Справа № 401/3979/14-ц ; 2/401/1523/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого - судді
Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Світловодську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся
до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним
договором. Свій позов мотивує тим, що
між позивачем та відповідачем був
укладений договір б/н від 31.01.2008 року
про надання кредиту в сумі 2500 грн. 00 коп.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. В
порушення умов кредитного договору
відповідач заборгованість не сплатив,
тому станом на 30.06.2014 року відповідач
має заборгованість - 10664 грн. 16 коп. В
зв'язку з чим ПАТ КБ "Приватбанк" був
змушений звернутись до суду з
позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився надав до суду
заяву в якій просить справу розглядати
без його участі, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судовому засідання позов
не визнав, надав суду заяву про
закриття цивільної справи за спливом
строку позовної давності. Також надав
суду заперечення в яких зазначив, що
дійсно після наполегливих телефонних
дзвінків працівників банку він
відвідав відділення, отримав
пластикову картку та розписався за її
отримання. При цьому працівники банку
не знайомили його з умовами та з
правилами надання послуг та не надали
йому копій документів. Він частково
зняв кошти з кредитної картки.
Починаючи з березня 2008 року ним
проводилось погашення кредиту. Крім
того банк не виконував п. 4.9 договору, та
не надавав йому виписки про стан
рахунків на картці та про проведення
операції на картці.

Заслухавши пояснення відповідача,
з'ясувавши обставини справи,
перевіривши докази, суд дійшов такого
висновку.

На підтвердження факту укладання
кредитного договору банком надана
копія заяви (а.с.9), графи якої не містять
відомостей про персональні дані
відповідача ОСОБА_1, які заповнені ним
власноручно. Заява підписана 31.01.2008
року ОСОБА_1, що ним не заперечується.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що
кредитний договір укладається у
письмовій формі.

Дослідивши умови та правила надання
банківських послуг(а.с. 10-15), які були
надані представником позивача, суд
приходить до висновку, що даний
документ не можна вважати договором,
оскільки, на відповідних умовах не
міститься жодних вказівок, що саме з
ними погодився відповідач, при
підписанні заяви на отримання кредиту.
В даних умовах не визначено, від якої
дати вони складені, відсутні підписи чи
застереження про те, що відповідач
ознайомлений саме з цими умовами.

Отже, при вирішенні питання, щодо
порушення відповідачем умов договору,
суд не бере до уваги умови та правила
надання банківських послуг, які були
надані позивачем, оскільки, належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
те, що відповідач був ознайомлений саме
з цими умовами та погодився на
отримання кредитних коштів саме на цих
умовах, суду не надано.

У відповідності до частини 1 статті 1046
ЦК України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до розрахунку
заборгованості (а.с.6-8) наданого ПАТ КБ
"Приватбанк" заборгованість
відповідача, станом на 30.06.2014 року
складає: 10664 грн. 16 коп. з яких: 2199 грн. 70
коп. - заборгованість за кредитом; 7480
грн. 45 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 500
грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 484
грн. 01 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідач не заперечує факту зняття
коштів з карткового рахунку та вказує
на те, що ним вносились кошти у рахунок
погашення заборгованості, та крім
цього ним подавалась заява про
відрахування коштів на погашення
заборгованості по картковому рахунку з
його заробітної плати, яка надходила на
його картковий рахунок «Миттєвий».
Проте, доказів які б підтверджували
зазначені обставини суду не надав.

В судовому засіданні відповідачем було
подано заяву про застосування строку
позовної давності.

Пунктом 31 Постанови № 5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 р., враховуючи
положення пункту 7 частини 13 статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у справах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Як вбачається із розрахунку позивача
(а.с.6) прострочена заборгованість за
кредитом у відповідача виникла у
березні 2008 року

Оскільки, матеріалами справи не
підтверджується інше, суд вважає, що
саме з березня 2008 року у позивача
виникло право на звернення до суду з
позовом.

Враховуючи те, що з моменту виникнення
у позивача права на позов і до
фактичного його подання, тобто до 09.09.2014
року минуло більш ніж шість років, суд
вважає, що позов подано за межами
позовної давності.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги
позивача не ґрунтуються на законі та
договорі та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та ст.ст. 256, 257,
1046, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за кредитним договором № б/н від
31 січня 2008 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду :
Т.І.Гармаш