Справа № 2/331/1510/14
У Х В А Л А

14 липня 2014
року

місто
Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста
Запоріжжя Скользнєва Н.Г. розглянувши
заяву Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» в особі
представника ОСОБА_1 про забезпечення
позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадження Жовтневого
районного суду міста Запоріжжя на
розгляд надійшла цивільна справа №
2/331/1510/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ Cl-200/1629/2008 від 22 липня 2008 року в
розмірі 53746,81 грн. та судових витрат.

У поданій до суду заяві
заявник просить суд в якості
забезпечення позову накласти арешт у
межах суми заборгованості за кредитом
в розмірі 53746,81 грн., на рухоме та
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Заявник вказує, що
незабезпечення позову, шляхом
накладення арешту у межах суми
заборгованості за кредитом в розмірі
53746,81 грн., на рухоме та нерухоме майно,
яке належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, призведе
до того, що відповідачі, які є
недобросовісними боржниками, не
здійснюють забов’язань за кредитним
договором; можуть у будь-який час
здійснити відчуження належного їм
майна (в тому числі здійснюючи фіктивні
правочини по відчуженню майна
найближчим родичам та знайомим), що тим
самим унеможливить виконання рішення
суду та позбавить його права на
гарантування реальної можливості
захистити його порушені права при
вирішенні позовної заяви.

Вивчивши вимоги позивача,
викладені у заяві, матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК
України, у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено: причини,
у зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується, зокрема: накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти певні дії; встановленням
обов’язку вчинити певні дії;
забороною іншим особам здійснювати
платежі або передавати майно
відповідачеві чи виконувати щодо цього
інші зобов’язання; зупиненням продажу
описаного майна, якщо подано позов про
право власності на це майно або про
виключення його з опису; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа, який оскаржується боржником
у судовому порядку; передачею речі, яка
є предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до роз’яснень п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22 грудня 2006 року “Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову”, розглядаючи заяву про
забезпечення позову суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовн их вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

З приписів норм
цивільно-процесуального законодавства
України вбачається, що процесуальне
законодавство обумовлює допустимість
застосування заходів із забезпечення
позову наявністю обставин, які
свідчать про те, що невжиття таких
заходів може ускладнити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Забезпечення позову застосовується як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових чи охоронюваних законом
інтересів особи.

Позивач вказує, що незабезпечення
позову, запропонованим ним шляхом
призведе до того, що правам та
інтересам позивача буде заподіяна
шкода, проте в обґрунтування
зазначеного не надає суду будь-яких
конкретних доказів.

Крім того, позивач в обґрунтування
своєї заяви не надає доказів того, що
відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 дійсно
належить на праві власності рухоме та
нерухоме майно, що позбавляє
можливості перевірити зазначені
обставини, встановити, чи є хоча б одна
з зазначених у нормах ЦПК України
обставин для забезпечення позову, і
оцінити їх, чи не може застосуванням
забезпечення позову бути завдано ще
більшої шкоди, ніж та, якій можливо
запобігти.

Крім того, заявник не надав суду
достатніх доказів того, що відповідачі
по справі можуть здійснити відчуження
належного їм майна (в тому числі
здійснюючи фіктивні правочини по
відчуженню майна найближчим родичам та
знайомим) з метою уникнення виконання
можливого рішення суду, а його
припущення не можуть прийматися до
уваги.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК
України, суд, встановивши, що заяву про
забезпечення позову подано без
додержання вимог ст. 151 цього Кодексу,
повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заява ПАТ «ОТПБанк» в
особі представника ОСОБА_1 про
забезпечення позову підлягає
поверненню, оскільки заявником: не
надано на підтвердження причин, у
зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов, доказів; чітко не викладено вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК
України,

У Х В А Л И Л А:

Заяву Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» в особі
представника ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі № 2/331/1510/14 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № Cl-200/1629/2008 від 22
липня 2008 року вважати неподаною та
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя:

Н.Г.Скользнєва

14.07.2014 .