АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9194/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів
Крижанівської Г.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 11 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
про надання консультаційних послуг від
28 березня 2013 року та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору про надання
консультаційних послуг від 28 березня
2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом, в якому
просила стягнути з відповідача ОСОБА_4
заборгованість у розмірі 20 437 грн. та
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

В обґрунтування вимог, викладених у
позовній заяві, позивач зазначає про
те, що 28.03.2013 укладено договір про
надання послуг № 004070, за умовами якого
позивач за завданням ОСОБА_4
зобов'язується надати їй у
відповідності з умовами цього договору
консультаційні послуги, які стосуються
ринку нерухомості, а ОСОБА_4 в свою
чергу, зобов'язувалася прийняти
послуги та сплатити їх вартість. У
відповідності та на підставі
інформації, яка знаходиться в базі
даних позивача, остання надала
інформацію щодо об'єктів нерухомості,
які пропонуються до продажу; щодо
середньої ринкової вартості цін на
об'єкти нерухомості, які пропонуються
для продажу, в залежності від їх
місцезнаходження та якісних
характеристик; динаміку цін на ринку
нерухомого майна в м. Києві за
зазначений період; проконсультовано
про види операцій з нерухомим майном,
можливі в Україні, правові основи
проведення операцій з нерухомим майном
в Україні, проблемні питання ринку
нерухомості в України та можливі
питання їх вирішення.

Зазначене підтверджується Актом
прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно умов договору вартість
наданих послуг становить 20 437 грн., які
замовником виконавцю не сплачено.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом в якому
просила визнати договір про надання
консультаційних послуг від 28.03.2013 №004070,
укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
недійсним та стягнути з відповідача
судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що у березні 2013 року вирішила придбати
квартиру у м. Києві. На інтернет сайті
http://раrкlаnе.uа/, вона знайшла підходящу
під її вимоги квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Зателефонувавши за
вказаним на сайті номером телефону,
вона домовилась про зустріч. Після
огляду квартири з ОСОБА_5, який
представився співробітником ОСОБА_3,
поцікавилась коли її можна придбати, на
що співробітник ТОВ «Агенція
нерухомості «Парк Лейн» Універститет»,
сказав, що має погодити з власником
вільну дату і потім зателефонує і
повідомить про неї. Крім того,
співробітник ОСОБА_3 повідомив, що
вартість послуг агенції по показу
квартири та організації зустрічі з
власником для укладання договору
купівлі-продажу складатимуть близько 12
000 гривень, які потрібно буде сплатити
після укладання договору
купівлі-продажу. Такі умови були
прийнятними для позивача і вона
погодилася.

На зустрічі з нотаріусом була присутня
ОСОБА_3, яка представилась
співробітником ТОВ Агенція
нерухомості «Парк Лейн» Університет».
В той час, коли позивач знайомилася з
текстом основного договору
купівлі-продажу квартири, співробітник
Агенції ОСОБА_3 заявила, що позивач не
підписала, ще деякі документи на огляд
квартири і договір на послуги агенції.

Підписавши основний договір
купівлі-продажу квартири та у реєстрі
нотаріуса, сплативши за послуги
нотаріуса, ОСОБА_6 поцікавилася у
нотаріуса про інші документи на
квартиру та ключі. Співробітник ТОВ
«Агенція нерухомості «Парк Лейн»
Університет» повідомила, що всі
документи в неї і позивачу необхідно
розписатися у документах про огляд
приміщення і підписати договір з
агенцією. ОСОБА_6 не ознайомившись зі
змістом документів поставила свій
підпис у показаних місцях
співробітником ТОВ Агенція
нерухомості «Парк Лейн» Університет».
Остання передала комплект документів
по квартирі і в цей час прийшов ОСОБА_5,
який передав ключі від квартири.

Згодом, передивляючись документи
ОСОБА_6 зрозуміла, що підписала зовсім
інші документи, а саме: договір про
надання консультаційних послуг від
28.03.2013 № 004070 з ТОВ «Агенція нерухомості
«Парк Лейн» Університет» та акт
приймання-передачі наданих послуг до
нього, договір про надання
консультаційних послуг від 28.03.2013 № 004070
з ФОП ОСОБА_3 та акт приймання-передачі
наданих послуг до нього, договір про
надання консультаційних послуг від
28.03.2013 № 004070 з ФОП ОСОБА_5 та акт
приймання-передачі наданих послуг до
нього.

У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_6
просила визнати недійсним договір про
надання консультаційних послуг від
28.03.2013.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 11 березня 2014 року
позов задоволено: стягнуто зі ОСОБА_4 на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 заборгованість за договором про
надання консультаційних послуг № 004070
від 28.03.2013 у розмірі 20 437 грн. та судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
про надання консультаційних послуг від
28.03.2013 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити. Вважає рішення суду
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та при неповному встановлені обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи. Вважає, що суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
позов, оскільки позивачем не
надавалось консультацій а ні в усній, а
ні в письмовій формі. До того ж
отримання таких консультацій
відповідач не потребував. Крім того,
відповідач вважає, що підписала
оспорюваний договір під впливом
обману, який полягав у замовчуванні
ціни договору та послугах, які за
договором надаються.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просив рішення суду залишити без
змін, оскільки воно постановлено з
дотриманням вимог закону.

Відповідачка повторно (вчетверте) не
з'явилась в судове засідання, про час та
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином, у способи визначені
процесуальним законом, за відомою суду
адресою. Судові повідомлення не
отримувала, однак була обізнана про
розгляд її апеляційної скарги,
оскільки отримала ухвалу суду
апеляційної інстанції про залишення
апеляційної скарги без руху (а.с. 107) та
усунула недоліки, зокрема сплатила
судових збір за подачу апеляційної
скарги (а.с. 108).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основоположних свобод людини,
ратифікованої Законом України від 17
липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній
фізичній або юридичній особі право на
розгляд судом протягом розумного
строку цивільної, кримінальної,
адміністративної або господарської
справи, а також справи про
адміністративне правопорушення, у якій
вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від
25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії
оцінювання розумності строку розгляду
справи, якими серед іншого є складність
справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх
рішеннях Європейський суд, сторона, яка
задіяна в ході судового розгляду,
зобов'язана з розумним інтервалом часу
сама цікавитись провадженням у її
справі, добросовісно користуватись
належними їй процесуальними правам та
неухильно виконувати процесуальні
обов'язки.

З огляду на зловживання своїми
процесуальними правами апелянтом та з
метою недопущення порушення розумних
строків розгляду справи та прав інших
осіб, які беруть участь у справі,
колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу за відсутності
апелянта, оскільки її неявка не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представника позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
порушив взяті на себе зобов'язання,
визначені договором, укладеним між
сторонами, що призвело до виникнення
заборгованості перед позивачем, яка
підлягає стягненню з відповідача.
Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову суд вказав на його
безпідставність і необґрунтованість.

Вказані висновки суду є законними та
обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 28.03.2013 між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4
укладено договір про надання послуг №
004070, відповідно до п. 1.1 якого
виконавець зобов'язався за завданням
ОСОБА_4 надати їй у відповідності з
умовами цього договору консультаційні
послуги, які відносяться до ринку
нерухомості, а ОСОБА_4, в свою чергу,
зобов'язувалася прийняти послуги та
сплатити їх вартість.

При цьому, згідно п. 2.1 угоди у
відповідності та на підставі
інформації, яка знаходиться в базі
даних позивача, останній надав
інформацію щодо об'єктів нерухомості,
які пропонуються до продажу; щодо
середньої ринкової вартості цін на
об'єкти нерухомості, які пропонуються
для продажу, в залежності від їх
місцезнаходження та якісних
характеристик; динаміку цін на ринку
нерухомого майна в м. Києві за
зазначений період; проконсультовано
про види операцій з нерухомим майном,
можливі в Україні, правові основи
проведення операцій з нерухомим майном
в Україні, проблемні питання ринку
нерухомості в України та можливі
питання їх вирішення.

Угодою також встановлено, що вартість
послуг виконавця, зазначених у
договорі, становить 20 437 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не заперечувала факту
підписання нею договору про надання
консультаційних послуг, однак
стверджувала, що позивач не
узгоджувала та не виконувала умов
договору про надання консультаційних
послуг, оскільки всі умови були
попередньо погоджені з ТОВ «Агенція
нерухомості «Парк Лейн» Університет».

Дані твердження відповідача не
підтверджуються належними і
допустимими доказами, наявними в
матеріалах справи.

28 березня 2013 року між сторонами
договору Фізичною особою-підприємцем
та ОСОБА_4 був підписаний акт
прийому-передачі наданих послуг
вартістю 20 437 грн.

При цьому, сторони погодили, що даним
документом вони підтверджують, що у
відповідності з умовами укладеного
договору виконавцем були надані
консультаційні послуги у повному
обсязі, належної якості та у
встановлені строки, замовник заявляє
про відсутність претензій до
виконавця.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. У разі неможливості
виконати договір про надання послуг, що
виникла не з вини виконавця, замовник
зобов'язаний виплатити виконавцеві
розумну плату. Якщо неможливість
виконати договір виникла з вини
замовника, він зобов'язаний виплатити
виконавцеві плату в повному обсязі,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи та проаналізувавши
відповідні норми права, які регулюють
спірні правовідносини сторін, та умови
договору укладеного між сторонами, суд
першої інстанції дійшов цілком
законного та обґрунтованого висновку
про задоволення позову, оскільки
відповідачем порушено умови договору
та вимоги закону.

Крім того, не знайшли свого
підтвердження доводи апеляційної
скарги що договір про надання
консультаційних послуг було укладено
під впливом обману, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення (ч.
1 ст. 229 цього Кодекс), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України закріплено,
що істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків встановлених
законом.

Для визнання договору, як такого, що
укладений під впливом обману,
необхідно було встановити умисел в
діях однієї із сторін правочину
(позивача) та довести істотність
значення обставин, щодо яких особу
введено в оману і сам факт обману, що
покладено законом на особу, яка діяла
під впливом обману (відповідач). На
підтвердження вищевказаного
відповідачем не було надано належних
та допустимих доказів, доводи
відповідача спростовуються
матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов цілком законного та
обґрунтованого висновку про те, що між
сторонами був укладений договір про
надання консультаційних послуг, а отже
сторони досягли згоди щодо істотних
умов договору та взяли на себе
зобов'язання щодо їх виконання.

Також є цілком законним і
обґрунтованим висновок суду про
відсутність належних правових підстав
для задоволення зустрічного позову,
оскільки вимоги про визнання недійсним
договору не ґрунтуються на вимогах
закону та є недоведеними належними і
допустимими доказами.

З наведених вище підстав доводи
апеляційної скарги є безпідставними,
оскільки не ґрунтуються на фактичних
обставинах справи, наявних у справі
доказах та вимогах закону.

Таким чином, при апеляційному розгляді
справи порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 11 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді