Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2014 Справа №607/12498/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області

в складі :

головуючого Ромазана
В.В.

з участю секретаря
Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, у якому, просить визнати за
ним право власності на 1/2 (одну другу)
ідеальну частку квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 58,8 кв.м., житловою 34,2
кв.м., у спільному майні подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1
вказує на те, що із 17 червня 1995 року він
перебуває у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них народився
син ОСОБА_3, 1995 р.н., який на даний час є
повнолітнім. На даний час, у
провадженні Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області перебуває справа про
розірвання шлюбу між сторонами. Під час
шлюбу, за спільно нажиті кошти, ними
було придбано квартиру АДРЕСА_1.
Позивач тривалий час працював за
кордоном, захворів, в 40 років став
інвалідом ІІ-ї групи, тому
відмовляється від грошової
компенсації та бажає отримати у
власність 1/2 ідеальну частку квартири.
Сторони не можуть дійти спільної згоди
щодо розподілу спільно нажитого майна.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали з мотивів,
викладених у позовній заяві та просять
суд їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, зазначив що спірна
квартира належить лише відповідачу.

ОСОБА_2 подала суду письмову заяву
відповідно до якої визнала позов в
частині поділу спірної квартири, як
спільного майна подружжя, виходячи із
рівності часток сторін.

Суд, дослідивши та оцінивши
докази по справі, встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в
зареєстрованому шлюбі із 17 червня 1995
року ( Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1, видане
28.08.2014 року Відділом ДРАЦСу
реєстраційної служби Збаразького
районного управління юстиції у
Тернопільській області ).

Від даного шлюбу у них народився
син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний
час є повнолітнім.

Згідно Свідоцтва про право
власності, виданого 06 квітня 2005 року на
підставі рішення виконкому
Тернопільської міської ради №82 від
09.02.2005 року та Технічного паспорта,
виданого 15.06.2005 року Тернопільським
міським бюро технічної інвентаризації,
квартира АДРЕСА_1 в м. Тернополі,
загальною площею - 58,8 кв.м., житловою
площею - 34,2 кв.м., належить на праві
приватної власності ОСОБА_2.

Як вбачається із копії договору
№29 про дольову участь у будівництві
житла 30-ти квартирного житлового
будинку по вул..Петриківській від 05
грудня 2001 року, його укладено між БМУ
«Промбуд» та ОСОБА_2 на будівництво
квартири загальною площею 58,47 м.кв.
загальною вартістю 53851 гривню.

Згідно із довідкою БМУ «Промбуд»
від 13.07.2007 року №295, балансова вартість
квартири АДРЕСА_1 складає 66422 гривні,
яку сплачено повністю.

Відповідно до ст. 60 СК України,
майно, яке придбане подружжям у шлюбі,
належить чоловіку та дружині на праві
загальної сумісної власності.

Таким чином, спірна квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв.м.,
житловою 34,2 кв.м. придбана сторонами
під час перебування їх у шлюбі.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина
та чоловік мають право на розподіл
майна, яке їм належить на праві
загальної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у
разі розподілу майна, яке є об'єктом
права загальної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними.

У пункті 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюб, визнання його не дійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільні речі, суди
мають застосовувати положення частин 4,
5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя відповідно
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст.11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Таким чином, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо поділу спільного
майна подружжя підлягають до
задоволення, а тому, слід визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2
ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 в м.
Тернополі, загальною площею 58,8 кв.м.,
житловою 34,2 кв.м..

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 60, 70 Сімейного кодексу
України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя - задовольнити.

Провести поділ спільного майна
подружжя, а саме двохкімнатної
квартири АДРЕСА_1 в м. Тернополі,
загальною площею 58,8 кв.м., житловою 34,2
кв.м.,яка належить на підставі
Свідоцтва про право власності від 06
квітня 2005 року - ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 в
м. Тернополі, загальною площею 58,8 кв.м.,
житловою 34,2 кв.м., у спільному майні
подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 в
м. Тернополі, загальною площею 58,8 кв.м.,
житловою 34,2 кв.м., у спільному майні
подружжя.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь
держави 332 (триста тридцять дві) грн. 11
коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан