У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 16 липня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 вересня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення заборгованості по аліментах
та неустойки за прострочення сплати
аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 16 липня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
пеню в розмірі 8 684 грн 14 коп. за
прострочення сплати аліментів.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 вересня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилено, рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 16
липня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з нього
на користь позивачки пені в розмірі 8 684
грн 14 коп., зменшивши стягнуту суму до
1 000 грн, а ухвалу суду апеляційної
інстанції скасувати.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 16 липня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 вересня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення заборгованості по аліментах
та неустойки за прострочення сплати
аліментів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур