Справа №601/1347/14-ц
Провадження № 2/601/575/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року Кременецький
районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючої Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

за участю представників позивача
ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його
представника - адвоката ОСОБА_4,

представника третьої особи -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременці
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_3, третьої особи - Кременецької
міської ради про визнання майна
самочинно збудованим та про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним
вище позовом. Вказав, що йому на праві
власності належить 31/50 частина
будинковолодіння у АДРЕСА_1 та земельні
ділянки площею 0,2032 га для ведення
особистого селянського господарства
та площею 0,1000 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. На
належній йому земельній ділянці
знаходиться гараж, яким користується
ОСОБА_3. Даний гараж був самовільно
збудований ОСОБА_7 орієнтовно в 1975 році,
а пізніше переданий ОСОБА_3.

Відповідачі порушують його
конституційне право на вільне
користування та розпорядження
приватною власністю, тому просить
визнати гараж самочинним будівництвом,
зобов»язати відповідачів знести
самовільно зведений гараж, та стягнути
на його користь судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав позов свого
довірителя з підстав викладених у
позовній заяві та пояснив, що позивач
хоче окультурити свою земельну
ділянку, а тому просить знести
самочинно збудований гараж.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що спірний
гараж був збудований ОСОБА_7 в 1969 році,
він купив його у ОСОБА_7 в 1975 році. Земля
тоді належала міській раді, а не ОСОБА_6.
На протязі сорока років користується
цим гаражем та ніколи перешкод
позивачу не чинив. В 2011 році він
звернувся до міської ради щоб
приватизувати гараж і тоді йому стало
відомо, що його гараж знаходиться на
земельній ділянці позивача, хоча
позивач коли здійснював приватизацію
його про це не повідомив. Просить в
позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання
не з'явився, надіславши на адресу суду
відзив до позову, в якому вказує, що на
початку 1970 року ним дійсно було
побудовано гараж на земельній ділянці
біля будинку АДРЕСА_2, де проживала його
сім'я. Дозвільних документів на
будівництво він не отримував, оскільки
йому не було відомо про власника
земельної ділянки, а гараж будувався,
як тимчасова споруда. У 1973 році
вказаний гараж ОСОБА_7 віддав ОСОБА_3, і
з цього часу ним не користується. А тому
вважає, що не являється належним
відповідачем по справі і просить
справу слухати за його відсутності.

Представник третьої особи ОСОБА_5 позов
не визнала та пояснила, що спірний
гараж побудований в сімдесятих роках, є
капітальною спорудою і ним
користується ОСОБА_3. Коли
здійснювалася приватизація земельної
ділянки то ОСОБА_6 вказав, що гараж його.

Суд, дослідивши представлені докази,
заслухавши учасників судового процесу,
прийшов до висновку що в задоволені
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Згідно з положеннями статтей 16, 391, 386 ЦК
України власник має право звернутись
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який враховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом знесення
будівлі в разі порушення прав власника
і неможливості усунення цих порушень
іншим способом.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК і роз»яснень
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, викладених в п.4
постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами ст.376 ЦК
(про правовий режим самочинного
будівництва)», житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотним порушенням
будівельних норм і правил. Частина 4
цієї ж статті передбачає, що в разі
порушення таким будівництвом прав
інших осіб, майно підлягає знесенню
особою, яка здійснила самочинне
будівництво, або за її рахунок. При
цьому знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності (п.22
пост.).

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно за № 20658592
від 22.10.2008 року вбачається, що ОСОБА_6 на
підставі договору дарування Р№
4093/12.09.2008/, посвідченого приватним
нотаріусом Кременецького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 належить
на праві приватної власності 31/50
частина житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташований у АДРЕСА_1
(а.с. 6).

З Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №013483
випливає, що ОСОБА_6 на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 12.09.2008 року за № 4095, посвідченого
приватним нотаріусом Кременецького
районного нотаріального округу ОСОБА_8
є власником земельної ділянки площею
0,2032 га у межах згідно планом, що
розташована у АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства
(а.с. 8).

З Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №013482
випливає, що ОСОБА_6 на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 12.09.2008 року за № 4095, посвідченого
приватним нотаріусом Кременецького
районного нотаріального округу ОСОБА_8
є власником земельної ділянки площею
0,1000 га у межах згідно планом, що
розташована у АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд (а.с.
9).

З акту обстеження, проведеного 22.05.2013
року депутатом Кременецької міської
ради ОСОБА_9 слідує, що ОСОБА_3
користується гаражем, що розташований
у АДРЕСА_1 протягом останніх 40 років.
ОСОБА_10 має бажання приватизувати
даний гараж та земельну ділянку, яка
знаходиться в його користуванні.
Сусіди ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, а також
директор будинку творчості вказали, що
претензій, як до власника гаража до
ОСОБА_3 не має (а.с. 10-11).

В обгрунтування позову позивач
посилався на те, що спірна споруда, яка
побудована на його земельній ділянціі,
порушує його права на повноцінне
користування земельною ділянкою. Однак
жодного доказу на підтвердження своїх
доводів позивач не навів.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК, ст.3 ЦПК кожна особа
має право на захист свого цивільного
права лише в разі його порушення.

Позивач не навів і судом не здобуто
жодних доказів порушення
відповідачами будь-яких його прав чи
охоронюваних законом інтересів.

За таких обставин суд вважає, що у
позові ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 16, 376, 391 ЦК України,
ст.ст. 4,10,60,88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3,
третьої особи - Кременецької міської
ради про визнання гаража самочинним
будівництвом та про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою, що в
м. Кременці по вул. Горького,10
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду

Тернопільської області через
Кременецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: