Номер провадження: 22-ц/785/7383/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області : в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Черевко П.М.

- Сватаненко В.І.

при секретарі -Добряк Н.І.

за участю: ОСОБА_3, представника ОСОБА_3
-ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Одеської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 18 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Одеський
завод радіально-свердлильних
верстатів» (ПАТ «ОЗРСВ»),
Житлово-комунальне експлуатаційне
підприємство «Радіалка» (ЖКЕП
«Радіалка»), треті особи: Головне
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області, в
особі Малиновського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, ОСОБА_6, про визнання права
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язання укласти договір найму
житлового приміщення, відкриття
особового рахунку, встановлення
способу виконання рішення суду шляхом
реєстрації місця проживання,

за позовною заявою третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ПАТ «Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів»,
третя особа: Житлово-комунальне
експлуатаційне підприємство
«Радіалка» про визнання права
користування житловим приміщенням та
вселення в житлове приміщення ,
розташоване в АДРЕСА_1,

за зустрічною позовною заявою ПАТ
«Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів» до
ОСОБА_3, третя особа: Житлово-комунальне
експлуатаційне підприємство
«Радіалка» про виселення з житлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_1; -

ВСТАНОВИЛА:

06 жовтня 2013 року позивачка звернулася
з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи
свої вимоги вказує на те, що
користувачем спірного приміщення була
ОСОБА_7, якій позивачка приходилася
невісткою. З її дозволу вона на
законних підставах як член сім'ї
вселилася у спірне приміщення. Після
смерті ОСОБА_7 вона залишається
проживати в зазначеній квартирі, але
відповідачі відмовляються визнати за
нею право на користування квартирою та
зареєструвати її місце проживання.

Представник ПАТ «Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів»
позов не визнав та звернувся з
зустрічним позовом, вказуючи, що він є
власником спірного житлового
приміщення. Позивачка вселилася у
спірне приміщення без його дозволу. На
підставі викладеного просить виселити
відповідачку з спірної квартири.

ОСОБА_5, залучений до участі у справі як
третя особа з самостійними вимогами,
просить задовольнити його позов з
посиланням на те, що спірна квартира
після смерті ОСОБА_7 буда надана ПАТ
«Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів»
йому для проживання. Але він маючи
законне право на вселення не має
можливості скористатися своїм правом,
оскільки позивачка незаконно
вселилася у квартиру.

Рішенням суду першої інстанції від 18
червня 2014 року позов з урахуванням
ухвали про виправлення помилки від 18
червня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ПАТ «Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів»,
ЖКЕП «Радіалка», треті особи: Головне
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області, в
особі Малиновського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, ОСОБА_6 про визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання укладення договору найму
житлового приміщення, відкриття
особового рахунку, встановлення
способу виконання рішення суду шляхом
реєстрації місця проживання -
відмовлено.

Позов третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ПАТ
«Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів»,
третя особа: ЖКЕП «Радіалка» про
визнання права користування житловим
приміщенням та вселення - задоволений
частково.

Зустрічний позов ПАТ «Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів» до
ОСОБА_3, третя особа: ЖКЕП Радіалка про
виселення з житлового приміщення -
задоволений.

Визнано за ОСОБА_5 право користування
житловою квартирою АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
сплачений судовий збір в сумі 114,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів»
сплачений судовий збір в сумі 114,70 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалення нового рішення, яким
просить відмовити в задоволенні
зустрічних позовів задовольнивши її
вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

В відповідності до ч.1 т. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно з ч.2 ст. 116 ЖК України осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного
Суду УРСР від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи приписані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням. При цьому, як роз'яснив
Пленум Верховного Суду України в п. 15
постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя", наявність чи
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що балансоутримувачем
будинку, в якому знаходиться спірна
квартира, є ПАТ «Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів».
ОСОБА_7 була наймачем спірної квартири
з 1990 року, в якій проживала до своєї
смерті.

Після смерті ОСОБА_7 у спірну квартиру
вселилась ОСОБА_3 Позивачка до ВАТ
«ОЗРСВ», як балансоутримувача спірної
квартири , з питанням про вселення в
спірну квартиру не зверталася, на
квартирному обліку у відповідача не
перебувала . Відповідач не приймав
рішення щодо надання спірної квартири
для проживання ОСОБА_3 з сім'єю, що
підтверджується випискою з домової
книги про склад сім'ї № 207 від 20.08.2007
року; актом ЖКЕП «Радіалка» від 12
листопада 2012 року та довідкою ЖКЕП
«Радіалка» вих. №131 від 08 травня 2012
року.

В відповідності до ст. 60 ЦПК України
позивачка не надала жодного доказу,
який б заслуговував на увагу, що вона
проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю.

Тобто доводи позивачки, відповідно до
яких вона проживала з ОСОБА_7 однією
сім'єю, не підтверджені жодним доказом,
а тому судова колегія вважає, що
відсутні підстави для задоволення її
позивних вимог. Приходячи до вказаного
висновку судова колегія бере до уваги
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 07 червня 2012 року по справі
за позовом ПАТ «Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів» про
виселення ОСОБА_8, з спірної квартири,
відповідно до якого відповідач також
стверджував, що він проживав з ОСОБА_7
однією родиною. Але будь-яких даних , що
позивачка також проживала в зазначеній
квартирі , надано не було. Також судова
колегія бере до уваги, що ОСОБА_7 не
надала письмову згоду на проживання
позивачки в квартирі, звертає увагу, що
позивачка не прописана в даному жилому
приміщенні, відсутні докази того, що
спірне приміщення під час життя ОСОБА_7
було постійним місцем проживання
позивачки, відсутні докази про ведення
наймачем спільного господарства,
відсутні данні, що між позивачкою та
ОСОБА_7 склався певний порядок
користування жилим приміщенням.

Суд першої інстанції вірно звернув
увагу, що ОСОБА_6, який є чоловіком
позивачки , звертався із позовом до
Малиновського РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області, ЖКЕП «Радіалка», ВАТ
«Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів» про
визнання права користування та
зобов'язання взяти на реєстраційний
облік в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 22.12.2010 року в задоволенні
позовних вимог що ОСОБА_6 було
відмовлено, оскільки судом було
встановлено, що він не належить до
членів сім'ї померлого наймача.
Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 07 червня 2012 року виселено
ОСОБА_6 з спірної квартири.

На підставі викладеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції у
відповідності до ч. 3 ст. 116 ЖК України
виселив позивачку як особу, яка
самоправно зайняла жиле приміщення,
без надання іншого житла.

Згідно протоколу сумісного рішення
адміністрації ВАТ «Одеський завод
радіально-свердлильних верстатів» від
23.01.2008 року спірне житло у
встановленому законом порядку було
виділено ОСОБА_5, на підставі того, що
він є кадровим робітником на Одеському
заводі радіально-свердлильних
верстатів з 1972 року та потребує
поліпшення житлових умов. ОСОБА_5 не
отримав ордеру, оскільки надане йому
житлове приміщення було безпідставно
зайнято ОСОБА_6 та ОСОБА_6.

Згідно зі ст. 6 та ч. 1 ст. 127 Житлового
кодексу України жилі будинки і жилі
приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у встановленому
порядку як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Гуртожитки можуть
використовуватися для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

За змістом ст. ст. 127 ч. 1, 128 ч. ч. 1, 2, ст. 129,
130 ЖК Української РСР порядок надання
жилої площі у гуртожитках визначається
законодавством, ЖК Української РСР та
іншими актами законодавства
Української РСР. Жила площа у
гуртожитках надається за спеціальним
рішенням адміністрації, підприємства,
установи, організації та відповідного
профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої
площі у гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Враховуючи встановлені по справі
обставини, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
законні права та інтереси ОСОБА_5
порушені і підлягають захисту шляхом
визнання за ОСОБА_5 права користування
квартирою АДРЕСА_1 та вселенням ОСОБА_5
в квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції, виносячи рішення,
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, ст.
ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області , -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 18 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.О.
Суворов

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко