Справа № 752/3690/14-ц
Провадження по справі № 2-п/752/43/14
У Х В А Л А

15.10.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі: Головуючого судді
Антонової Н.В., при секретарі Ляліній
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя, припинення права
власності на частку у спільному майні
та про визнання права власності на 1/6
частину квартири, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 18.01.2008 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, припинення права власності
на частку у спільному майні та про
визнання права власності на 1/6 частину
квартири - задоволено у повному
обсязі, позбавлено відповідача права
власності на 1/6 частину квартири,
визнано за позивачем право власності
на 1/3 частину квартири, зобов'язано
позивача виплатити відповідачеві
компенсацію в розмірі 63 125,00 грн., яку
внесено ОСОБА_2 на депозитний рахунок.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про перегляд заочного рішення
від 18.01.2008 року. В обґрунтування заяви
зазначив, що про наявність справи в
провадженні суду не був повідомлений
належним чином, про що свідчать
повістки про виклик до суду, які
поверталися без вручення адресату,
наявні в матеріалах справи. Вказав, що
за зазначеною в позовній заяві адресою
давно не проживає, про що достеменно
відомо позивачу.

Крім того, вказав, що позивач внесла
кошти не на депозитний рахунок суду, а
на відкритий нею власний депозитний
рахунок, що унеможливлює виконання
рішення. За таких обставин, просив
рішення від 18.01.2008 року скасувати.

В судовому засіданні заявник та його
представник заяву підтримали та
просили задовольнити. Зазначили, що
позивачка умисно зняла кошти з рахунку,
що унеможливлює виконання рішення
суду.

Позивач та її представник в судовому
засіданні проти задоволення заяви
заперечували. Вказали, що належних
доказів того, що відповідач не знав та
не міг знати про наявність вказаного
рішення до заяви не долучено, інших
достатніх підстав для скасування
рішення в заяві не наведено.

Дослідивши заяву, заслухавши думку
сторін, з'ясувавши обставини, на які
посилається заявник, як на підставу
перегляду заочного рішення, суд дійшов
висновку, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає
скасуванню за наявності двох умов
разом:

1) якщо судом буде встановлено, що
відповідач, тобто заявник, не з'явився у
судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач
(заявник у цьому провадженні) мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування
заочного рішення судом встановлено, що
суд належним чином повідомляв
відповідача про час та місце розгляду
справи, шляхом здійснення публікації в
засобах масової інформації.

Згідно ст. 74 ЦПК України, в редакції, що
діяла на момент винесення рішення, з
опублікуванням оголошення про виклик
відповідач вважається повідомленим
про час і місце розгляду справи.

Як вбачається з примірника газети
Урядовий кур'єр в матеріалах справи,
ОСОБА_1 викликали до суду для розгляду
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя, припинення права
власності на частку у спільному майні
та про визнання права власності на 1/6
частину квартири.

З огляду на таке, суд не приймає до
уваги посилання сторони заявника на
необізнаність з наявністю в
провадженні суду вказаної цивільної
справи.

Розглядаючи другу умову для скасування
заочного рішення суд виходив з того, що
відповідно до ст. 232 ЦПК України
відповідач у своїй заяві про перегляд
заочного судового рішення повинен
зазначити такі обставини та такі
докази на їх підтвердження, що якби
вони були відомі суду при ухваленні
заочного рішення, суд прийшов би до
іншого висновку ухвалив би принципово
інше рішення.

Дослідивши заяву, суд дійшов висновку,
що відповідач не надав конкретних
доказів, які б могли слугувати для суду
підставою для винесення принципово
іншого рішення.

Посилання відповідача на те, що позивач
неправомірно зняла грошові кошти,
внесені нею на рахунок в якості
компенсації за припинення права
власності на частину майна, не
приймаються судом до уваги, оскільки
стосуються процесу виконання рішення
суду після його ухвалення та можуть
слугувати підставою для їх стягнення в
іншому порядку.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач не долучив до заяви доказів,
які мають вирішальне значення
перегляду заочного рішення, суд дійшов
висновку, що заява про перегляд
заочного рішення задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 224, 228, 231, 232 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, припинення права власності
на частку у спільному майні та про
визнання права власності на 1/6 частину
квартири - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ст.
294 ЦПК.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя