РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/7670/13-ц

2/643/190/14

30.09.2014 р. Московський районний суд м.
Харкова в складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.

при секретарі Горборуковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участі третьої особи - ОСОБА_3 про
стягнення грошової суми за розпискою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за
розпискою.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, в судовому засіданні зазначив,
що 16.02.2013 року він заплатив відповідачу
25250 грн. за автомобіль ЗАЗ 110307-40, д.н.
НОМЕР_2, який на праві власності
належить третій особі - ОСОБА_3, яка
довірила ОСОБА_2 право користування та
розпорядження автомобілем. Фактично це
був договір купівлі-продажу вказаного
автомобіля, який передав позивачу
ОСОБА_2, він же видав позивачу
довіреність на користування та
розпорядження цим автомобілем від
імені власника - ОСОБА_3, посвідчену
приватним нотаріусом ОСОБА_4 11.03.2013 року
та зареєстрована в реєстрі за №2166.

27.04.2013 року цей автомобіль у позивача
було вилучено у зв'язку із постановою
про розшук майна боржника на підставі
виконавчого провадження ДВС
Жовтневого району Луганської області
від 20.12.2012 року.

Про те, що на автомобіль накладений
арешт позивачу не було відомо і
відповідач не сповістив його, що на час
оформлення довіреності він не мав
права відчужувати його, тобто обманув
його. Таким чином, позивач залишився і
без автомобіля і без грошей.

Позивач звернувся до відповідача про
повернення виплачених 25250 грн. грошей
за автомобіль, але йому було
відмовлено. Третю особу - ОСОБА_3
позивач ніколи не бачив і з нею не
знайомий.

Оскільки автомобіль який було передано
позивачу, в нього вилучено, грошові
кошти, сплачені за автомобіль йому не
повернуто, в зв'язку із чим він змушений
звернутися до суду із цим позовом.

Крім вимоги про стягнення грошей за
розпискою, позивач заявив вимогу про
відшкодування завданих йому
матеріальних збитків, пов'язаних із
страхуванням автомобіля та витратами
на послуги адвоката, всього в сумі 3383,93
грн.

Представник відповідача, що діє на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності, - ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
подав до суду письмові заперечення
проти позову, про таке. На думку
представника відповідача, на
автомобіль як на транспортний засіб
поширюється правовий режим нерухомої
речі, а тому будь-яка фізична чи
юридична особа стає власником ТЗ з
моменту реєстрації його на своє ім'я в
підрозділі ДАІ, чого в даному випадку
зроблено не було; транспортний засіб не
було знято з обліку, або зроблено
заміну власника, як це передбачено
Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388, а
накладення постановою державного
виконавця арешту на спірний автомобіль
взагалі унеможливило зняття з обліку
даного ТЗ, або заміну власника.

Видача довіреності на право керування
ТЗ та укладення договору
купівлі-продажу автомобіля мають різні
правові наслідки, оскільки на підставі
довіреності особа не має можливості
без власника, вказаного в
реєстраційних документах, самостійно
зняти з обліку автомобіль щоб
перереєструвати його на себе. Окрім
того, довіреність не є документом, який
підтверджує правомірність придбання
ТЗ.

Таким чином, оскільки відповідач діяв
за довіреністю як представник ОСОБА_3,
просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про причини неявки суду не
повідомила, про час та місце розгляду
справи була сповіщена своєчасно та
належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
його представника, представника
відповідача, дослідивши надані докази
в їх сукупності, встановив такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до довіреності від 18.04.2012
року, копія якої є в матеріалах справи,
ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_7
користуватися та розпоряджатися
належним їй автомобілем марки ЗАЗ
110307-40, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2. Довіреність видана
строком на десять років з правом
керування автомобілем та з правом
передоручення.

ОСОБА_7 на підставі довіреності з
правом передоручення, від імені ОСОБА_3
уповноважив ОСОБА_2 продати належний
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3, виданого
ВРЕР м. Луганськ 11 листопада 2009 року
автомобіль марки ЗАЗ, модель 110307-40,2007
року випуску, синього кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованим за ОСОБА_3 ВРЕР м.
Луганськ 11.11.2009 року, а також отримати
за нього гроші, що підтверджується
довіреністю від 08.05.2012 року, копія якої
є в матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься копія
довіреності, виданої ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_1, якою ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_1
користуватися та розпоряджатися
належним їй автомобілем марки ЗАЗ,
модель 110307-40, 2007 року випуску, синього
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно розписки, копія якої є в
матеріалах справи, ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25250 грн. за
автомобіль ЗАЗ, модель 110307-40, 2007 року
випуску, синього кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.1,4 ст. 60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Системний аналіз правових норм, що
містить глава 17 ЦК України, свідчить
про те, що довіреність не є правочином,
що породжує право власності у
повіреної особи та не є документом,
який підтверджує правомірність
придбання у власність транспортного
засобу. Статтями 316, 317, 328 ЦК України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У відповідності до ст.ст. 181-182 ЦК
України режим нерухомої речі може бути
поширений законом на речі, права на які
підлягають державній реєстрації.

Право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав здійснюється
відповідним органом.

Згідно ст.34 Закону України «Про
дорожній рух» державній реєстрації та
обліку підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засобі усіх типів, у т.ч.
автомобілі. Державна реєстрація та
облік автомобілів здійснюються
підрозділами Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України.
Для автоматизованого обліку
зареєстрованих транспортних засобів
та відомостей про їх власників
ведеться Єдиний державний реєстр.

Статтею 210 ЦК України визначено, що
правочин, який підлягає державній
реєстрації, є вчиненим з моменту його
державної реєстрації, а за змістом ч.4
ст.334 ЦК України право власності у
набувача майна за договором, якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, виникає з
моменту такої реєстрації Наведені
норми права свідчать про те, що на
автомобіль як на транспортний засіб
законом поширюється режим нерухомої
речі, а тому будь-яка фізична чи
юридична особа стає власником
транспортного засобу з моменту
реєстрації його на своє ім'я в
підрозділі ДАІ.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388
(далі-Порядок) в редакції від 23.12.2009р.

Пунктом 2 даного Порядку встановлено,
що він є обов'язковими для всіх
юридичних та фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.
Представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права цих власників у межах
наданих їм повноважень.

Пунктом 8 Правил установлено, що перед
відчуженням, передачею транспортні
засоби повинні бути зняті з обліку в
підрозділах Державтоінспекції.

Згідно з пунктом 41 Правил зняття з
обліку транспортних засобів
проводиться після їх огляду в
підрозділах Державтоінспекції на
підставі заяви власника, документа, що
посвідчує особу...

Пунктом 41 Порядку заборонено зняття з
обліку транспортних засобів, стосовно
яких є ухвала суду про накладення
арешту або заборону зняття з обліку чи
постанова слідчого або державного
виконавця про накладення арешту. З
вказаного позову вбачається, що
постановою державного виконавця на
автомобіль ЗАЗ 110307 - 40 держ.
реєстраційний номер НОМЕР_2, було
накладено арешт, після чого він був
затриманий та вилучений працівниками
ДАІ.

Пунктом 43 Порядку, якщо транспортні
засоби знімаються з обліку у зв'язку з
їх відчуженням, у Свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті)
робиться відмітка: «Транспортний засіб
знято з обліку для реалізації в межах
України», номерні знаки здаються, а
видаються номерні знаки «Транзит».

Відповідно до пункту 8 Порядку
документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби.

Для державної реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації і
зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції, крім зазначених у
цьому пункті документів, що
підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) та копія
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на пластиковій
основі, з відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку.

За змістом ч.3 ст.238 ЦК України
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах.

Як вбачається зі змісту Порядку у
відносинах, пов'язаних з реєстрацією та
обліком транспортних засобів
зазначена довіреність надає особі
право експлуатувати автомобіль,
представляти інтереси власника в
підрозділах ДАІ і навіть зняти його з
обліку для реалізації. Разом із тим, на
підставі такої довіреності особа не
має можливості без власника, вказаного
в реєстраційних документах, самостійно
зняти з обліку автомобіль, щоб
перереєструвати його на себе.

Матеріали справи не містять доказів
щодо проведення перереєстрації права
власності на спірний автомобіль, отже
він продовжує перебувати у власності
ОСОБА_3, в зв'язку із чим і був вилучений
виконавчою службою.

Таким чином, твердження позивача про
укладення між ним та відповідачем
договору купівлі-продажу автомобіля не
відповідають дійсності.

Відповідно до статті 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Так, суд не приймає до уваги твердження
позивача та його представника, що
відповідачу на момент оформлення
довіреності від імені ОСОБА_3 на ім'я
позивача, було відомо про існування
накладеного на спірний автомобіль
арешту, оскільки вказана обставина не
доведена жодним доказом і є лише
припущенням.

Окрім того, згідно ст. 239 ЦК України
правочин, вчинений представником,
створює, замінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Оскільки представництво
характеризується тим, що представник
вчиняє правочин не від свого імені, а
від імені особи, яку він представляє,
внаслідок чого цивільні
правовідносини виникають між особою
яку він представляє, та третьою особою,
суд вважає за необхідне в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 181,182, 235, 238, 239, 316,317, 328 ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участі третьої особи - ОСОБА_3 про
стягнення грошової суми за розпискою -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова протягом десяти дні з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя

Сиротников Р.Є.