22-ц/775/1320/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Ковтуненко
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Попової С.А.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі - Брежнєві
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності, виселення
та зняття з реєстраційного обліку

за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 27 березня 2014
року,

В с т а н о в
и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_1
звернувся до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що 04 листопада 2009
року між ним та ОСОБА_2 був укладений
договір позики, за умовами якого
остання взяла у нього в борг 151 060 грн.
зі строком повернення до 04 березня 2010
року. З метою забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним договором
позики, між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 був укладений нотаріально
посвідчений договір іпотеки від 04
листопада 2009 року, відповідно до якого
останні передали в іпотеку належну їм
квартиру АДРЕСА_1. Оскільки
відповідачка ОСОБА_2 свої зобов'язання
за договором не виконала, 21 лютого 2012
року він, на підставі договору іпотеки,
здійснив державну реєстрацію права
власності на вказану квартиру за собою.
Однак, до теперішнього часу
відповідачі проживають в спірній
квартирі та перешкоджають позивачу, як
власнику користуватися вказаною
квартирою. Тому, просив усунути
перешкоди у здійсненні ним права
користування квартирою АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві власності,
шляхом виселення відповідачів з
вказаної квартири без надання іншого
житлового приміщення та зняття їх з
реєстраційного обліку у вказаній
квартирі.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
27 березня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено. Усунуто перешкоди у
здійсненні права власності ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення з
вказаної квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, без надання іншого жилого
приміщення та зняття їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 у дольовому порядку судовий
збір в сумі 107, 30 грн. - по 35,77 грн. з
кожного.

В апеляційній скарзі на
зазначене рішення ОСОБА_3, посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зокрема, посилається на те,
що суд не взяв до уваги його медичні
документи, які свідчать про те, що
станом здоров»я він не міг особисто
брати участь в судових засіданнях і
безпідставно відмовив у зупиненні
провадження у справі; суд не дав
належної оцінки тому факту, що позивач
в порядку досудового врегулювання
спору з вимогами про добровільне
звільнення займаного приміщення до
нього не звертався, чим порушив правила
звернення стягнення на предмет
іпотеки; суд неправильно застосував
ст.40 Закону України «Про іпотеку»,
оскільки вимоги про звернення на
іпотечну квартиру позивачем на час
подання даного позову не заявлялися, а
тому, вимоги щодо виселення
відповідачів є передчасними.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в судове засідання
апеляційного суду не з»явилися, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, тому,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
справа розглянута у їх відсутність.

Заслухавши суддю -
доповідача, представника ОСОБА_2та
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який підтримав доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 та просив її
задовольнити, заперечення проти скарги
позивача ОСОБА_1, який просив скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважажє, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
виселення відповідача з іпотечної
квартири, суд виходив з того, що він
без законних підстав займає належну
позивачу квартиру, яку він придбав у
законний спосіб, чим порушує його право
власності на цю квартиру. Оскільки
вимоги про примусове виселення
відповідача зі спірної житлової площі
підлягають задоволенню, суд дійшов
висновку що ця квартира не є законним
місцем мешкання відповідача, тому й
вимоги про зняття останнього з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується
з такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
фактичним обставинам справи та вимогам
закону.

Згідно ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджується своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 цього
Кодексу право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно з положеннями ст.383 ЦК
України та ст.150 ЖК України власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів сім'ї, інших осіб і
має право розпоряджатися своїм житлом
на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно п.1 ч.1 ст.346 цього
Кодексу право власності припиняється
у разі відчуження власником свого
майна.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що, відповідно до особового рахунку за
№ 6229, в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 67).

Згідно з п.1 нотаріально
посвідченого договору іпотеки від 04
листопада 2009 року, укладеного між
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як
іпотекодавцями, та ОСОБА_1, як
іпотекодержателем, у забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
договором позики від 04 листопада 2009
року у розмірі 151060 грн., з обумовленим
строком повернення до 04 березня 2010
року, з усіма можливими змінами до
основного договору в подальшому,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 передали в
іпотеку ОСОБА_1 належну їм квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.13 цього
договору, сторони домовились про
можливість позасудового врегулювання
питання шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки з передачею права
власності на предмет іпотеки
іпотекодержателю в рахунок виконання
основного зобов'язання (а.с.5).

17 січня 2012 року ОСОБА_1
направив ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
повідомлення, яким попередив про
переведення на своє ім'я права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
передану останніми йому в іпотеку,
оскільки вони не виконали свої
зобов'язання та не повернули борг, який,
станом на 17 січня 2012 року, становив 400 000
грн. Факт отриманння зазначеного
повідомлення ОСОБА_3 підтверджено
його особистим підписом на копії
повідомлення та нічим не спростовано (
а.с. 256).

21 лютого 2012 року позивач
зареєстрував право власності на
предмет іпотеки - на квартиру АДРЕСА_1
на своє ім'я, що підтверджується
Витягом про державну реєстрацію прав
за № 33238620 (а.с.6).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 08
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 01 жовтня 2013 року та ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 14 жовтня 2013 року, встановлено, що
оскільки ОСОБА_2, як позичальник, свої
зобов'язання за договором позики не
виконала, в обумовлений в договорі
строк позику не повернула, як
іпотекодавець, разом з іпотекодавцями
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на повідомлення
кредитора ОСОБА_1 не відреагували і
порушень не усунули, ОСОБА_1
обґрунтовано, у відповідності з
умовами договору іпотеки та вимогами
ст.ст.33, 35, 36 Закону України «Про
іпотеку», звернув стягнення на предмет
іпотеки в позасудовому порядку та 21
лютого 2012 року зареєстрував своє право
власності на предмет іпотеки в реєстрі
прав власності на нерухоме майно (а.а.68 -
81).

З позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності, виселення
і зняття з реєстраційного обліку
позивач звернувся 20 квітня 2012 року
(а.с.2).

Колегія суддів вважає, що
вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно, всебічно та об»єктивно
перевірив доводи сторін, їм та наданим
доказам дав належну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність виселення відповідачів з
займаної квартири, оскільки
позивачем були виконані положення
ст.109 ЖК УК раїни, ст.ст.39-40 Закону
України «Про іпотеку», а саме, до
звернення позивача до суду з даним
позовом, і під час розгляду справи,
відповідач був письмово попереджений
про звільнення займаної квартири, яка є
предметом іпотеки, але протягом
тривалого часу не виселяється, чим
порушують права позивача, як власника
квартири.

З огляду на встановлені
обставини справи, колегія суддів не
погоджується з доводами ОСОБА_3 щодо
неправильного застосування судом норм
матеріального права при вирішенні
даного спору.

Доводи апелянта про
безпідставну відмову судом у
зупиненні провадження у справі у
зв»язку з його хворобою, на думку
колегії суддів, є безпідставними,
оскільки це не призвело до
неправильного вирішення справи та
ухвалення незаконного рішення. Будь -
яких обставин, які не були з»ясовані
судом, та могли б вплинути на рішення
суду, в апеляційній скарзі не наведено.

Посилання представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в апеляційному суді на
те, що ухвалюючи оскаржуване рішення
судом грубо порушені норми
матеріального прва, оскільки порушені
права неповнолітньої дитини - ОСОБА_6,
який тривалий час проживає за вказаною
адресою, але суд не взяв ці обставини до
уваги, не залучив до участі у справі
органи опіки та піклування, колегією
суддів не приймаються до уваги,
оскільки ОСОБА_3 в скарзі не
посилається на ці обставини, а
апеляційний суд, відповідно до ст.303 ЦПК
України, перевіряє законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Оскільки рішення ухвалено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, воно є
законним та обґрунтованим і підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів,

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Ігнатоля
Т.Г.

Судді:

Кочегарова Л.М.

Попова
С.А.