Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:
головуючого - Власова С.О.,

суддів -
Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі -
Чучка Н.В.,

з участю:
представника позивача - Перевозчикова
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи», від імені якого діє
Перевозчиков О.В., на рішення
Воловецького районного суду від 07
травня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю (далі -
ТзОВ) «Кредитні ініціативи» звернулося
до суду з позовом, в якому зазначало, що
20.02.2007 року між ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №172, на суму 17 386 дол.США, зі
сплатою 9,5% річних, кінцевим терміном
повернення 19.02.2014 року. Однак,
відповідач взяті на себе зобов»язання
належним чином не виконував і станом на
01.01.2014 року його заборгованість у
національній валюті України складає 206
331, 54 грн. 17.12.2012 року між ТзОВ «Кредитні
ініціативи» та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» було укладено договір
відступлення прав вимоги, відповідно
до якого первинний кредитор
зобов»язувався відступити ТзОВ
«Кредитні ініціативи» свої права
грошових вимог до боржників за
кредитними договорами, зокрема, за
договором кредиту з ОСОБА_2 Посилаючись
на вказані обставини, позивач просив
суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ
«Кредитні ініціативи» заборгованість
за кредитним договором в розмірі 206 331, 54
грн.

Рішенням Воловецького районного
суду від 07.05.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
першої інстанції, представник ТзОВ
«Кредитні ініціативи»-Перевозчиков
О.В. подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права. Висновки, викладені в
оскаржуваному рішення не відповідають
обставинам справи, а тому просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача апеляційну
скаргу підтримав, просив її
задовольнити, при цьому посилався на
обставини, викладені в позовній заяві
та апеляційній скарзі.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
клопотань про відкладення справи
розглядом у разі поважності причин на
інший термін не подавав, що не
перешкоджає апеляційному суду на
підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України
розглянути прав в його відсутності.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Є доведеним, що 20.02.2007 року між ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№172 згідно якого останній отримав від
банку кредит у сумі 17386,00 дол.США, зі
сплатою 9,5% річних, строком до 19.02.2014
року (а.с.20-23).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та законодавства.

Встановлено, що взяті на себе
зобов»язання ОСОБА_2 належним чином не
виконував і станом на 01.01.2014 року його
заборгованість перед банком та
позивачем становить 206 331,54 грн., з яких:

-13 039,42 дол.США, що за офіційним
курсом НБУ на дату проведення
розрахунку складає 104 224,09 грн.-тіло
кредиту:

-10 627,93 дол.США, що за офіційним
курсом НБУ на дату розрахунку складає 84
949,04 грн.-заборгованість по відсоткам;

-2 146,68 дол.США, що за офіційним
курсом НБУ на дату проведення
розрахунку складає 17 158,41 грн.- штрафні
санкції, що підтверджується
розрахунком заборгованості, наявним у
матеріалах справи (а.с.28).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України
позичальник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

17.12.2012 року між ТзОВ «Кредитні
ініціативи» та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» було укладено договір
відступлення прав вимоги, відповідно
до якого первинний кредитор
зобов»язувався відступити ТзОВ
«Кредитні ініціативи» свої права
грошових вимог до боржників за
кредитними договорами, зокрема, за
договором кредиту з ОСОБА_2 (а.с.8-18, 19).

Відповідно до ст.514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов»язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, не можуть бути
прийняти до уваги судом заперечення
ОСОБА_2, які він подавав під час
розгляду справи в суді першої
інстанції (а.с.42), зокрема: «неможливо
передати іншому право, яке виникає у
майбутньому, оскільки обсяг цих прав,
що переходять до нового кредитора,
встановлюється на момент переходу»,
оскільки відповідно до коментованої
ст.514 ЦК України: вразі заміни кредитора
у зобов'язанні первісний кредитор
повністю або у визначеній частині
вибуває із зобов'язання, а на його місце
приходить новий кредитор. При цьому
зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та
обов'язків його сторін залишається
незмінним. Отже, виходячи із загальних
правил та положень коментованої
статті, матеріалів справи, до нового
кредитора переходять всі права
первісного кредитора.

Враховуючи вищевикладене, а
також те, що обставини, на які посилався
позивач в позовній заяві як на підставу
своїх вимог підтвердилися, доводи на
які посилався відповідач своїх
запереченнях не знайшли свого
підтвердження- заявлений позов є
підставним та таким, що підлягає до
задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
копії договору про відступлення прав
вимоги від 17.12.2012 року містять
виправлення коректуючим засобом
(а.с.9,10,11), що викликає у суду першої
інстанції сумнів у його справжності, не
прийняв до уваги як належний доказ
витяг з Додатку №1 до договору
відступлення прав вимоги, оскільки
вказаний витяг не дає можливості
встановити, що він є невід»ємною
частиною до вказаного договору, а також
те, що право вимоги за кредитним
договором №172 від 20.02.2007 року перейшло
до ТзОВ «Кредитні ініціативи», а, від
так, прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів апеляційного суду, виходячи з
наступного.

Оглянувши копію Договору
відступлення права вимоги, укладеного
між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиціний банк» від
17.12.2012 року, колегія суддів констатує,
що такий містить в собі виправлення
коректуючим засобом (а.с.9, 10,), однак,
такі виправлення стосуються
відомостей, що становлять банківську
таємницю щодо суми коштів заробленої
первісним кредитором на продажі
кредитного портфелю і жодним чином не
впливають на правомірність подання
позову, а також такі не є порушенням
норм цивільно-процесуального
законодавства.

Щодо витягу з Додатку №1 до
Договору відступлення прав вимоги від
17.12.2012 року (а.с.19), згідно якого ТзОВ
«Кредитні ініціативи» набуло право
вимоги до ОСОБА_2, то вказаний витяг є
належним чином завірений підписом
аналітика ТзОВ «Кредитні ініціативи»
та скріплений печаткою товариства, що
не викликає сумніву апеляційного суду
в його правомірності.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга є підставною, оскаржуване
рішення підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Крім того, суд у відповідності до
ст.88 ЦПК України стягує з відповідача
на користь позивача судовий збір, що
був сплачений останнім при поданні
позовної заяви в розмірі 2 063,32 грн. та за
подання апеляційної скарги в розмірі
1532,00 грн.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п.2,
309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317,319 ЦПК України, судова
колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Кредитні
ініціативи», від імені якого діє
Перевозчиков О.В. - задовольнити.

Рішення Воловецького районного
суду від 07 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (; п/р:
2001 в ПАТ «Альфа Банк»; МФО: 300346;
юридична адреса: 07400, м.Бровари, бульвар
Незалежності,14 Київської області)
заборгованість за кредитним договором
№172 від 20 лютого 2007 року у розмірі 206 331,
54 грн. (двісті шість тисяч триста
тридцять одна грн. 54 коп.), з яких: 104 224,09
грн. - тіло кредиту; 84 949,04 грн.-
заборгованість по відсоткам; 17 158,41
грн.-пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (; п/р:
2001 в ПАТ «Альфа Банк»; МФО: 300346;
юридична адреса: 07400, м.Бровари, бульвар
Незалежності,14 Київської області)
судові витрати в розмірі 3 094, 98 грн. (три
тисячі дев'яносто чотири грн. 98 коп.)

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: