Справа №
МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
в складі головуючого судді
розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в
місті Козятині цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до
Козятинської міської ради Вінницької
області про встановлення юридичного
факту та визнання права на спадщину ,-
Позивач звернувся в суд із
позовом до Козятинської міської ради
Вінницької області про встановлення
юридичного факту та визнання права на
В обґрунтування позовних вимог
позивач вказав в позові , що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася його
матір - ОСОБА_2. За життя матір була
одружена два рази: з його батьком -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Обидва шлюби були
Так, 10 лютого 1993 року шлюб між його
матір'ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 був
розірваний, про що свідчить копія
свідоцтва про розірвання шлюбу від
16.02.1993 року, виданого
Красногвардійським відділом РАГС АР
Крим. Після розірвання шлюбу їй
присвоєно дівоче (дошлюбне) прізвище -
«ОСОБА_2». 10.07.1993 року його матір ОСОБА_2
уклала шлюб з ОСОБА_4 та почала носити
прізвище чоловіка - ОСОБА_2. Сімейне
життя, майже одразу між ними не
склалось, вони разом не проживали та не
вели спільного господарства. В кінці
90-х років цей шлюб також був розірваний,
а мама разом з ним переїхала із Криму в
м. Козятин Вінницької області на
постійне місце проживання. Після
розірвання шлюбу з ОСОБА_4 мама знову
перейшла на дівоче прізвище ОСОБА_2.
Спільних дітей у них не було.
22.02.2000 року не замінивши паспорт після
розлучення, тому ще будучи на прізвищі
- «ОСОБА_2», на підставі договору
дарування , посвідченого приватним
нотаріусом Козятинського
нотаріального округу ОСОБА_6., за
реєстром №259 його матір - ОСОБА_2
одноособово набула право власності на
9/20 частини житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1
В 2006 році його матір отримала новий
паспорт та офіційно почала знову
носити дівоче прізвище - «ОСОБА_2», про
що свідчить копія паспорта, яка
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла. Після
її смерті залишилось спадкове майно,
яке складається з 9/20 частки житлового
будинку з відповідною часткою
господарських будівель та споруд по
Єдиним спадкоємцем І черги за законом
до майна померлої матері є він - її син ,
ОСОБА_1. В установлений законом строк
позивач звернувся в нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини та про видачу свідоцтва про
право на спадщину на 9/20 частки
житлового будинку з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд по АДРЕСА_1 але оформити свої
спадкові права він не може , тому що
відсутній належно оформлений
правовстановлюючий документ на
частину будинковолодіння.
У відповідності до чинного
законодавства України договір
дарування нерухомого майна
посвідчується нотаріально та підлягає
Державній реєстрації.
Договір дарування 9/20 частини житлового
будинку не був за життя матері належним
чином зареєстрований в органах, які
наділенні повноваженнями щодо
державної реєстрації права власності.
На сьогоднішній день вчинити дії з
реєстрації договору дарування
неможливо, так-як з даною заявою має
звернутись набувач прав на
нерухомість, яка померла, а її
дієздатність припинена.
Таким чином, вищезгаданий договір
дарування хоча і підтверджує право
власності покійної матері на 9/20
частини житлового будинку по АДРЕСА_1
однак не є належним правовстановлючим
документом для оформлення спадщини в
нотаріальній конторі з видачею
відповідного свідоцтва.
Окрім того, договір дарування частини
житлового будинку укладений на
прізвище його матері, на той час
-ОСОБА_2. Він не можу надати суду копію
свідоцтва про розірвання шлюбу між
його матір'ю та громадянином ОСОБА_4,
так-як актовий запис про розірвання
Красногвардійським відділом ДРАГС АР
Крим в кінці 90-х років. На сьогоднішній
день АР Крим є тимчасово окупованою
територією, що неуможливлює отримати
будь-яку інформацію, або копії
документів . Тому вимушений просити суд
встановити факт належності договору
дарування померлій матері-ОСОБА_2
Та обставина, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_2 належав договір дарування
частини будинку, посвідчений приватним
нотаріусом Козятинського
нотаріального округу ОСОБА_6., за
реєстром №259 від 22.02.2000 року
підтверджується наступними
документами: копією свідоцтва про
народження ОСОБА_2, копією паспорта
ОСОБА_2 , копією свідоцтва про
розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
копією договору дарування частини
житлового будинку, копією свідоцтва
про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 , копією свідоцтва про
Встановлення даного юридичного факту
йому необхідно для наступного визнання
за ним права на спадщину на спадкове
Позивач та його представник
-ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися,
хоча належним чином були повідомленіц
про місце та час розгляду справи, але
до суду надіслали заяву, в якій позов
підтримують та просять справу слухати
Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про місце, час та дату
розгляду справи, але до суду від
представника Козятинської міської
ради Вінницької області - Кукурузи Ю.
надійшла заява про слухання справи
без його участі , позовні вимоги визнає
Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд вважає, що визнання позову
представником відповідача необхідно
прийняти, оскільки це не суперечить
закону і не порушує чиїх - небудь прав
та інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року народилася матір позивача -
ОСОБА_2 ( а.с. 8). За життя матір позивача
була одружена два рази: з батьком
позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Обидва
шлюби були розірвані.

Так, 10 лютого 1993 року шлюб ОСОБА_2
та ОСОБА_3 був розірваний, про що
свідчить копія свідоцтва про
розірвання шлюбу від 16.02.1993 року,
виданого Красногвардійським відділом
РАГС АР Крим . Після розірвання шлюбу їй
присвоєно дівоче (дошлюбне) прізвище -
«ОСОБА_2» ( а.с. 10). 10.07.1993 року матір
позивача - ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_4
та почала носити прізвище чоловіка -
ОСОБА_2 ( а.с. 11). Сімейне життя між ними
не склалось. В кінці 90-х років цей шлюб
також був розірваний. Матір позивача
разом з ним переїхала із Криму в м.
Козятин Вінницької області на постійне
місце проживання. Після розірвання
шлюбу з ОСОБА_4 матір позивача знову
перейшла на дівоче прізвище ОСОБА_2.

22.02.2000 року не замінивши паспорт після
розлучення, тому ще будучи на прізвищі
- «ОСОБА_2», на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Козятинського
нотаріального округу ОСОБА_10, за
реєстром №259 матір позивача - ОСОБА_2
одноособово набула право власності на
9/20 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1

В 2006 році матір позивача отримала
новий паспорт та офіційно почала знову
носити дівоче прізвище - «ОСОБА_2», про
що свідчить копія паспорта, яка
додається ( а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла ( а.с.
13). Після її смерті залишилось спадкове
майно, яке зокрема складається з 9/20
частки житлового будинку з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд , розташованих по АДРЕСА_1

Єдиним спадкоємцем І черги за законом
до майна померлої є позивач - ОСОБА_1.
Позивач у визначений законом термін
прийняв спадкове майно, подавши
відповідну заяву до Козятинської
державної нотаріальної контори, що
стверджується копією спадкової справ
№ 109/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2.

Оформити свої спадкові права позивач
не може , тому що правовстановлюючий
документ на частину будинковолодіння
належним чином не зареєстрований в
органах державної реєстрації та
придбаний спадкодавцем на прізвище
"ОСОБА_2" .

У відповідності до чинного
законодавства України договір
дарування нерухомого майна
посвідчується нотаріально та підлягає
державній реєстрації.

Договір дарування 9/20 частини житлового
будинку не був за життя матері позивача
належним чином зареєстрований в
органах, які наділенні повноваженнями
щодо державної реєстрації права
власності. На сьогоднішній день
вчинити дії з реєстрації договору
дарування неможливо, так-як з даною
заявою має звернутись набувач прав на
нерухомість, яка померла, а її
дієздатність припинена.

Таким чином, вище згаданий договір
дарування хоча і підтверджує право
власності покійної матері позивача на
9/20 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1 однак не є належним
правовстановлючим документом для
оформлення спадщини в нотаріальній
конторі з видачею відповідного
свідоцтва.

Окрім того, договір дарування частини
житлового будинку укладений на
прізвище матері позивача , на той час
-ОСОБА_2. Позивач не може надати суду
копію свідоцтва про розірвання шлюбу
між його матір'ю та громадянином
ОСОБА_4, так-як актовий запис
здійснювався Красногвардійським
відділом ДРАГС АР Крим в кінці 90-х
років.

Та обставина, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_2 належав договір дарування
частини будинку, посвідчений приватним
нотаріусом Козятинського
нотаріального округу ОСОБА_6., за
реєстром №259 від 22.02.2000 року,
підтверджується наступними
документами: копією свідоцтва про
народження ОСОБА_2, копією паспорта
ОСОБА_2 , копією свідоцтва про
розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
копією договору дарування частини
житлового будинку, копією свідоцтва
про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 , копією свідоцтва про
народження ОСОБА_1

Оскільки факт належності
правовстановлюючого документу
позивача знайшов своє ствердження в
суді, і його встановлення необхідне
позивачу для реалізації свого права
для визнання права на спадщину за
законом на спадкове майно , то в цій
частині позов необхідно задовільнити.
Крім цього позов необхідно
задовольнити і в частині визнання
права на спадщину за законом на
спадкове майно .

Правовідносини, які склались між
сторонами, відповідають вимогам
ст.ст.1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, згідно з
якими спадкуванням є перехід прав та
обов'язків( спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців); право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті, а у разі відсутності
заповіту право на спадкування за
законом, одержують особи , визначені у
ст. ст. 1261-1265 ЦК України. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, той з подружжя , хто
його пережив , та батьки. Спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її;
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст.1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК;
ст.ст. 10, 11, 130,174 209, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Прийняти визнання позову
представником відповідача .

Позов задовольнити. Встановити
юридичний факт, що договір дарування
9/20 частини житлового будинку будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, укладений між ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Козятинського
нотаріального округу Вінницьколї
області ОСОБА_6, за реєстром №259 від
22.02.2000 року , належить померлій
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2

Визнати за ОСОБА_1 право на
спадщину за законом на 9/20 частини
житлового будинку з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд , розташованих по АДРЕСА_1
Вінницької області, після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
через Козятинський міськрайонний суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня отримання сторонами копії
рішення.

СУДДЯ -

.Дата документу 28.10.2014 року