Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3691/14
Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.
Суддя-доповідач: Маловічко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Кредитної
спілки «Аккорд» в особі представника
Велікданова Сергія Костянтиновича на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року у
справі за позовом Кредитної спілки
«Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
, -

В С Т А Н
О В И Л А:

В квітні 2012 року КС «Аккорд»
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 27.06.2007 року між КС
«Аккорд» та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
останній отримав кредитні кошти в
розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом, які
нараховуються на фактичний залишок
суми кредиту, виходячи з розрахунку
0,14247 за кожний день користування
кредитом. Договором передбачена сплата
пені у разі несвоєчасного виконання
зобов»язань за кредитним договором в
розмірі 0,5% від суми простроченої
заборгованості за кожний день
прострочення. Згідно з графіком
платежів позичальник зобов»язався
повернути кредитні кошти та нараховані
проценти до 20.06.2008р. Свої зобов'язання
за кредитним договором ОСОБА_3 не
виконував належним чином, в зв'язку з
чим утворилась заборгованість в
розмірі 5755,03 грн., яку позивач просив
стягнути на його користь.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду КС «Аккорд» в
особі представника Велікданова С.К.
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на необґрунтованість
судового рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального права, просив його
скасувати і ухвалити нове, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
відповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 27.06.2007 року між
кредитною спілкою "Аккорд" та ОСОБА_3
був укладений договір № 994/Зап, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 3000 грн., який зобов'язувався
повертати з нарахованими процентами в
терміни та розмірах, передбачених
рекомендованим графіком платежів.
Грошові кошти позичальник отримав на
побутові потреби ( а.с. 7).

Кінцевий термін повернення
грошових коштів згідно
рекомендованого графіку платежів, який
є невід'ємною частиною договору, 20
червня 2008 року ( а.с. 7).

Інших погоджених сторонами
графіків платежів позивачем не надано.

Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку. При
цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Оскільки за умовами договору
погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного 20 числа місяця, початок
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником свого зобов'язання.
Позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися за кожний черговий
платіж з моменту порушення строку його
погашення ( така правова позиція
викладена у Постанові Верховного Суду
України № 6-116ц13 від 06 листопада 2013 року)

Як зазначалось вище, між
сторонами укладено кредитний договір
№ 994/Зап із узгодженим графіком
виконання кредитних зобов'язань з 27
червня 2007 року по 20 червня 2008 року, з
визначенням виконання зобов'язань
шляхом щомісячних платежів, останній з
яких підлягав сплаті в строк до 20
червня 2008 року.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованості
відповідачем було здійснено три
платежі: 21.09.2007р. на суму 1460,02 грн.,
08.10.2007р. - на суму 350 грн., 08.11.2007р. - 340 грн. (
а.с. 4). Вказані платежі підтверджуються
також наданими відповідачем
квитанціями ( а.с. 44). Отже порушення
відповідачем умов кредитного договору
підтверджується матеріалами справи та
відповідачем не оспорюється.

Разом з тим, останній платіж
відбувся 08.11.2007р., про що було відомо
позивачу. Однак позов ним пред'явлено
до суду тільки 27 квітня 2012 року, тобто з
пропуском трирічного строку позовної
давності.

Відповідач заявив клопотання про
застосування строку позовної давності,
яке було викладено у його заяві про
скасування первісно ухваленого у цій
справі заочного рішення ( а.с. 34) та яке
він підтримував в ході подальшого
розгляду справи після скасування
вказаного заочного рішення, що
відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у позові.

Вивчивши матеріали справи та
врахувавши її обставини, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог, оскільки КС "Аккорд" пропущено
строк позовної давності.

Обгрунтовуючи поважність причин
пропуску строку позовної давності в
своєму клопотанні від 01.06.2012р., позивач
вказував на те, що всі кредитні
договори вилучались слідчими органами
в ході розслідування кримінальної
справи ( а.с.20-21).

Однак колегія суддів не
погоджується з доводами вказаного
клопотання про те, що знаходження
оригіналів кредитних справ у слідчому
відділенні перериває чи поновлює строк
позовної давності, оскільки позивач не
був позбавлений права взяти копії
документів, які знаходились у слідчих
органах і своєчасно, в межах строку
позовної давності, звернутися до суду.

Також, згідно інформації
слідчого управління МВС України в м.
Києві від 09 вересня 2011р., всі кредитні
договори були повернуті Кредитній
спілці 15.04.2010р., а позов подано до суду
лише 27.04.2012р., тобто через два роки після
повернення документації ( а.с. 24).

Отже, колегія суддів вважає, що
посилання позивача на вищеназвані
обставини не доводить поважність
причин пропуску строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги про те,
що судом безпідставно не взято до
уваги, що сторонами був збільшений
строк позовної давності, також є
неспроможними та правильно не
враховані судом.

Так, КС "Аккорд" зазначає про те,
що в Положенні про кредитування членів
кредитної спілки "Аккорд" передбачено
збільшення строку позовної давності за
споживчими кредитними договорами до 10
років, з яким відповідач був
ознайомлений як член кредитної спілки,
тобто вважає, що сторони домовились про
збільшення строку позовної давності.

Дійсно у Положенні про
кредитування членів кредитної спілки
«Аккорд» у п. «е» розділу 3 визначено, що
термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, пені за
споживчими кредитними договорами
сторонами встановлюється тривалістю 10
років, проте вказане Положення не
містить підпису відповідача, вчиненням
якої він підтвердив би узгодження
такого збільшення позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК
України, позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленості сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається в письмовій формі.

Проте, письмовий кредитний
договір № 994/Зап від 27.06.2007р. не містить
умов про збільшення строку позовної
давності, а також між сторонами не
укладалось будь-якої додаткового угоди
про збільшення цього строку.

Тому є неприйнятними вказані
доводи апеляційної скарги, оскільки не
можна вважати застереження про
ознайомлення позичальника з
Положенням про умови кредитування
членів КС узгодженням між сторонами
збільшеного строку позовної давності
або укладенням письмового договору про
збільшення строку позовної давності у
розумінні ст. 259 ЦК України.

Виходячи з вимог змагальності
сторін, обов'язків доказування і
подання доказів, колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують його законність, підстав
для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Аккорд» в особі представника
Велікданова Сергія Костянтиновича
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.