ділянки ОСОБА_4, з яких
вбачається, що суміжним
землекористувачем ОСОБА_4 є лише
Славська селищна рада Сколівського
району Львівської області.

Окрім цього, рішенням Сколівського
районного суду Львівської області від
30.10.2013 року, ухваленого у цивільній
справі за позовом ОСОБА_4 до Славської
селищної ради Сколівського району
Львівської області, ОСОБА_1, з участю
третьої особи відділу Держземагенства
у Сколівському районі Львівської
області про визнання незаконними
рішення, державної реєстрації та їх
скасування, частково задоволено
позовні вимоги, зокрема визнано
протиправним та скасовано рішення
Славської селищної ради № 4086 від 25.05.2010
року в частині безоплатної передачі
ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0393 га
та визнано недійсною державну
реєстрацію державного акту з підстав
порушення прав ОСОБА_4, оскільки
земельна ділянка на яку був виданий
державний акт про право власності на
земельну ділянку ОСОБА_1 накладалась на
земельну ділянку ОСОБА_4

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участі ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Ураховуючи наведене, оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що відсутні правові
підстави для визнання недійсним та
скасування рішення Славської селищної
ради Сколівського району Львівської
області № 114 від 22.08.2000 року та
державного акта про право власності на
земельну ділянку, виданого на підставі
даного рішення, оскільки в судовому
засіданні не знайшло свого
підтвердження, що при винесенні
спірного рішення були порушені права
позивача як землекористувача, оскільки
фактичне землекористування без
наявності правовстановлюючих
документів на земельну ділянку не є
тотожним правовому статусу належного
землекористувача, що свідчить про
відсутність порушення права позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Славської селищної ради Сколівського
району Львівської області та ОСОБА_4, з
участю третьої особи відділу
Держземагентства у Сколівському
районі Львівської області про визнання
незаконним рішення, державної
реєстрації та їх скасування -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя