Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4173/14р.
Головуючий у 1-й інстанції Перекупка
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Димитрові
Донецької області

на рішення Димитровського міського
суду Донецької області від 05 червня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства
«Красноармійськвугілля», Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Димитрові
Донецької області, про визнання
незаконним рішення комісії з
розслідування нещасного випадку на
виробництві,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ДП
«Красноармійськвугілля», Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Димитрові
Донецької області, про визнання
незаконним рішення комісії з
розслідування нещасного випадку на
виробництві. В позові зазначав, що з
державним підприємством ВП «Шахта
«Родинська» ДП
«Красноармійськвугілля» він перебував
у трудових відносинах з 12.12.2011 р. до
03.06.2013 р. Працював електрослюсарем
підземним 3 розряду. Звільнений був
03.06.2013 р, за ч. 2 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку з невідповідністю займаній
посаді за станом здоров'я, що
підтверджується копією трудової
книжки. 17.10.2012 р. з ним стався
нещасний випадок при наступних
обставинах: працюючи у першу зміну, у
числі інших електрослюсарів отримав
наряд на огляд і перевірку армування
головного та допоміжного стволів.
Виконавши наряд, приблизно о 10.00 годині
виїхали з шахти та від начальника
дільниці ОСОБА_4 отримали додатковий
наряд, який не входить до професійних
обов'язків електрослюсаря, а саме на
підготовку до ремонту м'якої покрівлі
будівлі підйомної машини Ц3х2,2 шурфа №3.
Для виконання наряду необхідно було
встановити драбину до лівої стіни
будівлі підйомної машини, щоб
піднятися на дах. Приблизно о 11 год. 40
хв. він підіймався по драбині, на висоті
3-3,5 метрів драбина зламалася та він
впав. Факту знаходження його у стані
алкогольного чи наркотичного стану не
встановлено. Про даний нещасний
випадок було повідомлено начальника
дільниці. У медпункті йому надали
необхідну медичну допомогу. Фельдшер
повідомила по телефону гірничому
диспетчеру, щоб той викликав бригаду
РПГ. Після прибуття лікарів РПГ та
надання ними медичної допомоги, він був
транспортований до травматологічного
відділення Димитровської ЦМЛ. 03.06.2013р.
був оглянутий на МСЕК, йому встановлена
3 група інвалідності та визначено 40%
втрати професійної працездатності на
строк до 01.07.2014 року. Призначену суму
одноразової виплати йому було зменшено
на 10%, оскільки його визнано винним у
порушенні вимог законодавства про
охорону праці, що визнано причиною
травмування. З цим ю формулюванням у
акті про нещасний випадок він не може
погодитися і просить його скасувати.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 05 червня 2014 року
позов задоволено. Визнано рішення
комісії з розслідування нещасного
випадку на виробництві, який стався
17.10.2012 р. на ВП «Шахта «Родинська» ДП
«Красноармійськвугілля», що викладене
в пунктах: 7 Акту №9 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом від
22.10.2012 року; 4 Акту проведення
розслідування нещасного випадку від
22.10.2012 року «Причини настання нещасного
випадку», а саме: «недотримання заходів
особистої безпеки ОСОБА_3.»; у частині 2
пункту 10 Акту №9 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 22.10.2012
року «Особи, які допустили порушення
вимог законодавства про охорону
праці»; у частині 2 пункту 6 Акту
проведення розслідування нещасного
випадку від 22.10.2012 року «Висновок
комісії» щодо визначення мене особою,
яка допустила порушення вимог
законодавства про охорону праці,
незаконним. Виключено з пункту 7 Акту №9
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від 22.102012 року, пункту 4
Акту проведення розслідування
нещасного випадку від 22.10.2012 року
«Причини настання нещасного випадку»,
слова: «недотримання заходів особистої
безпеки ОСОБА_3.». Виключено частину 2
пункту 10 Акту №9 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 22.10.2012
року «Особи, які допустили порушення
вимог законодавства про охорону праці»
- «ОСОБА_3 - електрослюсар підземний 3
розряду дільниці ПВ ВП «Шахта
«Родинська» ДП
«Красноармійськвугілля», котрий
виконував наряд, який відноситься до
його професійних обов'язків, не
перевірив технічний стан дерев'яної
драбини та не дотримався особистої
безпеки під час виконання робіт
Порушив п. 1.12.2 «Інструкції з охорони
праці, безпечного виконання робіт І
поведінки у шахті електрослюсарі
підземного», п. 1 гл. 5 розд. IV «Правил
безпеки у вугільних шахтах НПАОП
10.0-1.01-10, залучити до дисциплінарної
відповідальності наказом по шахті по
видужанню». Виключено частину 2 пункту
б Акту проведення розслідування
нещасного випадку від 22.10.2012 року
«Висновок комісії» - «ОСОБА_3
-електрослюсар підземний 3 розряду
дільниці ПВ ВП «Шахта «Родинська» ДП
«Красноармійськвугілля», котрий
виконував наряд, який відноситься до
його професійних обов'язків, не
перевірив технічний стан дерев'яної
драбини та не дотримався особистої
безпеки під час виконання робіт.
Порушив п. 1.12.2 «Інструкції з охорони
праці, безпечного виконання робіт і
поведінки у шахті електрослюсарі
підземного», п. 1 гл. 5 розд IV «Правил
безпеки у вугільних шахтах НПАОП
10.0-1.01-10, залучити до дисциплінарної
відповідальності наказом по шахті по
видужанню». Скасовано рішення комісії
від 31.07.2013 року про зменшення розміру
одноразової допомоги ОСОБА_3
Зобов'язано відповідача ВВД
ФССвНВнВПЗ України в м. Димитрові
провести доплату одноразової допомоги
у повному розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ у відповідності до Закону
України «Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

В засідання апеляційного суду
представники відповідачів не
з'явилися. Відповідачі були належно та
своєчасно повідомленими про час та
місце судового засідання, що
підтверджується наявними у справі
рекомендованими поштовими
повідомленнями про вручення повісток
про виклик. З клопотаннями про
відкладення судового засідання з
повідомленням про поважність причин
неявки до апеляційного суду
відповідачі не звернулися. Судова
колегія ухвалила про можливість
розглядати справу за відсутності
представників відповідачів.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

Позивач знаходився у трудових
правовідносинах з державним
підприємством ВП «Шахта «Родинська» ДП
«Красноармійськвугілля» з 12.12.2011 р. до
03.06.2013 р.

17.10.2012р. з позивачем стався нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, що
підтверджено актом про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом від
22.10.2012р. та актом проведення
розслідування нещасного випадку від
22.10.2012р.

Позивач звільнений з роботи 03.06.2013 р. за
ч. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
невідповідністю займаній посаді за
станом здоров'я.

За довідкою МСЕК від 03.06.2013р. позивачу
встановлена третя група інвалідності
та визначено 40% втрати професійної
працездатності на строк до 01.07.2014р.

31.07.2013р. на засіданні комісії з питань
охорони праці ВП «Шахта «Родинська» ДП
«Красноармійськвугілля» прийняте
рішення, яким встановлено 10% вини
позивача у нещасному випадку, який з
ним стався, що призвело до відповідного
зменшення суми одноразової допомоги у
зв'язку з нещасним випадком.

Вироком Димитрівського міського суду
Донецької області від 11.09.2013р. визнано
винним начальника дільниці ОСОБА_4,
який видав наряд на роботи, під час яких
з позивачем стався нещасний випадок, у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
272 КК України. А саме, його засуджено за
порушення правил безпеки під час
виконання робіт з підвищеною
небезпекою на виробництві або
будь-якому підприємстві особою, яка
зобов'язана їх дотримувати, якщо це
порушення створило загрозу загибелі
людей чи настання інших тяжких
наслідків або заподіяло шкоду здоров'ю
потерпілого. Потерпілим є позивач у
цій справі.

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що суд першої
інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212
- 215 ЦПК України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції належним чином
застосовано ч. 2 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», за якою у разі
стійкої втрати професійної
працездатності, встановленої МСЕК,
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків проводить
одноразову страхову виплату
потерпілому, сума якої визначається із
розрахунку середньомісячного
заробітку потерпілого за кожний
відсоток втрати потерпілим
професійної працездатності, але не
вище чотирикратного розміру граничної
суми заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду. Якщо
комісією з розслідування нещасного
випадку встановлено, що ушкодження
здоров'я настало не тільки з вини
роботодавця, а й внаслідок порушення
потерпілим нормативних актів про
охорону праці, розмір одноразової
допомоги зменшується на підставі
висновку цієї комісії, але не більш як
на 50 відсотків.

Суд першої інстанції обґрунтовано та
на підставі належних доказів, зокрема
вищевказаного вироку Димитрівського
міського суду Донецької області від
11.09.2013р., встановив, що з боку позивача
не було допущено порушення нормативних
актів з охорони праці, а тому відсутні
передбачені законом підстави для
зменшення розміру одноразової
допомоги.

Доводи апеляційної скарги щодо
обов'язку працівника в силу вимог ст. 159
КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» додержуватися
нормативних актів про охорону праці,
правил внутрішнього трудового
розпорядку в частині охорони праці,
піклуватися про особисту безпеку і
здоров'я, знати та виконувати вимоги
нормативних актів з охорони праці,
правил використання машин, механізмів,
обладнання, іншими засобами
виробництва, проходити медичні огляди
не спростовують висновки рішення суду.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
охорону праці", державна політика в
галузі охорони праці базується на
принципах пріоритету життя і здоров'я
працюючих, їх соціального захисту,
повного відшкодування шкоди особам,
які потерпілих від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до ст. ст. 4, 11 Закону України
"Про охорону праці", передбачено повне
відшкодування шкоди особам, які
потерпіли від нещасного випадку на
виробництві і професійного
захворювання.

Доказів на підтвердження своїх
заперечень у частині того, що комісія з
питань охорони праці ВП «Шахта
«Родинська» ДП
«Красноармійськвугілля» обґрунтовано
прийняла рішення про встановлення 10%
вини позивача у нещасному випадку, який
з ним стався, не надано.

Доводи апеляційної скарги, що
позивачем порушено порядок звернення
до суду, визначений ст. 22 Закону
України "Про охорону праці" та Порядком
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрові України від 31 листопада 2011
року № 1232 не знайшли свого
підтвердження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави (ч. 2 ст. 3
Конституції України). Держава різними
правовими засобами забезпечує захист
прав і свобод людини і громадянина в
особі органів законодавчої, виконавчої
і судової влади та інших державних
органів, які здійснюють свої
повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України. Положення ч. 2 ст. 8
Конституції України визначають, що її
норми є нормами прямої дії. Звернення
до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується. Це конституційне
право не може бути скасованим (ч. 2 ст. 22
Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.
Громадянин має право безперешкодно
звернутися до суду за захистом своїх
прав і свобод.

Аналіз положень ст. 8, 55, 64 Конституції
України дає підстави стверджувати, що
право на судовий захист належить до
основних, невідчужуваних прав і свобод
людини і громадянина. Зокрема,
положення ч. 2 ст. 64 Основного Закону
держави не допускають обмеження права
на судовий захист навіть в умовах
воєнного або надзвичайного стану. Це
повністю відповідає Загальній
декларації прав людини, за якою кожен, у
разі порушення його основних прав,
наданих конституцією і законом, має
право на ефективне поновлення у правах
компетентними національними судами
(ст. 8).

Аналогічна правова позиція викладена в
рішенні Конституційного Суду України
від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Також Конституційний Суд України в
своєму рішенні від 9 липня 2002 року №
15-рп/2002 у справі щодо офіційного
тлумачення положення ч. 2 ст. 124
Конституції України (справа про
досудове врегулювання спорів)
роз'яснив, що положення ч. 2 ст. 124
Конституції України щодо поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Із змісту ч. 2 ст. 124 Конституції України
щодо поширення юрисдикції на всі
правовідносини, що виникають у державі,
випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
вирішенням. Суб'єктами таких
правовідносин можуть бути громадяни,
іноземці, особи без громадянства,
юридичні особи та інші суб'єкти цих
правовідносин. Зазначена норма, як і
інші положення Конституції України, не
містить застереження щодо
допустимості судового захисту тільки
після досудового врегулювання спору та
неприпустимості здійснення правосуддя
без його застосування.

Обов'язкове досудове врегулювання
спорів, яке виключає можливість
прийняття позовної заяви до розгляду і
здійснення за нею правосуддя, порушує
право особи на судовий захист.
Можливість використання суб'єктами
правовідносин досудового врегулювання
спорів може бути додатковим засобом
правового захисту, який держава надає
учасникам певних правовідносин, що не
суперечить принципу здійснення
правосуддя виключно судом. Виходячи з
необхідності підвищення рівня
правового захисту держава може
стимулювати вирішення правових спорів
у межах досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Право на судовий захист не позбавляє
суб'єктів правовідносин можливості
досудового врегулювання спорів. Це
може бути передбачено
цивільно-правовим договором, коли
суб'єкти правовідносин добровільно
обирають засіб захисту їхніх прав.
Досудове врегулювання спору може мати
місце також за волевиявленням кожного
з учасників правовідносин і за
відсутності у договорі застереження
щодо такого врегулювання спору.

Таким чином, обрання певного засобу
правового захисту, у тому числі і
досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує.
Встановлення законом обов'язкового
досудового врегулювання спору обмежує
можливість реалізації права на судовий
захист.

З урахуванням викладеного положення ч.
2 ст. 124 Конституції України щодо
поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Довід апеляційної скарги, в якому
апелянт зазначає, що вважає рішення
комісії вірним, не може спростувати
рішення суду.

Цей довід суперечить вимогам ст. ст. 10,
60 ЦПК України, які зобов'язують
відповідача на засадах змагальності
доводити свої заперечення
переконливими, належними та
припустимими доказами. Фактично
апелянт вимагає від суду зробити
припущення щодо правильності рішення
комісії з розслідування нещасних
випадків на виробництві, не надавши з
цього приводу доказів. Вказане прямо
заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яка
визначає, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Димитрові
Донецької області відхилити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 05 червня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: