22-ц/775/1130/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Китаєв А.В.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Баркова В.М.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Дочірнього
підприємства «Іллі-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі ДП «Ілліч
Агро - Донбас») про визнання договору
оренди землі недійсним,

за апеляційною скаргою ДП «Ілліч
Агро - Донбас» на рішення
Новоазовського районного суду
Донецької області від 27 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом.
Посилалася на те, що її чоловікові -
ОСОБА_4, на підставі державного акту
про право власності на земельну
ділянку, з 2005 року належала земельна
ділянка площею 10,01 га, розташована на
території Розівської сільради
Новоазовського району Донецької
області для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його
смерті власником зазначеної земельної
ділянки стала вона, однак,
користуватися землею не може, оскільки
земля знаходиться в користуванні
відповідача, який відмовляє їй
звільнити земельну ділянку з
посиланням на укладення з її померлим
чоловіком договору оренди. Вважає,
що договір оренди є недійсним на
підставі ч.3 ст.203 ЦК України, оскільки
волевиявлення ОСОБА_4 на укладення
договору не було - договір ним не
підписаний, підпис від його імені
вважає сфальсифікованим; договір не
містить підпису та печатки орендаря.

Рішенням Новоазовського
районного суду Донецької області від 27
травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Визнано недійсним договір
оренди землі без номеру та дати,
укладений між ОСОБА_4 та Дочірнім
підприємством «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілілча», зареєстрований
01 квітня 2008 року за №15 у
Новоазовському РВ ДРФ ДП «Центр
державного земельного кадастру». В
порядку виконання судового рішення
зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод
Дочірньому підприємству
«Ілілч-АгроДонбас» Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» у зборі врожаю
зі спірної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на порушення судом норм
матеріального права та просить
скасувати зазначене рішення з
ухваленням нового рішення про відмову
ОСОБА_1 у задоволені позову. Зокрема,
вказує на те, що суд помилково дійшов
висновку щодо відсутності у ОСОБА_4
волевиявлення на укладення договору,
оскільки при укладенні договору
останній особисто надав свої паспортні
дані та державний акт на право
власності на земельну ділянку. Крім
того, договір був зареєстрований у
встановленому законом порядку, з
дотриманням всіх істотних умов та
повністю відповідає вимогам ст. 203 ЦК
України. Сторони сумлінно виконували
усі зобов»язання за договором та
протягом усієї дії договору
орендодавець щорічно отримував
орендну плату. Експерт, у висновку
судово - почеркознавчої експертизи не
дав чіткої відповіді на запитання щодо
належності підпису ОСОБА_4, оскільки
виявити більшу кількість розбіжностей
не вдалося внаслідок стислості і
простоти будови підпису.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача
ПАТ «ММК ім. Ілліча» - Танача Ю.А., яка
підтримала доводи скарги та просила її
задовольнити, заперечення проти
скарги представника позивачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_6, який просив скаргу відхилити,
а рішення суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом №785 від 04 вересня 2012 року,
позивачка є спадкоємицею земельної
ділянки площею 10,01 га, наданої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території Розівської
сільської ради, ВАТ «Племзавод
«Розовський», її кадастрові
№№:13:000:0294; :11:000:0067;
:09:000:0687 (а.с.5)

Вказана земельна ділянка належала
спадкодавцю ОСОБА_4, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №991847,
виданого Новоазовською
райдержадміністрацією 09 листопада 2005
року, згідно з розпорядженням
Новоазовської райдержадміністрації
від 04 серпня 2005 року №192,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за №15 (а.с.14 ).

З копії договору оренди землі без
номеру та без дати вбачається, що між
ОСОБА_4 та ДП «Ілліч Агро - Донбас» було
укладено договір оренди земельної
ділянки, за умовами якого орендодавець
- ОСОБА_4 передав орендарю - ДП "Ілліч
Арго- Донбас" належну йому земельну
ділянку площею 10,01 га строком на 15
років. (а.с. 11-12).

Договір зареєстровано у
Новоазовському РВ ДП " Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
Земельним ресурсам" за №.15 1
квітня 2008 року (а.с. 12 зв.).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
оспорюваний договір є вчиненим,
оскільки зареєстрований у
встановленому законом порядку, але
волевиявлення орендодавця на
укладення цього договору не було, що
підтверджується висновком
почеркознавчої експертизи про
ймовірність виконання підпису від його
імені іншою особою. Тому, договір
оренди є недійсним.

Проте, колегія вважає, що таких
висновків суд дійшов всупереч наданим
сторонами доказам та фактичним
обставинам справи, що потягло за собою
неправильне застосування положень
матеріального та процесуального
закону.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст.203
ЦК України, згідно з положеннями якої
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства ( ч.1). Особа, яка
вчиняє правочин повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч.2). Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч.3).
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом (ч.4). Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
(ч.5).

Згідно з положеннями ст.792
ЦК України, за договором найму (оренди)
земельної ділянки наймодавець
зобов»язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату. Відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст.16 Закону
України «Про оренду землі» (далі
Закон), укладення договору оренди
земельної ділянки із земель приватної
власності здійснюється за згодою
орендодавця та особи, яка згідно із
законом вправі набувати право оренди
на таку земельну ділянку.

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

В силу ч.1 ст.210 ЦК України та
ч.1 ст.20 Закону «Про оренду землі»,
договір оренди підлягає державній
реєстрації і, виходячи із змісту
ст.ст.210, 640 ЦК України та ст.18 Закону
України «Про оренду землі» , є
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір оренди земельної ділянки,
укладений між ОСОБА_4 та «Іллі-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
зареєстровано у Новоазовському РВ ДП
" Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
Земельним ресурсам" за №.15 1
квітня 2008 року (а.с. 12 зв.).

Враховуючи встановлені судом
обставини та норми матеріального
права, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
спірний договір оренди земельної
ділянки є укладеним, оскільки пройшов
державну реєстрацію.

Згідно з висновком
судово-почеркознавчої експертизи № 94
від 08 квітня 2014 року, підпис,
розташований в графі «підпис» під
графою «орендодавець» в договорі
оренди землі, зареєстрованому 01 квітня
2008 року за №15, ймовірно виконаний
не ОСОБА_4, а іншою особою ( а.с.34-36 ).

Відповідно до положень ст.212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

З пояснень представника
відповідача в суді першої інстанції та
в апеляційному суді вбачається, що
орендодавцем ОСОБА_4 при укладенні
договору надано паспорт,
ідентифікаційний код, оригінал
державного акту про право власності на
земельну ділянку, з яких внесені дані в
оспорюваний договір. Після оформлення
договору земельна ділянка перейшла в
користування відповідача, який
своєчасно проводив оплату за
користування земельною ділянкою, а
позивач отримував її, як особисто, так
і разом з дружиною ОСОБА_1, яка також
мала земельний пай, як натуроплатою так
і грошима. З моменту укладення
договору від орендодавця за його
життя не надходило ніяких заперечень
та заяв про розірвання договору.

Між тим, зазначеним обставинам
суд не дав ніякої оцінки та не прийняв
заходів щодо повного та об»єктивного
встановлення фактичних обставин
справи.

В судовому засіданні
апеляційного суду представником
відповідача надані заяви від імені
ОСОБА_4 на виплату орендної плати в
грошовому еквіваленті та у вигляді
натуроплати, станом на січень 2010 року,
червень 2010 року, серпень 2011 року;
фінансові документи - видаткові касові
ордери від 15 серпня 2011 року,14 березня 2011
року на отримання орендної плати за
земельний пай в розмірі відповідно 3268
грв. та 340 грв. та відомості на видачу
натуроплати за травень і червень 2010
року з відмітками про отримання ОСОБА_4
належних продуктів.

Ніяких доказів на спростування
цих відомостей в зазначених
документах представником позивача
апеляційному суду не надано.

Проаналізувавши встановлені
судом обставини справи, колегія суддів
вважає, що позивачкою не надано
доказів на підтвердження вимог про
недійсність договору оренди земельної
ділянки внаслідок відсутності
волевиявлення орендодавця на
укладення договору, оскільки,
прийнявши умови договору, ОСОБА_4
передав земельну ділянку в інтересах
сім»ї відповідачу та на протязі
тривалого часу отримував відповідну
орендну плату згідно з умовами
договору, не заявляючи вимог про його
недійсність або про розірвання.

Посилання позивачки на те, що
ні чоловікові, ні їй не було відомо про
наявність договору оренди земельної
ділянки, колегія суддів вважає
неспроможними, оскільки ОСОБА_4 був
власником земельної ділянки з 2005 року
і не цікавитися станом земельної
ділянки не міг ні він, ні позивача, яка
є його дружиною. У наданих суду
відомостях на отримання натуроплати
за договором оренди значиться як
ОСОБА_4, так і ОСОБА_1

Підстав вважати підпис ОСОБА_4
на договорі сфальсифікованим не можна,
оскільки експертом не надано
категоричного висновку про те, що
підпис від імені орендодавця виконано
не ним, а іншою особою.

Вказані обставини у їх
сукупності, на думку колегії суддів,
дають підстави вважати про
недоведеність позовних вимог ОСОБА_1, у
зв»язку з чим колегія дійшла висновку
про відмову у задоволенні позову про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним.

Таким чином, оскільки висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам справи, судом порушені
норми процесуального та матеріального
права, апеляційна скарга ДП «Ілліч-
Агро Донбас» підлягає задоволенню,
а рішення суду, відповідно до вимог ч.1
ст.309 ЦПК України, скасуванню
ухваленням нового рішення про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
позивачки на користь ДП «Ілліч - Агро
Донбас» підлягають стягненню витрати
на оплату судового збору при подачі
апеляційної скарги в сумі 121,80 грв.

Керуючись ст. ст.307,309,313-16 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Іллі-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» задовольнити.

Рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 27 травня 2014
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства «Іллі-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Дочірнього підприємства «Іллі-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
витрати на оплату судового збору в
сумі 121,80 грв.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді