Справа № 464/5215/14-ц
пр.№ 2/464/1313/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2014 Сихівський районний суд м. Львова
в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

за участю секретаря Жили М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна», Публічного акціонерного
товариства «Львів-Авто» про
відшкодування шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 05.09.2013 року на пішохідному переході
по вул. Зубрівській, 31 у м. Львові на неї
здійснив наїзд автомобіль марки «ВАЗ»,
д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2
вказаний автомобіль належить на праві
власності ПАТ «Львів-Авто» та
цивільно-правова відповідальність
його водія застрахована ПАТ «Інго
Україна». У зв'язку з даною подією вона
зазнала численних травм та з 05.09.2013 року
по 02.10.2013 року перебувала на лікуванні у
8-ій клінічної лікарні м. Львова. На
лікування нею витрачено 10 871,23 грн.
Вказувала, що їй було заподіяно також
моральну шкоду, яка полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких вона зазнала,
пережитому стресі, зміні звичного
способу життя через втрату
працездатності, потребі тривалого
лікування та реабілітації. Моральну
шкоду оцінює в розмірі 100 000,00 грн. З
урахуванням наведеного, просила суд
стягнути з відповідачів майнову шкоду
в сумі 10 871,23 грн. та моральну шкоду в
сумі 100 000,00 грн., завдану ушкодженням
здоров'я джерелом підвищеної
небезпеки.

В судове засідання позивач та її
представник не з'явилися, надали суду
заяви, якими позов підтримали, просили
вимоги задовольнити в повному обсязі
та розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача ПАТ «АСК «Інго
Україна» в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, згідно з
якою просив справу розглядати за його
відсутності. За час розгляду справи
позов визнавав частково, а саме в
частині матеріальної шкоди не
заперечував проти відшкодування суми в
розмірі 9 710,35 грн. згідно зі звітом про
експертну оцінку відшкодування шкоди у
зв'язку з лікуванням позивача, а також в
частині моральної шкоди - 5 000,00 грн. в
межах ліміту відповідальності
страховика. Вказував, що на момент
звернення позивача до суду з вказаним
позовом термін виплати страхового
відшкодування ще не сплинув, тому таке
не було виплачене позивачу.

Представник відповідача ПАТ
«Львів-Авто» в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, згідно з
якою просив справу розглядати за його
відсутності. За час розгляду справи
позов не визнавав з огляду на те, що
належний відповідачу автомобіль
застрахований ПАТ «АСК «Інго Україна»
та заподіяну позивачу шкоду має
відшкодовувати страховик.

За наведених обставин, суд вважає за
можливе на підставі ст. 169 ЦПК України
провести розгляд справи за відсутності
сторін на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, з'ясувавши дійсні
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до переконання,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.09.2013 року о 14:30 год. у м. Львові на вул.
Зубрівській, 32 водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер
НОМЕР_2, здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_1, 1966 р.н., яка отримала тілесні
ушкодження, після чого була
госпіталізована у медичний заклад.
Наведене підтверджується витягом з
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000713 від 16.09.2013
року.

Згідно зі свідоцтвом про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що кримінальне
провадження відносно ОСОБА_2 за
підозрою у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України, було закрите у зв'язку зі
смертю підозрюваного.

Нормами ст. 1187 ЦК України визначено, що
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Таким чином, у правовідносинах щодо
відшкодування шкоди, заподіяної
джерелом підвищеної небезпеки, діє
презумпція винуватості особи, яка
заподіяла таку шкоду.

В силу положень ч. 1 ст. 1172 юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

В п. 6 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснив, що особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових
відносинах на підставі трудового
договору (контракту) і завдала шкоди
життю чи здоров'ю у зв'язку з
використанням транспортного засобу, що
належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно
(частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи,
автомобіль марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2
належить на праві власності
відповідачу ПАТ «Львів-Авто». Вказане
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від
22.10.2004 року.

Станом на дату ДТП ОСОБА_2 перебував у
трудових відносинах з ПАТ «Львів-Авто»,
що підтверджується характеристикою
останнього з місця роботи від 21.10.2013
року за № 255.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно з полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 25.04.2013 року №
АС/1646694 цивільно-правова
відповідальність водія автомобіля
марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, належного ПАТ
«Львів-Авто» на праві власності, була
застрахована ПАТ «АСК «Інго Україна»
та даний автомобіль є забезпеченим
транспортним засобом.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 23.1 ст. 23 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є,
зокрема, шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 даного Закону у
зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та
необхідність їх здійснення мають бути
підтверджені документально
відповідним закладом охорони здоров'я.

Роз'ясненнями, наданими у п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», визначено, що
розмір витрат на ліки, лікування,
протезування (крім протезів із
дорогоцінних металів), предмети
догляду за потерпілим визначається на
підставі виданих лікарями рецептів,
довідок або рахунків про їх вартість.

Судом встановлено, що у зв'язку з
отриманими тілесними ушкодженнями
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки в період з 05.09.2013 року по
02.10.2013 року позивач ОСОБА_1 перебувала
на лікуванні у Комунальній 8-ій міській
клінічній лікарні, що стверджується
довідками вказаної медичної установи.

У зв'язку з цим позивачем відповідно до
наданих в матеріали справи фіскальних
чеків та квитанцій були понесені
витрати на придбання ліків,
діагностику на суму 10 871,23 грн.

При цьому, відповідно до звіту
лікаря-експерта про експертну оцінку
відшкодування шкоди у зв'язку із
лікуванням потерпілої ОСОБА_1
пред'явлені чеки зазначають назви та
кількість медикаментів і засобів
медичного призначення, предметів
гігієни, догляду та інших товарів і
послуг, що були придбані (оплачені)
пацієнткою для діагностики і
лікування. Сума, затрачена на їх
придбання, складає 10 447,10 грн., з них
медикаменти і засоби медичного
призначення, що застосовуються при
діагностиці і лікуванні отриманих
травм або їх наслідків - 9 710,35 грн. Решта
- не мають безпосереднього відношення
до травми.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Приписами ст. 36 Закону визначено, що
страховик, керуючись нормами цього
Закону, приймає вмотивоване рішення
про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

В матеріалах справи міститься
розрахунок від 12.06.2014 року № 120223
відшкодування шкоди у зв'язку з
лікуванням потерпілої ОСОБА_1, згідно з
яким страховиком узгоджено суму
страхового відшкодування за страховим
випадком в розмірі 9 710,35 грн.

Згідно з копією заяви про виплату
страхового відшкодування така була
подана позивачем до ПАТ «АСК «Інго
Україна» 05.06.2014 року та станом на день
винесення рішення визначений Законом
термін для виплати страхового
відшкодування сплинув. Проте, сума
страхового відшкодування не була
виплачена відповідачем ПАТ «АСК «Інго
Україна» на користь позивача.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що
позивачу заподіяна шкода ушкодженням
здоров'я, розмір витрат на лікування
підтверджено відповідними доказами,
суд приходить до переконання про
обґрунтованість вимог щодо стягнення
матеріальної шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я та викликаної
необхідністю придбання ліків, а відтак
і про необхідність часткового
задоволення вказаних вимог в розмірі,
визначеному звітом лікаря-експерта про
експертну оцінку відшкодування шкоди у
зв'язку із лікуванням потерпілої
ОСОБА_1 в сумі 9 710,35 грн.

Водночас, оскільки шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
належним відповідачу ПАТ «Львів-Авто»,
цивільно-правова відповідальність
водія належного ПАТ «Львів-Авто»
транспортного засобу застрахована
відповідачем ПАТ «АСК «Інго Україна»
та ліміту відповідальності страховика
за полісом достатньо для покриття
заподіяної шкоди, страховиком не
виплачене страхове відшкодування у
визначені законодавством терміни, сума
заподіяної позивачу ушкодженням
здоров'я шкоди підлягає стягненню з
відповідача ПАТ «АСК «Інго Україна».

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено,
що моральна шкода, завдана каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, може
бути відшкодована одноразово або
шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності до норм ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Положеннями п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» визначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з п. 4 даної Постанови у позовній
заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Пунктом 5 Постанови № 4 передбачено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить. Особа (фізична чи
юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що діями ОСОБА_2, що
перебував у трудових відносинах з
відповідачем ПАТ «Львів-Авто», які
виражаються в ушкодженні здоров'я
позивача, останній заподіяна моральна
шкода, яка виражається у фізичних,
моральних та душевних стражданнях і
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я. Зокрема, судом встановлено, що
ОСОБА_1 було заподіяно середньої
тяжкості тілесні ушкодження, остання
перенесла стрес, змінився її звичний
спосіб життя через втрату
працездатності, позивач потребувала
тривалого лікування та реабілітації.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що вказаними
діями позивачу заподіяна моральна
шкода, а тому вимоги по відшкодуванню
такої шкоди є законними та
обґрунтованими.

З урахуванням наведеного, виходячи з
характеру дій співробітника
відповідача ПАТ «Львів-Авто», глибини
фізичних, моральних та душевних
страждань ОСОБА_1, стану її здоров'я,
тяжкості вимушених змін у її життєвих
стосунках та зусиль, необхідних для
відновлення попереднього стану,
враховуючи вимоги розумності,
виваженості та справедливості, суд
вважає, що розмір відшкодування
моральної шкоди в сумі 40 000,00 грн. є
обґрунтованим.

При цьому, ст. 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховиком (у
випадках, передбачених підпунктами "г"
і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту
41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Згідно з п. 9.3 ст. 9 даного Закону розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілих, становить
100 тисяч гривень на одного потерпілого.

За наведених обставин, відповідач ПАТ
«АСК «Інго Україна» обмежений у
відшкодуванні заподіяної позивачу
моральної шкоди сумою в розмірі 5 000,00
грн., яка підлягає стягненню з
останнього на користь позивача.

Решта суми моральної шкоди в розмірі 35
000,00 грн. в силу приписів ст. 1194 ЦК
України підлягає стягненню на користь
позивача з ПАТ «Львів-Авто».

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняються позивачі -
за подання позовів про відшкодування
шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також смертю
фізичної особи.

Оскільки позивач при зверненні до суду
з вказаним позовом від сплати судового
збору звільнена, з відповідачів на
користь держави необхідно стягнути 497,04
грн. судових витрат пропорційно до
задоволеної частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
23, 1167, 1168, 1187, 1194, 1195 Цивільного кодексу
України, п.п. 2, 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
№ 6, п.п. 3-5, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4, п. 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 4, ст.ст. 10, 11, 60, 61,
81, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна»,
Публічного акціонерного товариства
«Львів-Авто» про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я, -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, в розмірі 9 710,35
грн. (дев'ять тисяч сімсот десять
гривень 35 коп.) та моральну шкоду в
розмірі 5 000,00 (п'ять тисяч гривень 00
коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Львів-Авто» на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 35 000,00
(тридцять п'ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» на користь
держави судові витрати в розмірі 147,12
грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Львів-Авто» на користь
держави судові витрати в розмірі 349,92
грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: