Номер провадження: 22-ц/785/8826/14
Головуючий у першій інстанції Гандзій
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої
служби Овідіопольського районного
управління юстиції Одеської області та
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк», за
участю 3-ої особи: Громадської
організації «Автомобільної стоянки
«Південь» про звільнення майна з-під
арешту за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 04 вересня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відділу ДВС
Овідіопольського РУЮ Одеської області,
ПАТ «ПриватБанк», третя особа ГО
«Автомобільна стоянка «Південь» про
звільнення з-під арешту земельної
ділянки загальною площею 0,0013 га для
будівництва індивідуального гаражу за
адресою: АДРЕСА_1, накладеного
постановою головного державного
виконавця ВДВС Овідіопольського РУЮ
Одеської області від 28.02.2014 року в
рамках примусового виконання рішення
суду про стягнення з ОСОБА_3 кредитної
заборгованості.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 04 вересня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Відділу державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області та Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», за участю 3-ої
особи: Громадської організації
«Автомобільної стоянки «Південь» про
звільнення майна з-під арешту
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, тому що воно
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст.
305 ЦПК України у відсутності осіб, які
приймають участь у справі, та які
повідомлені належним чином про час та
місце судового розгляду, що
підтверджується розписками про
отримання судових повісток про виклик,
а також і SMS - повідомленням ОСОБА_2 за
його письмовою заявою до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як роз»яснено в Постанові Пленуму ВССУ
№6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» вимоги інших осіб щодо
належності їм, а не боржникові майна, на
яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними відповідно до
правил судової юрисдикції позову до
боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на це майно і зняття з нього
арешту. У такому ж порядку
розглядаються вимоги осіб, які не є
власниками майна, але володіють ним на
законних підставах. Орган державної
виконавчої служби у відповідних
випадках може бути залученим судом до
участі у справі як третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що постановою
головного державного виконавця
відділу ДВС Овідіопольського
районного управління юстиції від 28.02.2014
року при примусовому виконанні
виконавчого листа від 25.06.2010 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«ПриватБанк» кредитної заборгованості
у розмірі 116480,81 грн. накладено арешт на
земельну ділянку загальною площею 0,0013
га для будівництва індивідуального
гаражу за адресою: ГО «АС Південь»
АДРЕСА_1 на території Таїровської
селищної ради Овідіопольського району
Одеської області. Вказана земельна
ділянка належить боржнику ОСОБА_3 на
праві власності на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯГ № 910804 від 03.08.2006 року /
а.с. 27/.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
скасування арешту з посиланням на те,
що власником цієї земельної ділянки є
він, а не ОСОБА_3, на підставі рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 21 січня 2009 року,
яким визнано дійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки №3
площею 0,0013 га, розташованої в АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та
визнано право власності на вказану
земельну ділянку за ОСОБА_2

Рішення суду набрало чинності 02 лютого
2009 року.

Державний акт на земельну ділянку
ОСОБА_2 не отримував та не звертався до
компетентних органів з заявою про його
отримання.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
державної реєстраційної служби
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області про
реєстрацію свого права на земельну
ділянку за судовим рішенням від 21 січня
2009 року.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

При наявності державного акту про
право власності на спірну земельну
ділянку за ОСОБА_3, який є боржником
перед ПАТ «ПриватБанк», постановою
державного виконавця від 28.02.2014 року
правомірно на підставі ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
накладено арешт на майно боржника.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Посилання апеляційної скарги на те, що
відповідно до діючого законодавства на
момент визнання за позивачем права
власності на земельну ділянку рішенням
суду не існувало чіткого порядку
реєстрації права власності на земельну
ділянку є безпідставними та не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду.

Приписи ст. 126 ЗК України, який діяв на
час ухвалення судового рішення про
визнання права власності за позивачем
на земельну ділянку, передбачали
отримання Державного акту на земельну
ділянку.

Державний акт на право власності на
спірну земельну ділянку у ОСОБА_2
відсутній.

Належних та допустимих доказів причин
не отримання державного акту на
земельну ділянку протягом п»яти років
з дня ухвалення судового рішення
позивачем не надано.

Необхідно також зазначити, що судове
рішення за загальним правилом не є
підставою виникнення права власності.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України
цивільні права можуть виникати з
рішення суду лише у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 04 вересня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді
Ю.І.
Кравець

О.В.
Оверіна