АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
головуючого: Корчевного Г.В.,
суддів:
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» - Жекової
Ганни Іванівни на заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 30 квітня 2014 року в цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію та за
електроенергію, спожиту з порушенням
правил користування електричною
енергією для населення, -
У лютому 2014 р. позивач ПАТ
«Київенерго»звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію та за електроенергію, спожиту з
порушенням правил користування
електричною енергією для населення,
просив стягнути з ОСОБА_2 борг за не
обліковану електричну енергію в сумі 457
грн. 70 коп., заборгованість за спожиту
електроенергію у розмірі 687 грн. 41 коп.,
3% річних та інфляційну складову боргу у
розмірі 105 грн. 68 коп. та судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
за адресою АДРЕСА_1 відкрито особовий
рахунок споживача електроенергії, за
яким ПАТ «Київенерго» здійснює
постачання електроенергії до
вказаного помешкання, де проживає
споживач ОСОБА_2, за результатами
аналізу оплат з'ясовано, що боржник не
своєчасно та не в повному обсязі
сплачує за фактичне щомісячне
споживання електричної енергії, в
результаті чого станом на 01.12.2013 року у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 687,41 грн. З
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних сума заборгованості складає 793,09
Унікальний номер справи: 755/4471/14-ц№
апеляційного провадження:
інстанції: Виниченко Л.М.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В. Крім того, позивач вказував, що за
адресою відповідача 10.06.2013 року
представниками ПАТ «Київенерго» було
виявлено факт самовільного
підключення електроустановок
споживача до електромережі після
відключення поза приладом обліку
електроенергії. На підставі виявленого
порушення було складено акт порушень
проведено розрахунок вартості
електроенергії, спожитої з порушенням
ПКЕЕН на суму 457,70 грн., яка, незважаючи
на попередження енергопостачальної
організації станом на 23.12.2013 року
ОСОБА_2 не сплачена.
Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 30 квітня 2014
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за спожиту електричну енергію та за
електроенергію спожиту з порушенням
правил користування електричною
енергією для населення - відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Київенерго» - Жекова Г.І., посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин
справи, неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
тобто без належного з'ясування та
доведення всіх обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
Апелянт посилається, що вчинення
споживачем дій у відповідь на дії
енергопостачальника, а саме:
постачання електричної енергії
споживачеві, електроспоживання, оплата
рахунків за спожиту електричну енергію
підтверджують договірні
правовідносини між споживачем і
енергопостачальною організацією.
Зазначає, що ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» вважає,
що відповідач, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 та зареєстрований за цією
адресою, є власником особового рахунку
НОМЕР_1, користується електроенергією
та не заперечував проти порушення
ПКЕЕН є зобов'язаним відповідно до ст.
509 ЦК України сплатити вартість
необлікованої електроенергії,
спожитої з порушенням ПКЕЕН.
Вказує, що згідно до п. 48 Правил
споживач несе відповідальність згідно
із законодавством за, зокрема,
порушення правил користування
електричною енергією,розкрадання
електричної енергії у разі
самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку.
Звертає увагу суду на те, що відповідач
є власником особового рахунку
споживача електроенергії, отже несе
повну відповідальність за збереження
приладу обліку електроенергії
відповідно до ПКЕЕН, що зафіксовано
комісією 17.07.2013 р. з розгляду Акту про
рішення комісії оформлено протоколом
№ 1111.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
можуть виникати із договорів та інших
правочинів, чи безпосередньо з актів
цивільногозаконодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач зобов'язується оплачувати
вартість прийнятих ресурсів та
дотримуватись передбаченого договором
режиму її використання а також
забезпечувати безпечну експлуатацію
енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про
електроенергетику» від 16.10.1997 року за №
575/97-ВР зі змінами та доповненнями,
відносини, пов'язані з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії, регулюються цим Законом та
іншими нормативно - правовими актами.

Взаємовідносини між громадянами
(фізичними особами - споживачами
електричної енергії) та
енергопостачальниками, в тому числі
порядок укладення договорів та порядок
розрахунків за спожиту електричну
енергію, регулюються відповідно до
Правил користування електричною
енергією для населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1999 року № 1357 (далі по тексту
- Правила).

Згідно п. п. 1.9, 21 Правил, розрахунки
населення за спожиту електричну
енергію здійснюються за діючими
тарифами (цінами) для населення на
підставі Показань приладів обліку.
Знімання показань приладів обліку
провадиться споживачем щомісяця.
Енергопостачальник має право
контролювати правильність знімання
показань приладів обліку та оформлення
платіжних документів споживачем.

Відповідно до п. п. 20, 22 Правил,
розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
енергії є календарний місяць. Плата за
спожиту протягом розрахункового
періоду електричну енергію вноситься
не пізніше 10 числа наступного місяця,
якщо договором не встановлено іншого
терміну. Оплата спожитої електричної
енергії може здійснюватись: за
розрахунковими книжками; за платіжними
документами, які виписуються
енергопостачальником; за карткою
попередньої оплати.

Відповідно до п. 48 Правил, споживач несе
відповідальність згідно із
законодавством за прострочення
терміну внесення платежів за
електричну енергію.

Судом першої інстанції встановлено, що
по квартирі АДРЕСА_1 нарахована
заборгованість станом на 01.12.2013 року у
розмірі 687,41 грн., (а.с. 11-13).

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що за вказаною адресою
10.06.2013 р. представниками ПАТ
«Київенерго» було виявлено факт
самовільного підключення
електроустановок споживача до
електромережі після відключення поза
приладом обліку електроенергії, про що
складено акт порушень від 10.06.2013 р. № 22625
(а.с. 18-19).

Відповідно до п. 53 Правил користування
електричною енергією для населення, у
разі виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією складається акт,
який підписується представником
енергопостачальника та споживачем. У
разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представника
енергопостачальника.

Згідно п. 3.1 Методики визначення обсягу
та вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженої
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 04.05.2006 р. № 562, позивачем за формулою
2.7 проведено розрахунок вартості
електроенергії, спожитої з порушенням
Правил користування електричною
енергією для населення за період з
20.05.2013 року по 10.06.2013 рік на суму 457 грн. 70
коп. (а.с. 29).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
вищевказана заборгованість за актом
порушень від 10.06.2013 року та
заборгованість за спожиту електричну
енергію позивач просив стягнути з
відповідача ОСОБА_2, а як убачається із
матеріалів справи, договір НОМЕР_1 про
користування електричною енергією
було укладено із споживачем ОСОБА_6 (а.с.
27), якій надсилалися вимоги про явку на
засідання комісії з розгляду актів
порушень та про сплату заборгованості
(а.с. 31, 32).

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а згідно ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Оскільки будь-яких вимог до
ОСОБА_6 не заявлено, тому суд першої
інстанції прийшов до висновку, що позов
до ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК
Українипід час ухвалення рішення суд
вирішує чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Колегія суддів зазначає, що з
матеріалів справи вбачається, що
договір на поставку електроенергії за
адресою: АДРЕСА_1 підписано 13.07.2004 р.

Лічильник №070733 за вказаною адресою
встановлено 30.04.2010 р.

Акт про порушення, а саме самовільне
підключення після відключення, поза
приладом обліку складено 10.06.2013 р.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 з 25.03.2004 р.

Таким чином, знайшли підтвердження
доводи апеляційної скарги, що вчинення
споживачем дій у відповідь на дії
енергопостачальника, а саме:
постачання електричної енергії
споживачеві, електроспоживання, оплата
рахунків за спожиту електричну енергію
підтверджують договірні
правовідносини між споживачем і
енергопостачальною організацією.

З огляду на фактичні обставини справи ,
а саме те, що відповідач, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за
цією адресою, користується
електроенергією та не заперечував
проти порушення ПКЕЕН, він є
зобов'язаним відповідно до ст. 509 ЦК
України сплатити вартість
необлікованої електроенергії,
спожитої з порушенням ПКЕЕН, оскільки
згідно до п. 48 Правил споживач несе
відповідальність згідно із
законодавством за, зокрема, порушення
правил користування електричною
енергією, розкрадання електричної
енергії у разі самовільного
підключення до електромереж і
споживання електричної енергії без
приладів обліку.

Таким чином доводи апеляційної скарги
судом апеляційної скарги прийняті до
уваги, оскільки ПАТ «Київенерго» надав
належні та допустимі докази на
підтвердження того, що відповідач
ОСОБА_2, який мешкає та зареєстрований
за вказаною адресою, є фактичним
споживачем електроенергії, з огляду на
що повинен сплатити вартість спожитої
та необлікованої електроенергії,
спожитої з порушенням ПКЕЕН.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги знайшли
підтвердження матеріалами справи, в
зв'язку з чим наявні підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
у справі.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
необґрунтованими висновки районного
суду про наявність правових підстав
для відмови в задоволенні позовних
вимог ПАТ «Київенерго».

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти, належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції у цій справі, що є наслідком
для його скасування та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315 та 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» - Жекової Ганни Іванівни -
задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 30 квітня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію та за
електроенергію, спожиту з порушенням
правил користування електричною
енергією для населення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго»заборгованість за спожиту
електроенергію у розмірі 687 грн. 41 коп.,
заборгованість за не обліковану
електричну енергію в сумі 457 грн. 70 коп.,
3% річних та інфляційну складову боргу у
розмірі 105 грн. 68 коп., а всього стягнути
1250,79 грн. (Одну тисячу двісті п'ятдесят
гривень 79 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго»судовий збір у розмірі 243,60
грн. (Двісті сорок три гривні 60 коп.)

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: