РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Київський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді
Губській Я.В.

при секретарі
Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Харківської міської ради,
ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна
служба Харківського міського
управління юстиції Харківської
області про зняття арешту, виключення
з реєстру заборони, визнання права
власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

11.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про зняття арешту,
виключення з реєстру заборони,
визнання права власності в порядку
спадкування.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що він є сином
померлого ОСОБА_3 і після смерті батька
написав заяву про прийняття спадщини.
Однак нотаріусом йому було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину з тих підстав, що існує
заборона на будинок АДРЕСА_1,
накладеної 1-ю міською державною
нотаріальної конторою в 1959 році на
підставі листа Народного суду 4-ї
ділянки Київського району м. Харкова
від 24.01.1959 року згідно ст. 105 ЦК УРСР.
Оскільки підстави для накладення
заборони давно вже перестали існувати,
батько придбав даний будинок в 1988 році,
про існування заборони дізналися лише
після смерті батька в 2012 році, просить
зняти арешт, накладений в 1959 році на
будинок, виключити з Єдиного реєстру
заборон відчуження об*єктів нерухомого
майна арешт на спірний будинок та
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом,
оскільки мати відмовилась на його
користь, інших спадкоємців немає.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити в повному
обсязі,

Представник Харківської міської
ради в судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи, подав до суду
відзив (а.с.57-58), в якому просить
розглянути справу без участі
представника, прийняти законне та
обґрунтоване рішення на підставі
наявних у справі матеріалів, яке не
буде порушувати права третіх осіб.

Представник третьої особи -
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області в судовому
засіданні з позовними вимогами
погодилась частково та зазначала, що у
разі звернення власника нерухомого
майна із заявою про проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно державний реєстратор
розгляне вказане звернення і прийме
рішення відповідно до норм діючого
законодавства України. Крім того,
пояснювала, що спори, які виникають з
відносин у сфері державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, повідомлена належним чином
про час та місце розгляду справи,
надала суду заяву, в якій просила суд
розглядати справу у її відсутність.
Також, зазначала, що до позовних вимог
не має претензій, оскільки позивач є
єдиним спадкоємцем після смерті
ОСОБА_3

Суд, вислухавши учасників судового
розгляду, вивчивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що позивач ОСОБА_1 є сином
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про народження ( а.с. 40)

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.8)
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його
смерті відкрилась спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1.

Належність на праві власності
померлому ОСОБА_3 даного будинку
підтверджується наданими до суду
документами: договором купівлі-продажу
від 20.09.1988 року з відміткою про
реєстрацію в КП «ХМБТІ» 04.10.1988 року,
довідкою КП «ХМБТІ» від 27.02.2014 року.
(а.с.28-30)

Згідно договору купівлі-продажу від
20.09.1988 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3
придбав житловий будинок АДРЕСА_1 літ.
«А-1», житловою площею 17,9 кв.м., з
надвірними будівлями.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають право діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями після смерті
ОСОБА_3 є його син - позивач по справі
ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2

Згідно відповіді Першої Харківської
державної нотаріальної контори від
27.10.2014 року після смерті ОСОБА_3 з
заявами про прийняття спадщини
звернувся син померлого ОСОБА_1 та
дружина ОСОБА_2 подала до нотаріальної
контори заяву про відмову від
прийняття спадщини. Інших заяв у
справі немає, свідоцтво про право на
спадщину не видавалось.

Відповідно до наданої суду постанови
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 25.06.2014 року (а.с. 31) вбачається,
що нотаріусом було відмовлено
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину з тих підстав, що згідно
інформаційної довідки з Єдиного
реєстру заборон відчуження об*єктів
нерухомого майна № 18167740 від 24.02.2014 року
на адресу об*єкта: АДРЕСА_1 та власника -
ОСОБА_5, було накладено арешт 24.01.1959 року
Київським районним судом м. Харкова,
який зареєстрований 24.01.1959 року Першою
Харківською державною нотаріальною
конторою за № 21187. Відомості про зняття
арешту відсутні.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти користуватися та
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Право
власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з позовом до суду
позивач вказує, що наявність заборони
на спадкове майно, накладене в 1959 році є
перешкодою йому у прийнятті спадщини
після смерті батька.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ст. 154 ЦПК України питання
про скасування заходів забезпечення
позову вирішується в судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь у справі. Якщо у
задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються
до набрання судовим рішенням законної
сили. Проте суд може одночасно з
ухваленням судового рішення або після
цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову.

Судом встановлено, що підставою для
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину позивачу є наявність
заборони № 21187 відчуження об*єкта
нерухомого майна на житловий будинок
АДРЕСА_1, накладеної 1-ю міською
державною нотаріальної конторою в 1959
році на підставі листа Народного суду
4-ї ділянки Київського району м. Харкова
від 24.01.1959 року згідно ст. 105 ЦК УРСР.

Згідно листа Київського районного суду
м. Харкова реєстрація цивільних справ в
Київському районному суді м. Харкова
ведеться з 1970 року, тому надати копію
ухвали від 1959 року немає можливості.
(а.с.9).

Але, суд, дослідивши надані сторонами
докази, приходить до висновку, що
підстави накладення заборони 24.01.1959
року відчуження об*єкта нерухомого
майна на житловий будинок АДРЕСА_1
стосуються розгляду справи за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на ? частину домоволодіння.

Згідно рішення народного суду 4-ї
ділянки Київського району м. Харкова
від 13.02.1959 року позовні вимоги ОСОБА_6
розглянуті та визнано за ОСОБА_6 право
власності на частину житлового будинку
по АДРЕСА_1. (а.с. 15-16).

Також, суд зазначає, що після набрання
даним рішенням чинності, за даними КП
«ХМБТІ» була проведена державна
реєстрація частин житлового будинку
за ЖЕО Київського району м. Харкова,
ОСОБА_4, та ОСОБА_3 в цілому 04.10.1988 року на
підставі договору купівлі-продажу.
Також, не надані суду і дані про
скасування державної реєстрації в 1988
році за ОСОБА_3 або про визнання
недійсним даного договору
купівлі-продажу.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що наявність заборони № 21187
відчуження об*єкта нерухомого майна на
житловий будинок АДРЕСА_1, накладеної
1-ю міською державною нотаріальної
конторою в 1959 році на підставі листа
Народного суду 4-ї ділянки Київського
району м. Харкова від 24.01.1959 року згідно
ст. 105 ЦК УРСР перешкоджає позивачу у
його праві в оформленні спадщини, є
такою, що втратила чинність, у зв'язку з
чим суд вважає за необхідне поновити
порушене право позивача та скасувати
арешт за забороною № 21187 відчуження
об*єкта нерухомого майна на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Стосовно позовних вимог щодо
виключення з Єдиного реєстру заборон
відчуження об*єктів нерухомого майна
арешт на будинок АДРЕСА_1, дата
виникнення 24.01.1959 року, № реєстра 21187,
суд зазначає, що доказів на
підтвердження того, що позивач
звертався до державного реєстратора з
заявою про виключення з Єдиного
реєстру заборон відчуження об*єктів
нерухомого майна арешту суду під час
розгляду справи не надано, а тому суд
вважає дані вимоги передчасними та
необґрунтованими та відмовляє у їх
задоволенні.

При цьому, суд звертає увагу позивача
на те, що спори до державного
реєстратора, які виникають з відносин у
сфері державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства за
правилами КАС України.

Дослідивши усі представлені матеріали,
судом встановлено, що на теперішній
час єдиним спадкоємцем першої черги по
закону після смерті ОСОБА_3 є його син
- позивач ОСОБА_1 Інших спадкоємців
судом не встановлено. Дружина
спадкодавця - ОСОБА_2 відмовилася від
права на спадщину, підтвердивши це суду
та подавши заяву про відмову в
нотаріальну контору, не заперечуючи
проти позовних вимог позивача.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, крім
інших і визнання права власності.

На підставі вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що порушене
право позивача підлягає захисту в
судовому порядку, оскільки позивач є
єдиним спадкоємцем ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент смерті
відкрилась спадщина у вигляді
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, який належить
померлому на підставі договору
купівлі-продажу від 20.09.1988 року і
спадщину позивач прийняв відповідно
до вимог чинного законодавства. Інших
спадкоємців немає, порушень прав,
свобод чи інших інтересів будь-яких
осіб судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
частині, яка доведена в судовому
засіданні, оскільки знайшли своє повне
підтвердження в судовому засіданні, є
обґрунтованими та доведеними.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Зняти арешт за забороною № 21187
відчуження об*єкта нерухомого майна на
житловий будинок АДРЕСА_1, накладеної
1-ю міською державною нотаріальної
конторою в 1959 році на підставі листа
Народного суду 4-ї ділянки Київського
району м. Харкова від 24.01.1959 року згідно
ст. 105 ЦК УРСР.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 літ. «А-1», 1959
року забудови, загальною площею 33,0
кв.м., житловою площею 17,9 кв.м.,
вартістю 34881 грн. з надвірними
будівлями: сарай літ. «Б», льох літ.
«В», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «И»,
душ літ. «К», огорожа №2,5-:-7, колодязь № 3
в порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо
виключення з Єдиного реєстру заборон
відчуження об*єктів нерухомого майна
арешт на будинок АДРЕСА_1, дата
виникнення 24.01.1959 року, № реєстра 21187 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя