Провадження №2/263/3621/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Жовтневий районний
суд міста Маріуполя Донецької області
у складі головуючого судді Турченка
О.В., при секретарі Лапоног Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Маріуполі
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Житло-Плюс» до ОСОБА_1 про зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому зазначив, що квартира
АДРЕСА_1, який знаходиться на
обслуговуванні позивача, належить
ОСОБА_1 Відповідач у порушення вимог
діючого законодавства у під'їзді
даного будинку на сходовій клітці між
другим та третім поверхами самовільно,
без будь-яких дозволів встановив
цегляну перегородку з дверима для
свого особистого користування. У
зв'язку з чим просить суд зобов'язати
відповідача демонтувати самовільно
побудовану перегородку та привести
сходову клітку відповідно з первинним
проектом та стягнути судові витрати.

У судове засідання представник
позивача Корчагіна Г.Р. надала суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності, наполягала на задоволенні
позову.

У судове засідання відповідач також
надав суду заяву про розгляд справи за
його відсутності, проти задоволення
позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно особового рахунку НОМЕР_1
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1

Згідно актів ТОВ «Житло-Плюс» від 20.01.2014
року та від 20.05.2014 року між другим та
третім поверхами будинку АДРЕСА_1
мешканцями встановлена комора.

Згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.214 ЦПК України суд повинен
установити чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин;

Відповідно до ст.16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши спосіб захисту права подання
позову про зобов'язати відповідача
демонтувати самовільно побудовану
перегородку та привести сходову клітку
відповідно з первинним проектом,
позивач в силу ст.10 ЦПК України
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Таким чином, доказами, поданими суду
позивачем, не доведено ні наявність
права захисту позивача відповідно до
позовних вимог, ні обставини того, що
самочинним будівництвом порушені його
права, а заявлені вимоги про
зобов'язання відповідача демонтувати
самовільно побудовану перегородку та
приведення сходової клітки відповідно
з первинним проектом (а не в інший
спосіб) не ґрунтуються на вимогах ЦК
України.

Крім того, статтями 100 та 152 ЖК України,
на які в своєму позові посилається
позивач, демонтаж самовільно
побудованої перегородки та приведення
сходової клітки відповідно з первинним
проектом, не регулюється, а спірні
правовідносини регулюються іншими
нормами законодавства.

Окрім того, статтями 15 ЦК України та 3
ЦПК України передбачено, що кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. При цьому право на
звернення до суду з позовом не завжди
співпадає з правом на судовий захист.
Саме по собі звернення з позовом до
суду ще не означає, що суд зобов'язаний
надати такий захист. Адже для того, щоб
був наданий судовий захист, слід
встановити, що особа, яка звернулась з
позовом, дійсно має право, свободу чи
інтерес, про захист яких вона просить, і
це право, свобода чи інтерес порушені
відповідачем у цивільно-правових
відносинах. Проте позивач не вказує,
які ж його права, свободи або інтереси
порушені відповідачем при
самовільному спорудженні перегородки,
адже ТОВ «Житло-Плюс» не є власником,
користувачем або балансоутримувачем
будинку АДРЕСА_1. Не встановлено таких
обставин і під час розгляду справи.

Таким чином, розглядаючи даний спір в
межах заявлених вимог, оцінюючи надані
по справі докази щодо їх належності,
допустимості, достовірності, а також
достатності та взаємності зв'язку у
сукупності, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги недоведені,
необґрунтовані та безпідставні, а,
отже, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-Плюс» до
ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні
дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя

О.В. Турченко