АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Лужецька О.Р.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач
Л.Д.

суддів: Шахової О.В.,
Головачова Я.В.

при секретарі Меєчко
Д.П.

за участю осіб: представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Коломієць І.В.

представника третьої
особи КМР Кохан А.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до Служби безпеки України, третя
особа: Київська міська рада про
оскарження постанови про накладення
арешту та заборону проведення
будь-яких дій щодо земельної ділянки;

за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
поданою представником ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 15 вересня 2014 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 15.09.2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_5 до Служби безпеки
України, третя особа: Київська міська
рада про оскарження постанови про
накладення арешту та заборону
проведення будь-яких дій щодо
земельної ділянки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі. Посилається на
його незаконність, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції, в порушення ст.ст. 213-215 ЦПК
України, не визначився належним чином з
характером спірних правовідносин, не
надав належної оцінки наявним у справі
доказам. Доказом порушення
відповідачем права позивача на
відновлення договору оренди на
земельну ділянку на АДРЕСА_1 є копія
Постанови про визнання земельних
ділянок речовими доказами та
накладення арешту від 03 вересня 2010
року, що була надана до суду
відповідачем. Однак, ОСОБА_5 звернулась
до Київської міської ради з проханням
поновити термін дії договору оренди
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування офісно-виробничої
будівлі на АДРЕСА_1. З наданої
відповідачем постанови від 03.09.2010 року
однозначно вбачається, що земельна
ділянка, орендована позивачем у
Київської міської ради взагалі не має
відношення до цього. Судом першої
інстанції при ухваленні рішення не
було враховано пояснень позивача та
наданих доказів.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог з тих
підстав, що ст.16 ЦК України не
передбачено такого способу захисту
цивільних прав, який обрано позивачем,
не звернув уваги на те, що внаслідок
накладення арешту на земельну ділянку
на АДРЕСА_1 Відповідачем було порушено
право позивача відновити договір
оренди на зазначену земельну ділянку.

Крім того, 12.09.2014 року о 14.00 год.
(п'ятниця) розглядалася дана справа і
після судових дебатів було повідомлено
про вихід суду до нарадчої кімнати для
ухвалення рішення і оголошено час
проголошення рішення по даній справі
на 15.09.2014 року о 09.00 год. (понеділок).
Таким чином, на думку позивача, судом
першої інстанції було порушено норми
процесуального права, а саме: ст. ст. 195,
196 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2
підтримала подану апеляційну скаргу в
повному обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представники
відповідача Коломієць І.В. та третьої
особи - Кохан А.І. заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивачка ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином.

Неявка позивачки в судове
засіданні не чинить суду перешкод у
розгляді справи по суті.

Таким чином, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, між
Київською міською радою та ОСОБА_5 було
укладено договір оренди земельної
ділянки, предметом якого є земельна
ділянка, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 0,270 га,
кадастровий номер :90:158:0132. Договір
укладено на три роки. Зареєстровано
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), про що
зроблено запис від 17.02.2009 року (а.с.4-8).
Строк дії договору оренди земельної
ділянки закінчився 17.02.2012 року.

03.09.2010 року заступник начальнику
слідчого відділу - начальник 1-го
відділення слідчого відділу ГУ СБУ у м.
Києві та Київській області
підполковник юстиції Мосьондз Д.В.,
розглянувши матеріали кримінальної
справи №1601, постановив визнати
земельні ділянки, кадастрові справи
яких передавались в роботу ПП «Шоп'як»
(за весь наявній період) речовими
доказами у кримінальній справі № 1601 та
накласти на них арешт (заборону
відчуження).

19.03.2012 року ОСОБА_5 звернулась до Голови
Київської міської ради Попова О.М. з
проханням поновити термін дії договору
оренди строком на 10 років (а.с.24).

19.04.2012 року Головним управлінням
земельних ресурсів ОСОБА_5 була надана
відповідь № 05-358/10094, з якої вбачається,
що постановами слідчого відділу
управління СБУ України у м. Києві від
20.07.2010 року та від 03.09.2010 року на
зазначену земельну ділянку накладено
арешт та заборону на проведення
будь-яких дій по ній. У зв'язку з чим
роз'яснено, що до розгляду питання про
поновлення договору оренди даної
земельної ділянки можна повернутися
після зняття арешту з земельної
ділянки (а.с.30).

27.07.2012 року ОСОБА_5 звернулась до
слідчого відділу ГУ СБУ у м Києві та
Київській області з проханням
скасувати постанову від 03.09.2010 року по
кримінальній справі № 1601 в частині
заборони вчиняти будь-які дії із
земельною ділянкою для будівництва та
обслуговування офісно-виробничої
будівлі на АДРЕСА_1, загальною площею
0.270 та. (а.с.27).

21.08.2014 року ОСОБА_5 Департаментом
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
направлено лист № к-4435-4313, згідно якого
Департамент земельних ресурсів
виконавчою органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) вмежах повноважені
повернеться до розгляду питання
поновлення договору оренди
земельноїділянки на АДРЕСА_1 після
надходження постанов про скасування
постанов слідчого відділу Головного
управління Служби безпеки України у м.
Києві та Київській області від 20.07.2010 р.,
03.09.2010 р. та 15.11.2012 р. та Прокуратури м.
Києва 22.10.2012 р. або відповідних судових
рішень (постанов, ухвал).

ОСОБА_5, в порядку цивільного
судочинства, звернулась до суду з
позовом про визнання незаконною та
скасування постанови ГУ СБУ у м. Києві
та Київській області від 03.09.2010 року,
посилаючись на ст.1 Конвенції про
захист прав та основоположних свобод
та ст.41 Конституції України, просила
суд визнати незаконною та скасувати
постанову, винесену слідчим в рамках
розслідуємої кримінальної справи.

Так, дійсно відповідно до ст.1
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, кожна фізична
та юридична особа має право володіти
своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше як в
інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

В зазначеній статті ЦК України
закріплено перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів, згідно з
яким кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Під захистом прав розуміється державна
правова діяльність, спрямована на
відновлення порушеного права суб'єкта
відносин та забезпечення виконання
юридичного обов'язку зобов'язаною
стороною.

Звертаючись до суду, позивач
самостійно обирає спосіб захисту,
передбачений ч.2 ст.16 ЦК України.

Обґрунтовуючи позов, позивач не
просила суд зняти арешт з земельної
ділянки, накладений постановою, а
просила скасувати саме постанову
слідчого відділу ГУ СБУ у м. Києві та
Київській області від 03.09.2010 року по
кримінальній справі № 1601 в частині
заборони вчиняти будь-які дії із
земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Як встановлено судом позивач не була та
не є власником зазначеної земельної
ділянки. Дана земельна ділянка
тимчасово перебувала у неї в оренді,
строк дії договору оренди закінчився
17.02.2012 року.

Відповідно до ст.1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку, встановленим
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України віл 18.12.2009 р. №
14 «Про судове рішення у цивільній
справі» оскільки правом на звернення
до суду за захистом наділена особа в
разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси (частини перша та друга статті
З ЦПК), то суд повинен встановити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, а
якщо були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Статтями 57, 59. 60 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порядку виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК
України судом першої інстанції
роз'яснювалося позивачу порядок та
можливості захисту своїх прав та
настання можливих наслідків вчинення
або не вчинення процесуальних дій.
Позивач наполягала саме на такому
способі захисту порушених прав, як
зазначено у позові.

В силу ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданих відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і нa підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Даний позов ОСОБА_5 не можна розцінити
як вимогу про звільнення майна з під
арешту, крім того вона не є власником
зазначеної земельної ділянки.

Суд загальної юрисдикції (в порядку
цивільного судочинства) не має
повноважень на скасування постанови,
винесеної слідчим в рамках
розслідування кримінальної справи, суд
не має повноважень на дачу оцінки такій
постанові слідчого, оскільки такі
питання вирішуються судом в порядку
кримінального судочинстві. А навіть,
якщо позовні вимоги позивача і
розцінити, як «звільнення майна з під
арешту», то такі вимоги також не можуть
бути задоволеними, оскільки арешт
накладений в кримінальній справі,
спірна земельна ділянка є речовим
доказам в кримінальному провадженні, а
позивач не є власником даної земельної
ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про те, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість,
неповне встановленням обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів зібраних по
справі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 15 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: