Справа №591/4173/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/1750/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Попруги С. В.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гранфінресурс»

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 11 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс» про
визнання недійсним договору та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 11 серпня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Договір №225486 між ТОВ «Гранфінресурс»
та ОСОБА_3 від 27 грудня 2013 року визнано
недійсним.

Стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на
користь ОСОБА_3 кошти в сумі 977 грн.
сплачені за договором №225486 від 27
грудня 2013 року, витрати на правову
допомогу 1000 грн.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на
користь держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Гранфінресурс», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати зазначене
рішення суду та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що предметом
укладення договору є надання клієнту
адміністративних послуг, спрямованих
на отримання грошових коштів на умовах
діяльності соціальної програми
«Альянс Україна», що базується на
створенні груп учасників, метою яких є
придбання грошових коштів з
розстрочення платежу на досить
тривалий час.

Вказує, що за змістом договору та
додатків до нього позивач був
ознайомлений і погодився з ним.
Оскільки позивач сплачував щомісячні
внески, що передбачені умовами
договору, то використовував механізми,
передбачені угодою, з метою придбання
грошових коштів.

Крім того, вид послуг, які надає ТОВ
«Гранфінресурс» відноситься до
господарських комерційних послуг,
пов'язаних із контролем та
посередництвом між учасниками
програми «Альянс Україна». Така форма
адміністрування, яку здійснює ТОВ
«Гранфінресурс», не підпадає під
регулювання Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
і не підлягає ліцензуванню, так як
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
фінансових послуг, не може виступити
регулятором діяльності, яку здійснює
ТОВ «Гранфінресурс».

Сторони належним чином повідомлені
про час і місце судового засідання,
проте своїм процесуальним правом на
участь у ньому не скористалися, їх
неявка не є перешкодою для розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
предметом спірного договору є надання
позивачу фінансової послуги з метою
отримання заявленої до надання
грошової суми, ліцензію на надання якої
у встановленому законом порядку
відповідач не отримував, що є підставою
для визнання договору та додатків до
нього недійсними.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки суд дійшов
цих висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Статтею 227 ЦК України визначено, що
правочин юридичної особи, вчинений нею
без відповідного дозволу (ліцензії),
може бути визнаний судом недійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«Гранфінресурс» укладено договір №125486
про надання послуг з отримання
грошової суми розміром 10000 грн.

У цей же день між сторонами укладено
додаткову угоду, відповідно до умов
якої позивач вніс суму 650 грн., яка була
обов'язковою для внесення з метою
отримання згаданої вище суми.

Згідно з п.1.1 вищевказаного договору,
адміністратор, за згодою учасника,
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії,
спрямовані на отримання відповідної
суми у позику, в тому числі: сформувати
реєстр учасників метою яких є
отримання відповідної грошової суми.

Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.2 договору,
учасник в день підписання договору
сплачує одноразовий комісійний внесок
та адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання дозволу;
своєчасно, не пізніше 15 числа кожного
місяця, сплачує загальний платіж, який
включає чистий внесок, за рахунок якого
адміністратор надає відповідні суми в
позику, та адміністративні витрати, що
є платою за послуги адміністратора з
організації діяльності програми.

Зі змісту ст.4 договору вбачається, що
його укладено у двох примірниках, по
одному для кожної із сторін. Цей
договір не є поворотною фінансовою
допомогою. Усі додатки до нього є його
невід'ємною частиною. Підписання угоди
є свідченням того, що сторони повністю
розуміють її значення та умови, правові
наслідки, що вона не носить характеру
фіктивного або удаваного правочину, і
що договірні умови є обов'язковими для
виконання.

Згідно з п.1.3 ст.1 додатку №2 до договору,
його предметом є послуги з формування
реєстру учасників програми, метою яких
є отримання відповідної грошової суми.

Після вчасної сплати чергового
загального платежу учасник набуває
право брати участь у найближчому
заході, коли фонд реєстру є достатнім
(п.4.1 ст.4 додатку №2).

Конкретні умови отримання учасником
заявленої суми визначені у ст.5 додатку.

Адміністратор гарантує учаснику
надати обумовлену грошову суму за
умови виконання останнім всіх умов
договору і додатків до нього (ст.12
додатку №2).

Учасник підтверджує, що отримав усі
конкретно викладені пояснення від
представника адміністратора, уважно
прочитав та зрозумів умови додатку №2
та правові наслідки, що засвідчує своїм
підписом (ст.15 додатку №2).

На виконання умов договору, ОСОБА_3
сплатив 977 грн.

Із умов договору вбачається, що ОСОБА_3
сплачував зазначені кошти за право на
дозвіл отримати бажані 10000 грн.
Передбачувана позика сплачується із
коштів учасників групи, і ні договір, ні
умови програми «Альянс Україна» не
передбачають залучення коштів.

Оплатні послуги адміністратора при
виконанні споживачем всіх умов
договору забезпечують не можливість, а
реальне отримання останнім грошової
суми за рахунок фонду реєстру, який
формується з чистих внесків його та
інших учасників, з наступним повним
погашенням цієї суми своїми внесками.

До того ж при невиконанні цього
обов'язку, настає відповідальність,
передбачена ст. 9 додатку № 2.

Пунктом 3 ч.1 ст. 9 Закону «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності»
передбачено, що відповідно до
спеціальних законів ліцензуванню
підлягає господарська діяльність,
зокрема, із надання фінансових послуг.

Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
під фінансовою установою слід розуміти
юридичну особу, яка відповідно до
закону надає одну чи декілька
фінансових послуг, а також інші послуги
(операції), пов'язані з наданням
фінансових послуг, у випадках, прямо
визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку.

Фінансова послуга - це операції з
фінансовими активами, що здійснюються
в інтересах третіх осіб за власний
рахунок чи за рахунок цих осіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
- і за рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Такими фінансовими послугами, як
зазначено у п.п. 2, 6, 11 ч. 1 ст. 4 цього ж
Закону, вважаються довірче управління
фінансовими активами, надання коштів у
позику, в тому числі й на умовах
фінансового кредиту та
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Водночас п. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону
передбачено, що національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, у межах своєї
компетенції видає ліцензії для
здійснення фінансовими установами
діяльності з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб.

Здійснення такої діяльності
дозволяється тільки після отримання
відповідної ліценції (ч. 2 ст. 34
вказаного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку, що для укладення договору
з позивачем відповідач повинен був
отримати у встановленому законом
порядку відповідну ліцензію.

Тому вчинення ним оспорюваного
правочину без відповідного дозволу
(ліцензії) в силу ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст.
215, ст. 227 ЦК України, є підставою для
визнання договору недійсним (визнання
договору недійсним тягне за собою
недійсність і додатків до нього).

Згідно з п.1.3 ст.1 додатку №2 до спірного
договору, його предметом є послуги з
формування реєстру учасників програми
«Альянс Україна», метою яких є
отримання позивачем обумовленої суми
коштів на придбання житла.

За умовами договору адміністратор, за
згодою учасника, зобов'язався вчинити
від імені та за рахунок учасника певні
юридичні дії, спрямовані на придбання
учасником відповідної грошової суми,
на умовах діяльності програми «Альянс
Україна» (п.1.1 ст.1 договору).

За програмою «Альянс Україна»
виконання послуг відповідачем полягає
в тому, що учасник сплачує передбачені
договором кошти, а відповідач формує
об'єднання учасників, у даному випадку
за схемою 1, яких включає у реєстр № 217, в
якому накопичуються кошти цих
учасників за рахунок чистих внесків,
після чого учасником подається заява
на участь в заході по розподілу
грошового фонду, потім здійснюється
сам захід по розподілу грошового фонду
об'єднання учасників, за результатами
якого надається дозвіл, тобто право на
отримання грошових коштів, якщо їх
достатньо у цьому фонді. Право на
отримання коштів надається в такому
порядку: перевагу має той з учасників,
який надіслав заяву, яка містить
найбільшу кількість сплачених
загальних платежів.

При цьому, отримання учасником
обумовленої договором суми
відбувається у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами - учасниками є тільки в
часі одержання коштів кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку гроші
отримають усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Отже, зі змісту умов спірного договору
вбачається, що відповідачем надаються
громадянам грошові суми у позику на
умовах відповідної програми «Альянс
Україна», за якою такі позики надаються
за рахунок внесків, які періодично
вносяться іншими громадянами -
учасниками цієї програми разом з
платою за послуги в порядку,
визначеному укладеним договором про
отримання грошової суми.

Така діяльність відповідача має всі
ознаки фінансової послуги, визначені
пунктом 5 частини першої статті 1 Закону
України „Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" (далі - Закону),
оскільки при її проведенні
здійснюються операції з фінансовими
активами (грошовими коштами) в
інтересах третіх осіб (фізичних та
юридичних осіб - учасників), за рахунок
цих осіб (позика надається за рахунок
чистих внесків, сплачених учасниками) з
метою отримання прибутку (за надання
послуг встановлюється плата).

З огляду на наведене суд першої
інстанції вірно вважав таку послугу
фінансовою і такою, що підлягає
ліцензуванню. Оскільки відповідач у
встановленому законом порядку не
отримав ліцензію на здійснення такої
послуги, суд правильно визнав спірний
договір з додатками до нього та
додаткову угоду недійсними та повернув
позивачу сплачені за цим договором
кошти, відповідно до наслідків
недійсного правочину (ст.216 ЦК України).

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на законі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гранфінресурс» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 11 серпня 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -