Справа № 367/5390/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

31 жовтня 2014 року
Ірпінський міський суд Київської
області в складі:

головуючого судді Пархоменко
О.В.

при секретарі Проценко
Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спільного
сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із даним
позовом, посилаючись на те, що 25 липня
2009 року між нею та відповідачем був
укладений шлюб, від якого вони мають
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на
даний час проживає з матір'ю. В період
шлюбу нею спільно з відповідачем було
набуте наступне майно: двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 56,8
кв. м., житловою площею 28,2 кв. м.;
власником даної квартири є ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право власності
від 31.08.2013 року, виданого державним
реєстратором Реєстраційної служби
Бучанського міського управління
юстиції Київської області Кондаковою
Н.С.

Позивачка вказує, що відповідно до
квитанцій про сплату за повне внесення
вкладу у спільну діяльність з
будівництва від 20.04.2013 року, угода № 605
від 16.02.2012 року вартість квартири
становить 338 128,50 гривень. Оскільки вище
вказане майно було набуте ними під час
перебування у шлюбі, дане майно слід
вважати спільним сумісним майном
подружжя. Вважає, що так як квартира
АДРЕСА_1 набуте ними у шлюбі, то у
відповідності до ст. 70 Сімейного
кодексу України воно повинно ділитися
між ними в рівних частках, а саме по 1/2
частині кожному. Оскільки на
сьогоднішній день домовленості про
порядок поділу вищевказаного майна між
ними не досягнуто, вона змушена
звернутися до суду з даним позовом.

В зв'язку із викладеними обставинами
позивачка просила визнати за ОСОБА_1 у
порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_2 у порядку поділу спільного
сумісного майна подружжя право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 всі судові витрати.

В судове засідання позивачка та її
представник не з'явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, представник позивача
ОСОБА_5 надав суду письмову заяву про
розгляд справи в його відсутності,
позовні вимоги підтримує та просить
задовольнити, проти заочного рішення
не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив, в
зв'язку із чим суд, враховуючи письмову
заяву представника позивача вважав за
можливе розглянути справу у
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. З огляду на викладене
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

За згодою представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. ст.
224-226 ЦПК України.

Суд, вивчивши по справі письмові
докази, вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка та відповідач перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009
року, від даного шлюбу вони мають
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що під час
зареєстрованого шлюбу відповідачем
ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_1
загальною площею 56,8 кв. м., житловою
площею 28,2 кв. м. , що підтверджується
копіями Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно індексний номер 8763760
від 31.08.2013 року та Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 8763789 від 31.08.2013 року,
виданих Реєстраційною службою
Бучанського міського управління
юстиції Київської області. В спірній
квартирі позивачка зареєстрована з
08.02.2014 року, що підтверджується копією
її паспорту.

Наведені обставини підтверджуються
копіями паспорту позивачки, свідоцтва
про шлюб, про народження дитини,
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно індексний номер 8763760 від
31.08.2013 року та Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 8763789 від 31.08.2013 року,
виданих Реєстраційною службою
Бучанського міського управління
юстиції Київської області, іншими
матеріалами справи.

У відповідності до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачка та відповідач перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009
року, від даного шлюбу вони мають
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, під час зареєстрованого
шлюбу відповідачем ОСОБА_2 була
придбана квартира АДРЕСА_1 загальною
площею 56,8 кв. м., житловою площею 28,2 кв.
м.

Таким чином суд вважає, що в судовому
засіданні беззаперечно встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
частки їх в праві спільної сумісної
власності є рівними, а тому, оскільки
між сторонами не досягнуто
домовленості про порядок поділу
спірної квартири, слід поділити спірну
квартиру між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
виділити кожному по 1/2 частині,
визнавши за ними право власності на
належні їм частки .

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд вважає, що слід стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в сумі 1 690,65 гривен.

На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК
України, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 212, 214,
215, 218, 224-226 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного сумісного майна подружжя
задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 .

Поділити спільне майно подружжя між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_1 із спільної сумісної
власності подружжя 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_1 право
власності на вказане майно.

Виділити ОСОБА_2 із спільної сумісної
власності подружжя 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на вказане майно.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 1 690,65 гривен (одна
тисяча шістсот дев'яносто гривен 65
коп.).

Копію заочного рішення направити
сторонам для відома.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Пархоменко