Справа №
Провадження № 2/263/1670/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області в складі: судді Соловйова О.
Л., при секретарі Чертовій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією родиною чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, визнання
права власності на грошові кошти; за
самостійним позовом третьої особи
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання
права власності; та за зустрічним
позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на
спадщину та поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовними вимогами про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 протягом
часу з 11 листопада 2011 року по день
смерті останнього, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2; визнання грошових коштів
з усіма процентами та компенсаціями
розмішених в ПАТ «Банк Русский
Стандарт» на рахунку НОМЕР_2, спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5

В ході судового розгляду справи
позивачкою були уточненні позовні
вимоги, згідно до яких нею додатково
були висунуті вимоги про встановлення
факту, що в заповідальному
розпорядженні при оформленні 22.03.2013
року в ПАТ «Акцент-Банк» вкладу
«Стандарт, 12 мес.» дружиною ОСОБА_1
з'являється ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;
визнати її спадкоємцем четвертої черги
після смерті ОСОБА_5; визнати право на
спадщину після смерті ОСОБА_5 разом з
ОСОБА_2, як спадкоємицею тієї черги, яка
має право на спадщину; визнати право
власності на ? частку грошових коштів з
усіма процентами та компенсаціями,
розміщених в ПАТ «Банк Русский
Стандарт», що зберігаються на
депозитному рахунку НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1
вказала, що з початку 2000 року
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_5, по день смерті
останнього, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивачка стверджує, що однією родиною
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5,
проживали за місцем мешкання
останнього у квартирі АДРЕСА_1.
Відносини носили постійний, довірливий
характер, вони мали спільне
господарство та сімейний бюджет.
ОСОБА_5 перебуваючи у зареєстрованому
шлюбі, з вказаного періоду припинив
шлюбні відносини зі своєю дружиною
ОСОБА_3, а в подальшому за ініціативою
останньої шлюб було розірвано рішенням
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 31.10.2011 року. З огляду на викладене,
враховуючи, що перебування у
зареєстрованому шлюбі є перешкодою для
вставлення відповідного факту по
відношенню до іншої людини, то
позивачка просила встановити факт
перебування у шлюбних відносин з
ОСОБА_5, а саме з 11.11.2011 року. На
підтвердження позовних вимог
позивачка, вказує

на заповідальне розпорядження
оформлене в ПАТ «Акцент-Банк», де
ОСОБА_5 визначив позивачку
спадкоємицею депозитного вкладу з
визначенням родинного зв'язку, як
дружина. Крім того, їх спільні кошти у
розмірі 25 000 грн. були внесенні до ПАТ
«Банк Русский Стандарт» при укладанні
договору банківського вкладу, право
власності ? частку яких з усіма
процентами та компенсаціями просила
визнати за собою, як право на спільне
майно подружжя.

ОСОБА_4, яка дії в інтересах
неповнолітньої відповідачки ОСОБА_2,
позовні вимоги не визнала, подала
зустрічний позов, відповідно до вимог
якого просила визнати право ОСОБА_2 на
спадщину за законом на ? частину
квартири АДРЕСА_1; ? частину автомобілю
Fiat, 1995 року випуску, державний
реєстраційний знак НОМЕР_1; земельної
ділянки площею 0,0641га, розташованої у СТ
«Луч» Першотравневого району; ? частки
гаражу НОМЕР_3 в кооперативі
Олімпійський-25; 1/3 частку гаражу НОМЕР_4
в кооперативі Автостоп та ? частку
грошових коштів з усіма належними
відсотками, компенсаційними та
індексаційними виплатами, розміщених
на ім'я ОСОБА_5 у ПАТ «Акцент-Банк» та
ПАТ «Банк Русский Стандарт». Припинити
право ОСОБА_2 на спільну часткову
власність у вигляді ? частини квартири
АДРЕСА_1 визнавши право власності на
вказану частку нерухомого майна за
ОСОБА_3 Одночасно, припинивши право
ОСОБА_3 на ? частину автомобілю Fiat, 1995
року випуску, державний реєстраційний
знак НОМЕР_1; ? частки гаражу НОМЕР_3 в
кооперативі Олімпійський-25; 1/3 частку
гаражу НОМЕР_4 в кооперативі Автостоп
та ? частку грошових коштів з усіма
належними відсотками, компенсаційними
та індексаційними виплатами,
розміщенні на ім'я ОСОБА_5 у ПАТ
«Акцент-Банк» та ПАТ «Банк Русский
Стандарт» та визнати право власності
за ОСОБА_2

Третя особа, ОСОБА_3, як колишня дружина
померлого ОСОБА_5, звернулась до суду з
самосійними вимогами на предмет
позову, згідно до яких просила визнати
за собою право власності на ? частку:
квартири АДРЕСА_1; автомобілю Fiat, 1995
року випуску, державний реєстраційний
знак НОМЕР_1; земельної ділянки площею 0,
0641га, розташованої у СТ «Луч»
Першотравневого району; гаражу НОМЕР_3
в кооперативі Олімпійський-25 та
грошових коштів з усіма належними
відсотками, компенсаційними та
індексаційними виплатами, розміщенні
на ім'я ОСОБА_5 у ПАТ «Акцент-Банк» та
ПАТ «Банк Русский Стандарт».

У судовому засіданні
представник позивачки за основним
позовом, адвокат ОСОБА_7, уточненні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, наполягав на їх задоволенні
посилаючись, на наступні обставини.
Так, з початку 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5
стали проживати однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в квартирі
останнього. Враховуючи перебування
ОСОБА_5 на той час у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 реєстрація шлюбних
відносин з ОСОБА_1 була неможлива.
Незважаючи на це, проживали у
фактичному шлюбі, були об'єднані
спільним побутом, разом вели
господарство та мали спільний бюджет.
Протягом спільного життя, ОСОБА_5
щорічно проходив тривали курси
лікування через захворювання серця,
весь цей час позивачка залишалась
проживати в квартирі самостійно,
оскільки з вказаного часу адреса
ОСОБА_5 була її постійним місцем
мешкання. На підтвердження шлюбних
відносин, позивачка послалась на
фотокартки, де за твердженнями
останньої вона разом з ОСОБА_5
зафіксована у сімейному колі, в
громадську місці та на святкуванні
весілля її сина від попереднього шлюбу.
Крім того, особисте ставлення ОСОБА_5 до
їх відносин відображено на
заповідальному розпорядженні
банківського владу, де останній
визначив спадкоємицею ОСОБА_1 вказавши
її дружиною. Після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, позивачка
залишилась мешкати в квартирі
останнього, по теперішній час.
Встановлення факту проживання однією
родиною з дідусем відповідачці за
основним позовом, вважає необхідним
для набуття спадкових прав та
визначення правового статусу грошових
коштів, які перебувають в банківських
установах.

Представник відповідачки за
основник позовом - адвокат ОСОБА_8,
позовні вимоги не визнала, суду навела
позицію матері неповнолітньої
відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка
стверджує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з
вказаної періоду дійсно існували
відносини, але характер цих відносин
непритаманний подружжю, оскільки
кожний з них мав окремий самостійний
бюджет, власне коле спілкування та
інтересів. ОСОБА_5 будучи забезпеченою
людиною, самостійно вирішував питання
облаштування побуту в квартирі,
розподілення грошових коштів, в тому
числі серед членів його колишньої
родини. Так, отримуючи відсотки за
депозитними вкладами які були спільної
власністю з ОСОБА_3 за власною
ініціативою частину цих коштів
передавав останній. ОСОБА_1 жодного
відношення, ані до побуту в квартирі,
ані до грошових коштів не мала,
спільних речей які б об'єднували її з
померлим не навела, тому її вимоги
вважають неправомірними та
безпідставними. Погоджуючись з
позовними вимогами третьої особи,
наполягали на розподілі спадкового
майна, оскільки за наявності вимог
ОСОБА_1 спадкоємці позбавленні
можливості отримати спадщину у
нотаріуса.

Третя особа за основним позовом
ОСОБА_10, позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала, зауваживши, що за життя її
колишнього чоловіка, незважаючи на
фактичне розірвання шлюбних відносин
вони продовжували спілкування, до часу
смерті останнього. Тривале спільне
життя та наявність онуки - відповідачки
по справі, зобов'язувало до взаємної
турботі, з підстав чого ОСОБА_5
самостійно розпоряджаючись спільними
грошовими коштами, передавав частину
отриманих депозитних виплат колишній
дружині. Особисте ставлення до ОСОБА_1
не приховував та визначав його лише, як
спілкування з близькою подругою без
будь-яких шлюбних зобов'язань. З огляду
на викладене, просила в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити,
розподіливши спадкове майно серед
спадкоємців.

Допитані в залі судового засідання
свідки зі сторони позивачки: ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, зазначили
суду, що всі вони з'являються сусідами
та підтвердили факт сумісного
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2000 року
по час смерті останнього, в квартирі
АДРЕСА_1. Їх відносини були триваючими,
носили довірчий характер, об'єднані
спільним побутом, оскільки за
відсутності ОСОБА_5 через систематичне
тривале лікування позивачка
залишалась мешкати в квартирі
доглядаючи за оселею.

Допитаний за клопотанням ОСОБА_10,
свідок ОСОБА_15 суду показав, що є
вітчимом померлого ОСОБА_5, останній за
життя не представляв йому ОСОБА_1, як
дружину, однак приїжджав з нею до нього
на День народження. На прохання
останньої свідок передав їй грошові
кошти у розмірі 5 000 грн., на особисте
лікування захворювання слуху.

Свідок ОСОБА_16 показав, що з юнацького
віку товаришував з ОСОБА_5, який за
складом характеру був рішучим та
імпульсивним, особисто приймав рішення
не радячись з оточуючими, тому відомі
свідкові факти придбання побутової
техніки для облаштування квартири, ним
були зроблені самостійно. Відносини з
ОСОБА_1 не охоплювались поняттям шлюбу,
оскільки кожний з них мав окремий
бюджет, самостійно обслуговувати себе
в побуті. Дізнавшись про смерть ОСОБА_5
надав допомогу ОСОБА_1 у знятті
грошових коштів з карткових рахунків
померлого для організації похорон.

Визначаючи правові підстави звернення
до суду, необхідно зазначити, що
відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України
судом встановлюється факт
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу.

Оскільки від встановлення
даного юридичного факту для позивачки
виникає право на поділ майна, яке буде
мати статус сумісної власності,
придбаної за період фактичних шлюбних
відносин, в тому числі грошових коштів,
які перебувають у банківських
установах на рахунках ОСОБА_5, то суд
встановлює факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Суд, з'ясувавши правову позицію
сторін по справі, заслухавши свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
в судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією
сім'єю без шлюбу. Вказані обставини
підтверджуються:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 31.10.2011 року, яке набрало
законної сили 11.11.2011 року, відповідно до
якого шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
зареєстрований 02.12.1970 року у
Дзержинському РАЦС м. Кривій Ріг
Дніпропетровської області, актовий
запис №2129 - розірвано. (а.с.18).

Згідно до Акту від 09.01.2014 року,
складеному ЖКП «Жилкомплекс»
житлово-експлуатаційною дільницею №2
заявниця ОСОБА_1 з 2000 року по 2013 рік
мешкала з ОСОБА_5 однією сім'єю за
адресою:АДРЕСА_1 до самої смерті
останнього, вели спільне господарство.
Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 залишилась
проживати у вказаній квартирі без
реєстрації, де по теперішній час
зберігаються її особисті речі. (а.с.25)

Відповідно до свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_5 від 11.10.2013 року
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що у
Книзі реєстрації смертей Жовтневого
відділу РАЦС Маріупольського МУЮ у
Донецькій області зроблено
відповідний запис №1814. (а.с.24)

У заповідальному розпорядженні ОСОБА_5,
яке міститься у заяві №SAMAB-2813 на
оформлення внеску «Стандарт, 12міс.» від
22.03.2013 року та договорі № SAMAB-2813 на
оформлення внеску «Стандарт, 12міс.» від
22.03.2013 року, укладеним між ним та ПАТ
«Акцент-Банк», вказано, що уразі смерті
ОСОБА_5 внеском та нарахованими за ним
відсотками у 100% обсязі розпоряджається
дружина ОСОБА_1. (а.с. 84, 85)

Аналізуючи вищенаведені докази, а
також покази надані свідками в залі
судового засідання, суд приходить до
висновку щодо встановлення факту
проживання однією родиною без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з
11.11.2011 року до часу смерті останнього.
Зазначений висновок суду ґрунтується
на фактичних обставинах справи за
якими встановлено, що як позивачка по
справі, так і ОСОБА_5 протягом вказаного
періоду часу у інших шлюбах не
перебували, мешкали разом за постійним
місцем мешкання чоловіка, що не
спростовано жодними свідченнями в залі
судового засідання. На підтвердження
наявності спільного побуту, ведення
сумісного господарства та наявності
єдиного бюджету родини, позивачкою
надано заяву та договір банківського
вкладу, де ОСОБА_5 при внесенні грошових
коштів на депозит, визначаючи
спадкоємця на випадок смерті, вказав
ОСОБА_1 та визначив ступень
споріднення, як дружина. Наведене, дає
підстави стверджувати, що відносини
які склались між зазначеними особами
мали довготривалий характер та були
спрямовані на створення сім'ї.

Твердження представника відповідачки
та третьої особи, по справі про те, що
відносини між ОСОБА_5 та позивачкою по
справі характеризувались лише
відносинами чоловіка та жінки, носили
легковажний характер, що нібито
підтверджується внутрішнім ставленням
померлого, який освітлював його
оточуючим, за результатами розгляду
справи спростовано. Допитані в залі
судового засідання свідки, як зі
сторони позивачки, так і за клопотанням
третьої особи, жоден з них не
заперечував того факту, що відносини
між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 тривали на протязі
13 років, під час яких вони постійно
проживали разом та були об'єднанні
спільним побутом.

Зіставляючи свідчення допитаних осіб з
медичними документами, згідно до яких
ОСОБА_5 систематично проходив курси
стаціонарного лікування у медичних
закладах м.Маріуполя, суд приходить до
висновку про доведеність факт
сумісного проживання однією сім'єю,
оскільки залишаючись самостійно
проживати за місцем мешкання чоловіка
у його відсутність, позивачкою
підтверджено довірливий та стійкий
характер їх відносин, притаманний
подружжю.

Крім того, факт спільно проживання
заявниці з померлим ОСОБА_5 як чоловіка
та жінки, підтверджується спільними
фотознімками у колі сім'ї та друзів.
Представленні суду квитанції про
понесенні позивачкою витрати на
поховання ОСОБА_5 красномовно вказують
на наявність спільного бюджету
фактичного подружжя та небайдужість
позивачки до трагічних наслідків, що
настали в їх фактичній родині.

Таким чином, суд вважає
встановленим факт сумісного
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу на протязі
час з 11.11.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи питання про поділ спільної
сумісної власності подружжя, суд
виходить з вимог ч.3 ст.61 СК України
згідно до яких, у випадку, якщо одним із
подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності.

Виходячи з презумпції рівності часток
подружжя на набуте в період шлюбу
майно,яке задекларовано у ст. 74 СК
України, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання спільною сумісною
власністю та поділ грошових коштів, з
усіма відсотками та компенсаціями,
розміщених в ПАТ «Банк Русский
Стандарт», які зберігаються на
депозитному рахунку НОМЕР_2, відкритому
на ім'я ОСОБА_5, підлягають задоволенню.

Згідно матеріалів спадкової справи
№50-2013 відкритої приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_18 після
смерті ОСОБА_5, з заявами про прийняття
спадщини до нотаріальної контори
звернулись ОСОБА_1, онука померлого
ОСОБА_2 та колишня дружина ОСОБА_3. На
внесок який зберігається на рахунку
НОМЕР_6 у відділені «ЦОК№168 у
м.Маріуполі» ПАТ «А-Банк» зроблено
заповідальне розпорядження на ім'я
ОСОБА_1 - дружини.

Відповідно до ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановленні також інші факти крім
перелічених у ч.1 цієї статті, від яких
залежить, виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

З огляду на викладене, оскільки
вставлення факту того, що зазначеною у
заповідальному розпорядженні у заяві
№SAMAB-2813 на оформлення внеску
«Стандарт, 12міс.»від 22.03.2013 року та
договорі № №SAMAB-2813 на оформлення
внеску «Стандарт, 12міс.»від 22.03.2013 року,
як «дружина ОСОБА_1» є ОСОБА_1, 23.01.1957
року, останній необхідно для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлює даний
юридичний факт.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання її спадкоємцем четвертої
черги після смерті ОСОБА_5 та надання
права спадкування разом з ОСОБА_2, як
спадкоємцем тієї черги, який має право
на спадщину, задоволенню не підлягають
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.1264 ЦК України, у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

За встановленим судом фактом ОСОБА_1
сумісно з ОСОБА_5 проживала однією
сім'єю без реєстрації шлюбу на протязі
час з 11.11.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто
менш ніж п'ять років, що позбавляє
позивачку право на спадщину як
спадкоємиці четвертої черги.

З огляду на викладене вимоги ч.2 ст. 1259
ЦК України, щодо права на спадкування
разом з спадкоємцями тієї черги, які
мають право на спадкування, не можуть
бути застосовані до спірних
правовідносин, оскільки за наслідками
судового розгляду не встановлено
обов'язкових умов, а саме: опікування
спадкодавця протягом тривалого час;
матеріальне забезпечування; надання
допомоги у зв'язку з безпорадним
станом.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про
поділ спадкового майна та самостійні
вимоги третьої особи на предмет позову,
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутня обґрунтована постанова про
відмову нотаріуса у вчиненні
нотаріальної дії, зокрема відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, відповідачка та третя
особа не вирішуючи питання про право на
спадщину в нотаріальному порядку, не
отримавши відмову нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину
звернулися до суду. Вирішення питання
оформлення спадкових прав належить до
повноважень нотаріуса, тому суд вважає
заявлені вимоги про поділ спадкового
майна таким, що не підлягають
задоволенню, оскільки заявлені
передчасно.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60,209, 212,
214-215, 218, 256 ч.1 п.5, 259 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
родиною чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності на грошові кошти,
задовольнити частково.

Встановити факт сумісного проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 11 листопада 2011
року до ІНФОРМАЦІЯ_2, до часу смерті
останнього.

Встановити факт, що зазначеною у
заповідальному розпорядженні у заяві
№SAMAB-2813 на оформлення внеску
«Стандарт, 12міс.»від 22.03.2013 року та
договорі № №SAMAB-2813 на оформлення
внеску «Стандарт, 12міс.»від 22.03.2013 року,
як «дружина ОСОБА_1» є ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 грошові кошти з усіма
процентами та компенсаціями розмішені
в ПАТ «Банк Русский Стандарт» на
рахунку НОМЕР_2, відкритого 27.03.2013 року
на ім'я ОСОБА_5

Визнати право власності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на ? частку грошових коштів
з усіма процентами та компенсаціями,
розмішених в ПАТ «Банк Русский
Стандарт» на рахунку НОМЕР_2,
відкритого 27.03.2013 року на ім'я ОСОБА_5

Інші позовні вимоги ОСОБА_1, а також
зустрічний позов ОСОБА_4 та самостійні
позовні вимоги третьої особи ОСОБА_3,
залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов