АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4441/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
С.Г. Зосименко Доповідач - Варенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої в результаті ДТП,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, посилаючись на
те, що 27 квітня 2012 року приблизно о 04
годині 15 хвили в районі вул. Донецьке
шосе, 160 в м. Дніпропетровську з вини
водія транспортного засобу БМВ520,
державний номер НОМЕР_1, відбулася
дорожньо - транспортна пригода, в
результаті якої автомобілю ТАТА,
державний номер НОМЕР_2, що належить
йому на праві власності, були завдані
механічні пошкодження. На момент ДТП за
кермом автомобіля БМВ520, державний
номер НОМЕР_1, знаходився ОСОБА_3, якого
постановою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 09.07.2012 року
визнано винним у скоєнні ДТП. Просив
стягнути з відповідача на його користь
матеріальний збиток в розмірі 9900
гривен, вартість проведеного
експертного дослідження у розмірі 500
грн. та судовий збір.

Рішенням Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 14 січня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просив його скасувати і ухвалити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги.

Вислухавши представника позивача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що на підтвердження своїх вимог
щодо стягнення з відповідача 9900 грн.
фактичних затрат, позивачем було
надано лише копії рахунків - фактур
№СФ-0000019 від 10.09.2012 року, №СФ-0000019 від
10.09.2012 року та копія акту №ОУ-19-20
здачі-прийняття робіт від 17.09.2012 року,
тоді як згідно висновку №ZU030512
експертного автотоварознавчого
дослідження щодо визначення
матеріальної шкоди у зв'язку з
аварійним пошкодженням, спричиненим
автомобілю ТАТА, державний номер
НОМЕР_3, сума матеріального збитку
складає 9692,88 грн., що ставить під сумнів
правильність, безспірність та
достовірність витраченої та заявленої
почивачем суми на ремонт автомобілю.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України,
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

З матеріалів справи вбачається, що 27
квітня 2012 року приблизно о 04 годині 15
хвилин в районі вул. Донецьке шосе, 160 в
м. Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу БМВ 520, державний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та
транспортного засобу ТАТА, державний
номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на
праві власності. В результаті ДТП
автомобілю ТАТА, державний номер
НОМЕР_2, були завдані механічні
пошкодження. Постановою
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 09.07.2012 року ОСОБА_3
визнаний винним у
дорожньо-транспортній пригоді через
порушення ним п.п.2.10, 10.1 Правил
дорожнього руху України (а.с.5).
Цивільно-правова відповідальність
відповідача на момент
дорожньо-транспортної пригоди не була
застрахована (а.с.29-32).

Згідно наявних в матеріалах справи
доказів (а.с.16-17) ОСОБА_2 фактично
витратив у вересні 2012 року на
відновлювані робіти пошкодженого
транспортного засобу ТАТА, державний
номер НОМЕР_2, суму у розмірі 9900 грн.,
замінивши деталі, зазначені у висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження №ZU030512 від 17.05.2012 року щодо
визначення вартості матеріальної
шкоди у зв'язку з аварійними
пошкодженнями (а.с.6-15).

Таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким стягнути
з ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в розмірі 9900 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у справі у
розмірі: 500 грн. - вартість проведеного
експертного дослідження, 229,40 грн. -
судовий збір.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4)
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_5)
матеріальну шкоду в розмірі 9900 грн. та
вартість проведеного експертного
дослідження в розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4)
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_5)
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:
О.П.Варенко

Судді:
В.С.Городнича

О.В.Лаченкова