Єдиний унікальний номер №243/2315/14
Номер провадження №2/243/5287/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

« 10» листопада 2014 року
м.
Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Бондаренко О.В.

за участю:

Позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_3, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області з позовною заявою до
ОСОБА_2, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим,
що йому, ОСОБА_1, згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 01.07.2002
року, виданого державним нотаріусом
першої Слов'янської державної
нотаріальної контори, належить на
праві приватної власності трикімнатна
квартира АДРЕСА_1. Крім нього у
зазначеній квартирі також
зареєстровані як члени родини його
батько ОСОБА_3 та брат ОСОБА_2 -
відповідач по справі. Останній не
проживає в даній квартирі, його
особистих речей в квартирі немає,
спірною квартирою він не цікавиться.
Перешкод у користуванні квартирою
відповідачу не чинили. Відповідач
добровільно спірним жилим приміщенням
не користується біля 12 років без
поважних причин. У зв'язку з викладеним
позивач просив визнати відповідача
втратившим право користування
квартирою АДРЕСА_1

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні
підтримав заявлені позовні вимоги,
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі, не заперечував проти винесення
заочного рішення, зазначив, що ОСОБА_2
не проживає у спірній квартирі з 1989
року. Відповідач знявся з реєстрації в
квартирі АДРЕСА_1 після свого
одруження. В 2002 році, зі згоди позивача,
ОСОБА_2 знову був зареєстрований за
вказаною адресою, але фактично там не
мешкав, реєстрація йому була потрібна
для виїзду за кордон. З моменту
реєстрації у спірній квартирі,
відповідач будь-якої участі у витратах
пов'язаних з утриманням та ремонтом
квартири, сплатою житлово-комунальних
послуг не приймав. Всі ці витрати і по
теперішній час несуть позивач та його
батько. Жодних особистих речей
відповідача в спірній квартирі немає.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання
не з'явився, про час, дату і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Ухвалою суду від 06.11.2014 року до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучений співвласник
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3.(а.с.20)

Третя особа, ОСОБА_3, в судове засідання
не з'явився, про час, дату і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, надав суду заяву з
проханням розглянути справу без його
участі, проти задоволення позовних
вимог не заперечував (а.с.24).

Суд, вислухавши пояснення
позивача, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до переконання, що позов ОСОБА_1, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, у ході судового засідання
достовірно було встановлено, що ОСОБА_1
та ОСОБА_3 є співвласниками квартири за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
Слов'янським міськвиконкомом 28.06.1994р.,
зареєстрованого в Слов'янському бюро
технічної інвентаризації, 08.07.1994 року
за реєстровим номером - 5430/7, та згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 01.07.2002 року, виданого
державним нотаріусом першої
Слов'янської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого по праву
приватної власності за ОСОБА_1 за №5430/12
«а»-15.8 від 02.07.2002р. (а.с.3).

ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою про склад сім'ї від 10.10.2014р.,
виданої товариством з обмеженою
відповідальністю «Цидило і К» (а.с.4).

Судом встановлено, що відповідач вибув
з даної квартири за власним бажанням та
з грудня 2002 року в квартирі не з'являвся
та не цікавився її станом. Перепон у
користуванні житлом йому ніхто не
чинив.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сім'ї права
користування жилим приміщенням, яке
належить громадянинові на праві
власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад 1 рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або
законом.

Судом встановлено, що відповідач не
мешкає в квартирі АДРЕСА_1 в
добровільному порядку виписатися з
вказаної квартири не бажає.

Як вбачається з акту комітету
мікрорайону «Артема-Лісний» м.
Слов'янська, виданого 14 жовтня 2014 року
головою комітету ОСОБА_4, та складеного
в присутності свідків - сусідів ОСОБА_5
та ОСОБА_6, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1
фактично на теперішній час не проживає
з грудня 2002 року і його особистих
речей у вказаній квартирі немає(а.с.5).

Викладене в акті також підтверджується
показаннями свідків.

Так, допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7, пояснила, що мешкає у
АДРЕСА_2 і є сусідкою позивача з 1969 року,
зазначила, що в квартирі НОМЕР_1 окрім
позивача проживає, також, його батько -
ОСОБА_3. Вказала, що ОСОБА_2 є рідним
братом позивача та більш ніж 5 років у
спірній квартирі не проживає. В
квартирі НОМЕР_1 вона була тиждень тому,
особистих речей відповідача там не
бачила. Де на теперішній час він мешкає
їй невідомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 вказав, що мешкає у АДРЕСА_3 і є
сусідом позивача з 1978 року, пояснив, що
в квартирі НОМЕР_1 мешкає позивач зі
своїм батьком. Вони живуть вдвох
приблизно з 1987 року, після того як
ОСОБА_2- брат позивача, одружився.
Зазначив, що відповідач приходив у
гості, але не проживав у спірній
квартирі. Останнього разу в квартирі
НОМЕР_1 свідок був у листопаді 2014 року,
особистих речей відповідача там не
бачив. Все, що зазначено в акті,
відповідає дійсності.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані
і підлягають повному задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації
понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК
України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_3, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування квартирою
за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається в Апеляційний суд
Запорізької області через Слов'янський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
12 листопада 2014 року.

Суддя
Н.О. Чемодурова