ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року

м.
Фастів

Фастівський міськрайонний суд,
Київської області у складі:

головуючого судді Зуй Т.С.,

при секретарі Антощенко Г.М.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача – ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Фастові справу за
позовом підприємства об’єднання
громадян «Акація» до ОСОБА_3, Державної
служби інтелектуальної власності
України про припинення дій свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
та внесення про це відомостей до
державного реєстру, -

в с т а н о в и в :

Підприємство об’єднання
громадян «Акація» звернулося до
Фастівського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_3 про дострокове
припинення дії Свідоцтв України за №
17949 («Посольская водка»); 6386
(«Древньокиївська») та № 9020 (
«Кришталева») на знаки для товарів і
послуг повністю та до Державної
служби інтелектуальної власності
України ( далі Установа) про вчинення
певних дій : - зобов'язання внести
відомості про дострокове припинення
дії зазначених Свідоцтв до державного
реєстру свідоцтв України для товарів і
послуг та опублікувати такі
відомості у офіційному бюлетені. Від
позовних вимог щодо торговельної марки
« Древньокиївська » ( Свідоцтв України
за № 6386 ) позивач в подальшому
відмовився.

Позивач вважає,що відповідач
ОСОБА_3 на протязі останніх трьох
років, а саме на протязі 2010-2013 років не
використовував спірні торговельні
марки, а тому будь-хто може поставити
питання про припинення їх дії та
внесення про це запису до відповідного
державного реєстру. На підтвердження
своєї позиції позивач надав суду
докази невикористання торговельних
марок. Позивач стверджує, що ОСОБА_3, як
фізична особа не має права виробляти
алкогольну продукцію, а тому завідомо
не може використовувати знаки для
товарів і послуг у 33 класі МКТП.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечив, позовних вимог не визнав та
надав суду докази використання спірних
торговельних марок.

Відповідач ОСОБА_4 служба
інтелектуальної власності України до
суду не з’явився, але надав суду
пояснення на позов у якому також
заперечив проти позову та просив суд
відмовити позивачу у задоволенні його
позовних вимог.

В процесі розгляду справи до
суду надійшла заява ОСОБА_5 та додані до
неї матеріали з яких випливає, що
спірні торговельні марки, які захищені
Свідоцтвами України за № 17949
(«Посольская водка») та № 9020 (
«Кришталева») на теперішній час
належать іншій особі – ОСОБА_5, а не
відповідачу по справі ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши наявні у справі докази
у їх сукупності, суд вважає:

Відповідно до вимог ст. 16 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» використання знаку
для товарів і послуг визнається:

- нанесення його на будь-який
товар, для якого знак зареєстровано,
упаковку, в якій міститься такий
товар, вивіску, пов'язану з ним,
етикетку, нашивку, бирку чи інший
прикріплений до товару предмет,
зберігання такого товару із зазначеним
нанесенням знака з метою пропонування
для продажу, пропонування його для
продажу, продаж, імпорт (ввезення) та
експорт (вивезення);

- застосування його під час
пропонування та надання будь-якої
послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій
документації чи в рекламі та в мережі
Інтернет.

Відповідач ОСОБА_3, повідомив
суд про використання спірних ТМ,
надавши суду докази такого
використання, а саме:

Договір реклами на транспорті
від 25. 12. 2007 року, укладеними між
відповідачем ОСОБА_3 та власником
транспортних засобів: - Товариством з
обмеженою відповідальністю «РЕЗОН» та
договір реклами на транспорті від 26. 01.
2009 року , укладеними між відповідачем
ОСОБА_3 та власником транспортних
засобів: - Товариством з обмеженою
відповідальністю «РЕЗОН» з яких видно,
що торговельні марки , зокрема,
«Посольская водка» та «Кришталева»
рекламувалися на транспорті.

Договір реклами від 25.01.2011 року,
укладений між ОСОБА_3 та громадською
організацією інвалідів «ВЄЛЄС», згідно
якого під час проведення
спеціалізованої виставки в місті Одесі
в період з 3 лютого по 5 лютого 2011 року
спірні торговельні марки
рекламувалася шляхом розповсюдження
поліграфічної продукції у вигляді
флаєрів із зображенням ТМ та договір
реклами від 05. 02. 2012 року, укладений між
ОСОБА_3 та громадською організацією
інвалідів «ВЄЛЄС», згідно якого під час
проведення спеціалізованої виставки в
місті Одесі в приміщенні морського
вокзалу в період з 23.02 по 25.02.2012 року
спірні торговельні марки
рекламувалася шляхом розповсюдження
поліграфічної продукції у вигляді
флаєрів із зображенням ТМ.

Усі згадані договори про
рекламу укладені та реалізовані
відповідно до вимог чинного
законодавства України, зокрема, закону
України «Про рекламу», ніким не
оспорені, а тому суд не знаходить
підстав не приймати зазначені договори
до уваги і вважає, що вони
підтверджують факти використання
відповідачем ОСОБА_3 спірних
торговельних марок у зазначений
позивачем період. Крім того, твердження
позивача про те, що положення ст. 8
Закону України «Про рекламу»
забороняється рекламувати знаки для
товарі і послуг без відповідного
дозволу ( ліцензії) не основані на
змісту вказаного припису, бо,
насправді, положення вказаної статті
не містять такої заборони щодо реклами
знаків для товарів і послуг.

Суд також приймає, як доказ
використання спірних торговельних
марок , ліцензійний договір від 28. 04. 2010
року укладений між Ліцензіаром ОСОБА_3
та Ліцензіатом «Балтським заводом
продтоварів» терміном на один рік,
який закінчив свою дію відповідно 28. 04.
2011 року, а в частині продажу
алкогольної продукції з використанням
ТМ «Посольская водка» діяв і далі до
повного розпродажу зазначеного товару
із використанням цієї спірної ТМ. Що
стосується невідповідності
зазначеного № 17946 номеру Свідоцтва ТМ
«Посольская водка», то суд задоволений
поясненням відповідача з приводу
механічної описки, бо в договорі прямо
зазначена ТМ, як словосполучення, також
саме «Посольская водка» вказана в акті
виконаних робіт та наданої фотокопії.
При цьому суд зауважує, що знак для
товарів і послуг «Посольская водка»
захищений таким чином, що захист має
словосполучення «Посольская водка»
незалежно від способу його написання,
конфігурації букв, тощо. Чинним
законодавством України не передбачена
обов’язкова реєстрація ліцензійних
договорів та внесення про це
відомостей до державного реєстру.
Сторони договору мають право це
зробити, а тому відсутність чи
наявність державної реєстрації не
впливає на використання ТМ.

Суд погоджується з відповідачем
щодо використання ним спірних
торговельних марок шляхом їх
згадування у діловій переписці, бо
такий спосіб використання прямо
передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ст. 41
Конституції України, кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно приписів ст. ст. 426, 493 ЦК
України, суб’єктами права на
торговельну марку є фізичні та
юридичні особи. Особа, яка має право на
об’єкт інтелектуальної власності,
використовує це право на свій власний
розсуд. Отже, відповідач ОСОБА_3, як
власник, мав право на свій розсуд
вибирати способи використання такого
права.

Тому сповіщені позивачем дані
про те , що ОСОБА_3 не є підприємцем, а
тому не може здійснювати імпорт,
експорт, продажу алкогольної
продукції, що становило би
використання торговельної марки
«Посольская водка» з посиланням на
положення закону України « Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, кон’ячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ” від 19.12.1995 року
суд сприймає критично та зауважує, що
наведені дані можуть вказувати лише на
той факт, що ОСОБА_3 не може застосувати
саме описаний, один із способів
використання торговельної марки.

Договір купівлі-продажу
торговельних марок від 09.01.2013 року
підтверджує перехід права власності на
спірні торговельні марки від ОСОБА_3
до ОСОБА_5, що узгоджується з
положеннями п.7 та п. 9 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарі і
послуг», відповідно до яких право
інтелектуальної власності переходить
від одної особи до іншої шляхом
укладення простого письмового
договору, підписаного сторонами.

Виходячи з викладеного. суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
задоволенню не підлягають, але з
огляду на ту обставину, що відповідач
ОСОБА_3 на сьогодні не є власником
спірних торговельних марок, а отже не
може бути належним відповідачем по
справі, позивач просить суд в цьому
процесі залишити його позовні вимоги
щодо ОСОБА_3 та Установи без розгляду,

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо позивач подав
заяву про залишення позову без
розгляду.

Беручи до уваги, що заява не суперечить
чинному законодавству, не порушує прав
та законних інтересів сторін, суд заяву
задовольняє.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.
Питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішується в
судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі.
Неявка цих осіб не перешкоджає
розгляду питання про скасування
заходів забезпечення позову. Якщо у
задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються
до набрання судовим рішенням законної
сили. Проте суд може одночасно з
ухваленням судового рішення або після
цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись п.5 ч. 1 ст. 207, 154 ЦПК України,
суд -

у х в а л и в :

Позов підприємства об’єднання
громадян «Акація» до ОСОБА_3, Державної
служби інтелектуальної власності
України про припинення дій свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
та внесення про це відомостей до
державного реєстру - залишити без
розгляду.

Роз’яснити позивачу його право на
повторне звернення до суду після
усунення умов, що були підставою для
залишення заяви без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову у
вигляді заборони ОСОБА_4 службі
інтелектуальної власності України,
його структурі ОСОБА_4 підприємство
«Український інститут промислової
власності», іншим особам, вчиняти
будь-які дії щодо торговельної марки
“Посольская водка”, яка захищена
Свідоцтвом України № 17949 та
торговельної марки «Кришталева»,
яка захищена Свідоцтвом України за №
9020, застосовані ухвалою суду від 26.05.2014
року.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
:

Т.С.Зуй