Провадження № 4-с/359/47/2014
У Х В А Л А

Іменем України

« 03» листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді -
І.В. Муранової-Лесів,

при секретарі -
Ю.В.Шляхетко,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Борисполі Київської
області скаргу ОСОБА_1 на рішення
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Бакума Сергія Юрійовича, -

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області із скаргою на
рішення - постанову державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області Бакума Сергія
Юрійовича від 16.08.2012 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження на автомобіль
НОМЕР_1 по виконавчому провадженні
№17910761 по виконанню рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області по справі №2-2869/2005
року щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5
частини усіх видів заробітку, але не
менше за неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, починаючи з 17.06.2005
року до досягнення повноліття дитини.
Одночасно заявник просить суд
зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області зняти арешт з
автомобіля НОМЕР_1.

Свою скаргу заявник обґрунтовує
наступним. У провадженні державного
виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ
знаходиться виконавче провадження
№17910761, відкрите за її заявою по
виконанню виконавчого листа, виданого
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області щодо стягнення на її
користь аліментів на утримання дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з боржника ОСОБА_4
15.10.2014 року вона звернулась до ВРЕВ ДАІ
Бориспільського району з питанням
зняття з реєстрації автомобіля НОМЕР_1,
де дізналась про те, що на вказаний
автомобіль постановою державного
виконавця Бакума С.Ю. від 16.08.2012 року був
накладений арешт. Заявник стверджує, що
вказаний автомобіль є їх з боржником
спільною сумісною власністю, оскільки
був придбаний ними під час шлюбу.
Заявник вважає дії державного
виконавця неправомірними, оскільки
дійсна вартість автомобіля вдвічі
перевищує суму боргу, зазначену в
постанові державного виконавця, а отже
арешт на її думку був накладений з
порушенням вимог ст..ст.52 ч.5, 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
крім того, на момент звернення зі
скаргою до суду заборгованість по
аліментах відсутня, про що 26.09.2014 року
нею була написана відповідна заява до
Відділу державної виконавчої служби..

В судове засідання заявник не
з'явилась, подала до суду заяву про
розгляд скарги без її присутності,
відповідно до якої скаргу підтримала,
просить задовольнити.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
проти скарги заперечувала, пояснила, що
зазначений в скарзі державний
виконавець близько двох років у
відділі не працює. Подану скаргу вони
вважають необґрунтованою, оскільки в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні дані про те, що автомобіль,
який зареєстрований за боржником,
належить йому та стягувану як спільне
майно подружжя. Сама заявник до них з
відповідною заявою про зняття арешту
не зверталась. Скасувати арешт на даний
час неможливо, хоч заборгованість
відсутня, проте арешт може бути знятий
лише у разі закриття виконавчого
провадження.

Заслухавши пояснення представника
Відділу державної виконавчої служби,
дослідивши подану скаргу та додані до
неї документи, а також матеріали
виконавчого провадження №17910761, суд
прийшов до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст..383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

При цьому за змістом ч.2 ст.384, ч.1 ст.385
ЦПК України скарга подається до суду,
який видав виконавчий документ . Скаргу
може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч.2 ст.385 ЦПК України
пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом.

В судовому засіданні встановлено, що на
виконанні у Відділу Державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області знаходиться
виконавчий лист №2-2869/2005 року, виданий
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області на підставі рішення
від 06.07.2005 року про стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/5 частини усіх видів
заробітку, але не менше за
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, починаючи з 17.06.2005 року до
досягнення повноліття дитини.

Постановою державного виконавця
Бакума Сергія Юрійовича від 16.08.2012 року
був накладений арешт на автомобіль
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 у межах суми
звернення стягнення 20196 гривень 20
копійок та заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику (а.с.5).

Будь-які належні і допустимі докази на
підтвердження тієї обставини, що
заявник вчасно отримала копію
вказаної постанови, в матеріалах
виконавчого провадження відсутні.

Як зазначено у скарзі заявником вона
отримала приєднану до матеріалів
скарги копію постанови державного
виконавця від 16.08.2012 року про
накладення арешту на майно боржника
лише 15.10.2014 року.

Таким чином, строк звернення зі скаргою
заявником не порушений.

Як вбачається з приєднаної до скарги
копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3
власником вказаного автомобіля є
ОСОБА_4, що мешкає в АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно з наданою заявником копією
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2,
виданого Вороньківською сільською
радою Бориспільського району
Київської області 09 вересня 2002 року,
заявник ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_4 09.09.2002 року (а.с.6).

Відповідно до вимог ч.5 та 6 ст.52 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

З досліджених в судовому засіданні
матеріалів виконавчого провадження
№17910761 встановлено, що ані стягувачем
ані боржником не надавались будь-які
документи на підтвердження тієї
обставини, що автомобіль, на який було
накладено арешт, є спільною власністю
подружжя.

Згідно з даними свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
автомобіль зареєстрований на праві
власності за боржником ОСОБА_4 (а.с.7).

В матеріалах виконавчого провадження
наявна заява стягувача ОСОБА_3,
датована 26.09.2014 року, відповідно до якої
заборгованість по сплаті аліментів
станом на 01.10.2014 року відсутня (а.с.9).

Проте, будь-які заяви боржника з
приводу скасування арешту з цих
підстав в матеріалах виконавчого
провадження відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Крім того, відповідно до роз'яснень, які
містяться в абзаці 4 пункту 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» вимоги
інших осіб щодо належності їм, а не
боржникові майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом пред'явлення
ними відповідно до правил судової
юрисдикції позову до боржника та особи,
в інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту. У такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах. Орган
державної виконавчої служби у
відповідних випадках може бути
залученим судом до участі у справі як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до висновку, що вимоги скарги про
скасування постанови державного
виконавця про накладення арешту на
майно боржника та скасування арешту
задоволенню не підлягають, а також, що
даний спір може бути розглянути судом у
позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.383-387 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанову державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Бакума Сергія Юрійовича від 16.08.2012 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження на
автомобіль НОМЕР_1 та зобов'язання
Відділ державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
зняти арешт з автомобіля НОМЕР_1 -
відмовити повністю.

На ухвалу судді може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області на протязі п'яти днів
з дня її проголошення, для осіб, які не
були присутні при її оголошення, на
протязі п'яти днів з моменту отримання
копії ухвали.

Суддя:
І.В.Муранова-Лесів