Справа № 2-791/08
Головуючий у 1 інстанції: Мусієвский
Провадження № 22-ц/783/5578/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: апелянта ОСОБА_2
та його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Залізничного районного суду
м. Львова від 25 липня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Залізничного
районного суду м. Львова від 25 липня 2008
року закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, з
участю третьої особи Рудненської
селищної ради, про реальний поділ
будинковолодіння та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Визнано мирову угоду, укладену між
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно якої:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнають за ОСОБА_6
право власності в цілому на житловий
будинок АДРЕСА_1, крім того вони
визнають за відповідачкою право
користування земельною ділянкою,
розташованою під житловим будинком,
перед ним та за ним, а також на земельну
ділянку, позначену експертом для
загального користування. Позивачі
визнають за ОСОБА_6 право користування
на частину земельної ділянки, на якій
розташований навіс, позначений на
плані земельної ділянки буквою «К» та
частину земельної ділянки, визначену
експертом для загального користування,
за винятком частини земельної ділянки
шириною один метр, розташованої перед
гаражем, позначеним на плані буквою
«Д».

ОСОБА_6 визнає за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
власності на літню кухню, гараж та
сарай, позначені на плані буквами «Ж»,
«Д» та «И», також ОСОБА_6 визнає за
позивачами право користування
земельною ділянкою, розташованою під
вказаними допоміжними приміщеннями
перед ними та за ними і з боку вказаних
приміщень, при чому межа земельних
ділянок сторін буде проходити по лінії
від початку земельної ділянки з вул.
Грушевського до воріт подвір'я будинку.
Далі земельна ділянка позивачів
звужується і межа земельної ділянки
буде пролягати по лінії паралельно
літньої кухні, гаражу та сараю на
віддалі одного метра від них, аж до
кінця земельної ділянки.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржувана ухвала є незаконною та
необгрунтованою. Стверджує, що на
момент винесення даної ухвали він був
власником земельної ділянки по
АДРЕСА_2, а суд першої інстанції вирішив
питання про права та обов'язки
апелянта, оскільки затверджуючи мирову
угоду, встановив порядок користування
земельною ділянкою між позивачами та
відповідачем таким чином, що у
користування позивачів потрапила
частина земельної ділянки, яка
фактично належала ОСОБА_2 та
знаходиться за адресою в АДРЕСА_3.
Посилається на те, що згідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
07.11.2006 року ВЕІ № 028620, посвідченого
приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_7,
земельна ділянка площею 0, 0647 га,
розташована в АДРЕСА_3, належить йому, а
17.05.2007 року рішенням Рудненської
селищної ради № 234 було змінено цільове
призначення цієї земельної ділянки зі
зміною її номера на НОМЕР_1. Крім того,
зазначає, що на підставі вищевказаного
договору купівлі-продажу ним було
виготовлено державний акт на право
власності на дану земельну ділянку від
12.12.2007 року. Вказує на те, що
встановлюючи порядок користування
земельною ділянкою для позивачів по
АДРЕСА_1 та виділяючи у користування
таку земельну ділянку, районний суд
повинен був встановити чи мають
користувачі відповідної земельної
ділянки правовстановлюючі документи,
які підтверджують факт користування
цією земельною ділянкою, а в разі
відсутності таких документів -
відмовити у затвердженні мирової угоди
та в позовних вимогах і відповідно
роз'яснити порядок набуття права
користування земельною ділянкою.

Просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням виконкому Рудненської
селищної ради №188 від 17.12.2004 року
вирішено присвоїти ? частині будинку,
яка належить ОСОБА_8, номерний знак
АДРЕСА_3. За ? частиною будинку, яка
належить ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
залишити номерний знак АДРЕСА_1 (а.с.80).

Дане рішення підтверджує те, що
житловий будинок по АДРЕСА_1 перебував
у власності не лише сторін по даній
справі, а й ОСОБА_8, а відтак у їх
користуванні перебувала спільна
земельна ділянка.

Однак, жодних доказів того, якого
розміру була ця земельна ділянка і чи
проведений її поділ після прийняття
рішення виконкому Рудненської
селищної ради №188 від 17.12.2004 року, у
матеріалах справи не міститься.

Згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 07.11.2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ЛМНО ОСОБА_7, ОСОБА_8 продала земельну
ділянку площею 0, 0647 га, розташовану в
АДРЕСА_3, ОСОБА_2, а 02.12.2007 року він
отримав Державний акт на право
власності на дану земельну ділянку
(а.с.86, 88).

З позовної заяви ОСОБА_4 і ОСОБА_5
вбачається, що обґрунтовуючи свої
позовні вимоги вони покликаються на
розмір земельної ділянки площею 1492 кв.м
згідно плану земельної ділянки
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1(а.с.76-79).

Відповідно до вимог частини 1 статті 175
ЦПК України мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмета спору.

Згідно із ч.5 ст.175 ЦПК України якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вимог даних норм права не
дотримано, оскільки вирішено питання
про права та обов'язки не лише сторін по
справі, а й інших осіб, зокрема ОСОБА_8
та ОСОБА_2, які до участі у справі не
були залучені.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувану
ухвалу слід скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311, 313, 314
ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 25 липня 2008 року скасувати, а
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: