Номер провадження: 22-ц/785/7294/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П,

Кононенко Н.А,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання представника
заявника апеляційної скарги ОСОБА_4,
яка діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_5, про призначення у справі
судово-медичної
психолого-психіатричної експертизи у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4,
яка діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про визнання
недійсним заповіту, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 02 липня 2014
року,

встановила:

20 травня 2014 року ОСОБА_4, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
звернулася до суду позовом, в якому
ставила питання про визнання недійсним
заповіту, складеного ОСОБА_6 на ім'я
ОСОБА_3 та накладення арешту на
квартиру за адресою АДРЕСА_2, про
заборону Третій одеській державній
нотаріальній конторі м. Одеси видавати
свідоцтво на право власності
вищевказаної квартири по заповіту.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
13 грудня 2013 року була відкрита спадщина
внаслідок смерті рідної бабусі -
ОСОБА_6, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1,
дана квартира належала їй на праві
приватної власності, відповідно до
свідоцтва від 12 січня 2009 року, виданого
Київською райдержадміністрацією м.
Одеси.

Після смерті спадкодавця, ОСОБА_4,
звернулася до державного нотаріуса
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, де дізналась, що
бабуся заповідала усе належне їй майно
відповідачу ОСОБА_3

Однак, ОСОБА_4 вважала, що вказаний
заповіт повинен бути визнаний
недійсним, оскільки під час його
складання та підписання ОСОБА_6,
внаслідок хвороби, прийняття
медикаментів та під впливом сторонніх
осіб, не усвідомлювала значення своїх
дій в повній мірі.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні
позов не визнав, просив у його
задоволенні відмовити та пояснив суду,
що заповіт був складений та
посвідчений державним нотаріусом, свої
дії спадкодавець розуміла, психічними
захворюваннями не страждала, правочин
вчинено відповідно до закону, а отже
волевиявлення спадкодавця
розпорядитися своїм майном, як це
вказано у заповіті, було вільним.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 02 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 були залишені без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування вищевказаного
рішення та ухвалення нового, яким її
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалено із порушенням норм
процесуального права.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_4
заявила клопотання про призначення у
справі судово-медичної
психолого-психіатричної експертизи, на
вирішення якої поставити питання про
те, чи розуміла значення своїх дій та чи
могла керувати ними ОСОБА_8 у період
підписання заповіту.

Проведення експертизи просила
доручити Одеському науково-дослідному
інституту судових експертиз.

Перевіривши законність і
обґрунтованість даного клопотання,
заслухавши доповідача, доводи
клопотання, заперечень проти нього,
колегія суддів дійшла висновку про
необхідність відмови в задоволенні
клопотання, виходячи з наступних
підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 143 ЦПК України
експертиза призначається для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо.

При цьому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.
145 ЦПК України для з'ясування
психічного стану особи призначення
експертизи є обов'язковим за
клопотанням хоча б однієї із сторін у
справі.

Вирішуючи питання по заявленому
клопотанню, колегія суддів виходить із
наступного.

Так, в матеріалах справи мається копія
спадкової справи ОСОБА_6, яка була
досліджена в судовому засіданні та із
якої вбачається, що заповіт відповідає
вимогам законодавства на час його
складання.

Разом з тим, заявляючи клопотання про
призначення судової експертизи,
заявник апеляційної скарги ОСОБА_4
надала також до суду клопотання про
витребування доказів у справі, а саме:
із Приватної психіатричної клініки
«Salus Populi Supremalex» - медичну карту
амбулаторного хворого ОСОБА_6, із
Одеського обласного
психоневрологічного диспансеру,
Одеського міського
психоневрологічного диспансеру,
Одеського обласного наркологічного
диспансеру - медичної документації про
проходження лікування амбулаторного
хворого ОСОБА_6, оскільки на її думку
остання проходила лікування у
зазначених закладах (а.с.111).

Однак, до суду апеляційної інстанції
заявник апеляційної скарги та її
представник ОСОБА_9 двічі не з'явились.

При цьому, розгляд справи, який був
призначений на 30.09.2014 року, був
відкладений за клопотанням
представника ОСОБА_9 на 21.10.2014 року, на
09.30 год. (а.с.99, 113).

Однак, у вказане судове засідання ні
заявник апеляційної скарги, ні її
представник не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили.

Разом з тим, до суду апеляційної
інстанції з'явився відповідач ОСОБА_7,
який надав суду довідки із Одеського
обласного медичного центру психічного
здоров'я про те, що ОСОБА_6 згідно даних
архіву, реєстратури та картотеки
психіатричного та наркологічного
обліку не значиться (а.с.122,123).
Аналогічна довідка також була надана
Комунальною установою «Міський
психіатричний диспансер» (а.с.124).

Крім того, згідно Постанови слідчого
відділу Київського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області від 15 жовтня
2014 року Приватної психіатричної
клініки «Salus Populi Supremalex» не існує і вона
не реєструвалась (а.с.127).

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів відмовила в задоволенні
клопотання ОСОБА_4 про витребування
вищевказаних доказів у справі.

Колегія суддів також зазначає, що
матеріали справи також містять
показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11,
які були допитані в судовому засіданні,
та які показали суду, що вони були
близькими подругами спадкодавця
ОСОБА_6, знайомі багато років.

Вказані свідки показали суду, що
спадкодавець ОСОБА_6 мала лише хворобу
колінних суглобів та через це
потребувала сторонньої допомоги, яку
їй надавав відповідач ОСОБА_7 на
протязі п'яти с половиною років до її
смерті, а саме: допомагав їй
матеріально, купував ліки, продукти
харчування. Вказані свідки зазначили,
що ОСОБА_6 розповідала їм, що склала
заповіт на ім'я ОСОБА_3, оскільки
останній їй у всьому допомагав та
доглядав за нею.

Крім того зазначили, що ОСОБА_6
психічними захворюваннями не
страждала, на обліку у
лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не
перебувала. Витрати на поховання та
ритуальні послуги ОСОБА_6 ніс ОСОБА_7

При цьому позивач ОСОБА_4 ні за життя
ОСОБА_6, ні під час її поховання ніяким
чином не надавала матеріальної або
іншої допомоги.

Таким чином, на даний час колегія
суддів не вбачає підстав для
призначення судово-медичної
психолого-психіатричної експертизи,
оскільки матеріали справи не містять
жодного доказу того, що спадкодавець
ОСОБА_6 на час складання заповіту на
ім'я ОСОБА_3 перебувала на обліку в
медичних установах з приводу
психіатричного чи наркологічного
захворювання.

Крім того, матеріали справи взагалі не
містять об'єктивних, належних,
достатніх і допустимих доказів того,
що спадкодавець ОСОБА_6 на час
складання заповіту на ім'я ОСОБА_3
перебувала у такому стані, який би
перешкоджав їй розуміти значення своїх
дій та керувати ними.

З огляду на викладене, у задоволенні
клопотання ОСОБА_4 про призначення у
справі судово-медичної
психолого-психіатричної експертизи
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 143, 150, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у задоволенні клопотання
ОСОБА_4 про призначення судово-медичної
психолого-психіатричної експертизи у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
до ОСОБА_3, про визнання недійсним
заповіту, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 02 липня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко