Номер провадження: 22-ц/785/6955/14
Головуючий у першій інстанції Бобуйок
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П.

При секретарі - Колмаков В.І.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
представника ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» та
представника ОСОБА_5 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 17 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія», Моторно(транспортного)
страхового бюро України

-про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И
Л А:

В квітні 2007 року ОСОБА_6
звернувся до суду з позовними вимогами
до ТОВ «Автохід» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної смертю фізичної особи
внаслідок ДТП. Позивач посилався на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 на 212 км.+550 м автодороги
Київ-Одеса з вини ОСОБА_7, який керував
автобусом «Вольво», що належав ТзДВ
«Автодор», д.н.зНОМЕР_2, сталася ДТП, у
якій внаслідок зіткнення автобуса з
мікроавтобусом «Мерседес-Бенц», д.н.з.
НОМЕР_1, загинув його батько ОСОБА_8,
котрого він поховав та поніс витрати
на встановлення пам'ятнику та
ритуальні послуги .

В подальшому, посилаючись на те,
що ТзДВ «Автодор» ліквідовано, а
ОСОБА_7, з вини котрого сталось
ДТП-помер остаточно уточнивши позовні
вимоги 08.01.2014 року, просив суд стягнути
з ОСОБА_5, як володільця
мікроавтобусом «Мерседес-Бенц», д.н.з.
НОМЕР_1 на підставі тимчасового
реєстраційного талону- 283000 грн.
моральної шкоди та витрат на
поховання.. Стягнути з АТ «Українська
пожежнл-страхова компанія» та Моторно
( транспортного) страхового бюро
України моральну шкоду по 8.500 горн.

Ухвалою Малиновського районного
суду м. Одеси від 08 грудня 2010 року
провадження у справі в частині позову
до ТзДВ «Автоход» було закрито у
зв'язку з ліквідацією зазначеного
товариства та відмовою ОСОБА_6 від
позову.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 17 червня 2014 року позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Приватного
Акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про відшкодування
матеріальної та моральної оди -
задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, на користь
ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 16
186,00 грн. (шістнадцять тисяч сто
сімдесят шість гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_5, на користь
ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 120 000,00
грн. (сто двадцять тисяч гривень. )

Стягнуто з Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 8 500,00
грн. (вісім тисяч п'ятсот гривень 00
копійок).

Стягнуто з Моторного
(транспортного) страхового бюро
України

на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у
розмірі 8 500,00 грн. (вісім тисяч п'ятсот
гривень 00 копійок) .В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія», ставить питання про
скасування рішення суду з ухваленням
нового, про відмову в заявлених
вимогах, що їх стосується, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зокрема
посилається на відсутність правових
підстав для стягнення з них моральної
шкоди, оскільки діюче на час ДТП
законодавство, а саме Положення про
порядок і умови проведення
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності транспортних засобів
на території України від 28 вересня 1996
року, не передбачало стягнення
моральної шкоди з страховика.

В апеляційній скарзі
представника ОСОБА_5 ставить питання
про скасування рішення суду з
ухваленням нового, яким позовні вимоги
задовольнити частково, та стягнути
матеріальну шкоду в сумі 2000 грн. з
Моторно(транспортного) страхового бюро
України, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на граничні витрати
пов'язані з похованням по Одеській
області та на те, що суд не звернув
уваги, що ліквідація ТДВ «Автоход»
припиняє їх право на пред'явлення
зворотної вимоги та на те врахував
обставини по справі, що спричинили
смерть батька позивача, поклавши всю
відповідальність на ОСОБА_5

В судове засідання представник
Моторно(транспортного) страхового бюро
України не з'явився, про час а місце
судового розгляду сповіщений належним
чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України удова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, вислухавши
пояснення сторін, що з'явились,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга ПрАТ «Українська

пожежно-страхова компанія» підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга
ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Стягуючи моральну шкоду з ОСОБА_5
в сумі 120 000 грн. районний суд виходив з
того, що внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки автобуса
«Вольво» , республіки Беларусь, дн
НОМЕР_2, який належав ТДВ «Автоход» та
автобуса Мерседес-Бенц, дн НОМЕР_1, що
належав ОСОБА_5 загинув пасажир
автобуса-батько позивача. Виходячи з
того, що водій ОСОБА_7, який керував
автобусом «Вольво», що належав ТзДВ
«Автодор», д.н.зНОМЕР_2, з вини котрого
сталось ДТП, ТДВ «Автодор»-
ліквідовано, водій Мерседес-Бенц, дн
НОМЕР_1,-ОСОБА_11, перебуваючи з ОСОБА_5 в
трудових стосунках та під час ДТП
загинув, районний суд виходячи з вимог
ст.1172,1188 ЦК України стягнув моральну
шкоду з ОСОБА_5 Мотивів щодо
встановлення розміру такої шкоди та
стягнення 120 000 грн. районний суд не
навів.

Стягуючи моральну шкоду з ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» , районний суд виходи в з
того, що стягнення моральної шкоди
відшкодовується незалежно від вини
водія автобуса Мерседес-Бенц, дн
НОМЕР_1- ОСОБА_11

Стягуючи моральну шкоду з
Моторно(транспортного) страхового бюро
України районний суд виходив з того,
що автобус «Вольво» був застрахований
Білоруською страховою компанією, що
свідчить про наявність «Зеленої
картки» чинної на час ДТП.

Стягуючи матеріальну шкоду з
ОСОБА_5 районний суд виходив з вимог
ст.1201 ЦК України та документально
підтверджених витрат.

Проте повністю погодитись з таким
судженням районного суду не можна з
наступних підстав.

Встановлено, та сторонами не
заперечується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на 212 км +
550 м автодороги Київ - Одеса з вини
ОСОБА_7, який керував автобусом
«Вольво», що належить на праві
власності ТзДВ «Автоход», д.н.з. НОМЕР_2,
сталася ДТП, у якій внаслідок зіткнення
з мікроавтобусом «Мерседес-Бенц», д.н.з.
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_11,
загинув батько позивача ОСОБА_8

Постановою старшого слідчого в
ОВС СУ УМВС України Черкаської області
від 28 вересня 2006 року кримінальна
справа порушена за фактом вчинення
злочину, передбаченого ч. З ст. 286 КК
України, закрита у зв'язку зі смертю
водія автобуса «Вольво» ОСОБА_7, який
порушив вимоги п. 11.3 Правил дорожнього
руху, що знаходиться з технічної точки
зору у причинному зв'язку із
виникненням ДТП.

Згідно з висновком судової
автотехнічної експертизи № 10031 від 04
червня 2006 року водій автомобіля
«Вольво», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_7, діючи
відповідно до вимог п. 11.3 ПДР, мав
технічну можливість не стати
небезпекою для руху водію
мікроавтобуса «Мерседес-Бенц», д.н.з.
НОМЕР_1, і тим самим мав технічну
можливість не допустити зіткнення
транспортних засобів.

У діях водія мікроавтобуса
«Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_11,
який також загинув внаслідок ДТП,
порушень Правил дорожнього руху немає.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України,
обов'язок по відшкодуванню шкоди,

завданої іншим особам (які не є
власниками або володільцями
транспортного засобу, наприклад,
пасажир транспортного засобу)
покладається на власників
(володільців) джерел підвищеної
небезпеки, незалежно від вини обох
водіїв або одного із них (ч. 2 ст. 1187 ЦК
України).

Така правова позиція визначена
ВСУ у справі № 6-108 цс 13 з якої
вбачається, що аналіз норм ст. ст. 1167, 1172,
1187, 1188 ЦК України дає підстави для
висновку про те, що шкода, (в тому числі
моральна), завдана внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія, який на відповідній правовій
підставі керував автомобілем, що
належить роботодавцю, відшкодовується
власником (володільцем) цього джерела
підвищеної небезпеки, а не
безпосередньо винним водієм.

Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України
є спеціальними по відношенню до ст.ст.
1166 1167 ЦК України, у зв'язку з чим
перевага у застосуванні має надаватися
спеціальним нормам.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК встановлюються
випадки так званої безвинної
відповідальності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи за завдану ними моральну шкоду, в
тому числі, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

При цьому слід зазначити, що коли
шкода завдана життю або здоров'ю
фізичних осіб-володільців джерел
підвищеної небезпеки - внаслідок їх
взаємодії, то моральна шкода підлягає
відшкодуванню залежно від ступеня
їхньої вини за правилами ст. 1188 ЦК.

Суб'єктом права вимоги
компенсації моральної шкоди є особа,
якій ця шкода безпосередньо завдана
неправомірними діями (бездіяльністю)
інших осіб. Моральна шкода, завдана
смертю фізичної особи, відшкодовується
її чоловіку (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю (ч. 2 ст. 1169 ЦК України).

За таких обставин, районний суд
прийшов до правильного висновку про
задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди з
ОСОБА_5, оскільки вона була володільцем
джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

Зокрема, згідно з п. 9 постанови
Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власної ініціативи

чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із
засад розумності та справедливості (ч. 3
ст. 23 ЦК).

Визнаючи розмір моральної шкоди
в сумі 120 000 грн., районний суд не навів
правового обґрунтування щодо
визначення такого розміру моральної
шкоди, не прийняв до уваги засади
розумності та справедливості виходячи
з обставин дорожно-транспортної
пригоди та ступеня вини участиків ДТП,
а тому судова колегія приходить до
висновку, про необхідність зменшення
суми моральної шкоди до 15 000 грн.

Одночасно судова колегія
приходить до висновку про
безпідставність стягнення моральної
шкоди по 8 500 грн. з «Українська
пожежно-страхова компанія», та
Моторно(транспортного) страхового бюро
України так як Постанова від 28 вересня
1996 року № 1175, яка діяла на час
виникнення правовідносин, не
передбачала обов'язку страховика
цивільної відповідальності такої, як
моральна шкода.

За правилами ст.1201 ЦК України
особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати
на поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, ці витрати.

Відповідно до матеріалів
справи, винним у скоєнні ДТП було
визнано водія білоруського
транспортного засобу «Вольво»
д.н.зНОМЕР_2.Його цивільно-правова
відповідальність застрахована
Білоруською страховою компанією
«Белгосстрах», про що свідчить
наявність у винної особи договору
міжнародного автомобільного
страхування «Зелена картка» , чинного
на дату ДТП.( а.с. 22 т.1)

Матеріалами справи підтверджені
витрати пов'язані з спорудженням
надгробного пам'ятника в сумі 16 186, 00
грн. та 1 671 грн. за ритуальні послуги( т.1
а.с.24, 25).

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що районний суд помилково поклав
витрати на поховання на ОСОБА_5,
оскільки відповідно до Закону України
«Про страхування» та Постанови КМУ
«Про порядок і умови проведення
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 28.09.1996 року
ці витрати покладаються на МТСБУ, як
гаранта відшкодування шкоди на
території України
водіями-нерезидентами та ця сума не
перевищує встановленого законом
ліміту.

Судова колегія не приймає до
уваги посилання представника позивача
про те, що моральна шкода ними
пов'язувалась з заподіяною шкодою
життю та здоров'ю третіх осіб, оскільки
це різні види цивільно-правової
відповідальності, котрі позивачем не
заявлялись.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія дійшла висновку, що
районний суд порушив вимоги
матеріального та процесуального права,
а тому з підстав ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України,
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового, про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в
сумі 15 000 грн., а з МТСБУ матеріальної
шкоди в сумі 17 857 грн., а в інших вимогах
-відмовити.

Одночасно судова колегія з
підстав ст.88 ЦПК України стягує на
користь держави судові витрати,
виходячи з ставки судового збору
відповідно до Закону України « Про
судовий збір».

Керуючись ст.ст.309; 316; 317; 319 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу представника
ПРАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 17 червня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
ПрАТ»Українська пожежно -страхова
компанія», Моторно(транспортного)
страхового бюро України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Стягнути з Моторно транспортного
бюро України на користь ОСОБА_6
матеріальну шкоду в сумі 17 857 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
держави 121 грн.80 коп.

Стягнути з Моторно транспортного
бюро України на користь держави 121
грн.80 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
Л.І.Доценко

А.П.Заїкін