№ провадження 4-с/646/45/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2014
року
м. Харків

Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Білінської О.В.,

за участю секретаря - Жура О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на
дії державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі
скаргою на дії державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, в якій
просила зобов’язати
Червонозаводський ВДВС Харківського
міського управління юстиції надіслати
на адресу її фактичного проживання: 61168,
АДРЕСА_1, рекомендованим листом з
повідомленням про вручення постанову
про відкриття виконавчого провадження
та постанову про накладення арешту на
все майно боржника, визнати незаконною
постанову державного виконавця
Червонозаводського ВДВС Харківського
міського управління юстиції про арешт
майна боржника та оголошення заборони
його відчуження в частині накладення
арешту на нерухоме майно, а саме, на
належну заявниці квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
зобов’язати Червонозаводський ВДВС
Харківського міського управління
юстиції винести постанову про зняття
арешту з нерухомого майна та заборону
на його відчуження.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1
зазначила, що на підставі заочного
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 29.11.2011 року видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ «Себбанк»
заборгованості за кредитним договором
у сумі 212614,35 грн., на підставі якого
державним виконавцем
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження та в подальшому
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. Згідно постанови
державний виконавець наклав арешт на
квартиру № 26 по пр-ту Гагаріна, корпус 5
в м. Харкові, яка належить боржнику, про
що їй стало відомо лише 11.09.2014 року. В
порушення п. 6 ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження», згідно якого копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачеві і
боржникові, постанову про відкриття
провадження та постанову про
накладення арешту на майно боржника
ОСОБА_1 не отримувала. Однак, державний
виконавець, наклавши арешт на квартиру,
не мав на меті реалізовувати її,
оскільки інші виконавчі дії,
направлені на звернення стягнення, не
проводились. Крім того, зазначає, що
арешт був накладений на автомобілі ВАЗ
2108, три автобуси Рута та квартиру, що в
загальній сумі значно перевищує розмір
заборгованості за рішенням суду.

У судове засідання заявник не
з’явилась, про день та час розгляду
справи була повідомлена належним
чином. Надала суду аналогічні письмові
пояснення, додавши, що є пенсіонером та
отримує пенсійні виплати, крім того,
накладення арешту на нерухоме майно є
передчасним, оскільки зазначена у
звіті вартість рухомого майна, а саме
транспортних засобів, визначена з
порушенням Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні», ОСОБА_1
подано заяву про рецензування звіту
про оцінку майна.

Державний виконавець
Червонозаводського ВДВС Харківського
міського управління юстиції в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечував та просив відмовити в
задоволенні скарги. Надав суду
письмові заперечення, посилаючись на
те, що відповідно до реєстру відправки
вихідної кореспонденції № 301, ОСОБА_1
постанови про відкриття виконавчого
провадження за вих. № 13/2273, 13/2275, було
доставлено 09.02.2013 року, зазначив, що на
підставі ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження», арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення, арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
його відчуження. Вказав, що ним не було
змінено спосіб виконання рішення суду,
так як ч. 1 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» допускає
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
за виконавчими документами для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Суд, вислухавши пояснення
державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції,
ознайомившись з матеріалами справи,
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

27.11.2012 року
Червонозаводським районним судом м.
Харкова видано виконавчий лист № 2-270/11
на підставі рішення суду про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк»
заборгованості за кредитом у розмірі
212614,35 грн.

01.02.2013 року державним
виконавцем Червонозаводського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження з виконання
вищезазначеного рішення суду, надано
строк боржнику для добровільного
виконання рішення суду.

19.02.2014 року державним
виконавцем Червонозаводського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції накладено арешт на належну на
праві власності ОСОБА_1 квартиру № 26, що
розташована за адресою: м. Харків, пр-т
Гагаріна, 174, корп. 5.

У матеріалах виконавчого
провадження відсутнє підтвердження
належного повідомлення боржника
ОСОБА_1 про винесення постанов
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, про
накладення арешту на майно боржника, що
є порушенням прав боржника, оскільки
згідно ч. 5, 6 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові, постанова про відкриття
виконавчого провадження може бути
оскаржена сторонами у десятиденний
строк. При цьому, згідно ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»,
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилається
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Також, Законом України
«Про виконавче провадження»
передбачено можливість оскарження
постанови про накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов’язаний вживати
передбачених Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено у судовому засіданні,
боржник ОСОБА_1 є пенсіонером з 12.12.2012
року довічно, що підтверджується
наданою копією пенсійного посвідчення
№ НОМЕР_1 серії ААЖ № 935996, отже, отримує
пенсійні виплати. Однак, державним
виконавцем не було зроблено запит до
Пенсійного фонду України щодо розміру
пенсійних виплат боржника з метою
звернення стягнення на кошти боржника.

При виконанні судових рішень про
стягнення грошових коштів державний
виконавець на підставі ч. 2 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»,
звертає стягнення в першу чергу на
кошти боржника у гривнях та іноземній
валюті, інші цінності, у тому числі
кошти на рахунках і вкладах боржника у
банках та інших фінансових установах,
на рахунках в цінних паперах у
депозитаріях цінних паперів. У разі
відсутності у боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржникові інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно звернути стягнення в першу
чергу ( ч.5 ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження). У будь-якому
випадку черговість стягнення на кошти
та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.
Проте відмову державного виконавця
задовольнити зазначену вимогу
боржника може бути визнано в судовому
порядку необґрунтованою, коли
очевидно, що цією вимогою не порушено
інтересів стягувача й не ускладнено
виконання рішення.

Згідно з ч.3 ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець повідомляє про результати
визначення вартості чи оцінки майна
сторонам. У разі, якщо сторони не згодні
з результатами визначення вартості чи
оцінки, вони мають право подати
державному виконавцю в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.

Стягнення на нерухоме майно (будинок,
квартиру, інше приміщення та земельну
ділянку) звертається за відсутності у
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна з додержанням вимог статті 63
Закону України «Про виконавче
провадження», крім звернення стягнення
на предмет іпотеки, яке здійснюється на
підставі рішення суду або виконавчого
напису нотаріуса.

Отже, державним виконавцем не в повній
мірі виконано вимоги ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо своєчасного та в повному обсязі
проведення виконавчих дій, та в
порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження», винесено
постанову про накладення арешту на
нерухоме майно боржника за наявності
грошових коштів, на які звернення
стягнення повинно застосовуватись в
першу чергу.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження», боржник має
право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Відповідно до ст. ст. 383, 384 ЦПК України
та ст. 82 Закону України «Про виконавче
провадження», скарги на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами виконавчого провадження до
суду, який видав виконавчий документ.

Слід зазначити, що в
матеріалах виконавчого провадження
міститься постанова про відновлення
виконавчого провадження № 36336895, однак,
відсутня постанова про зупинення
виконавчого провадження, причини якого
невідомі.

Крім того, згідно відомостей
адресно-довідкового бюро ДМС України,
що долучені до виконавчого провадження
№ 36336895, місце проживання ОСОБА_1 з 15.09.2010
року зареєстровано за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, державним
виконавцем не було здійснено виїзд з
метою розшуку та подальшого звернення
стягнення на належне боржнику майно ні
за адресою реєстрації, ні за адресою,
вказаною у виконавчому документі.
Копії постанов та інших рішень
державного виконавця за адресою
реєстрації боржника не направлялись.

Що стосується вимог заявника щодо
зобов’язання Червонозаводського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції направити ОСОБА_1 поштою копії
документів виконавчого провадження,
враховуючи положення ст. 383 ЦПК України,
суб’єктом оскарження може бути
державний виконавець чи інша посадова
особа державної виконавчої служби,
отже, вимоги в цій частині задоволенню
не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
сторони виконавчого провадження мають
право ознайомлюватись з матеріалами
виконавчого провадження, знімати з них
копії, тощо. Отже, ОСОБА_1 має право
особисто отримати копії документів
виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, оскільки при
винесенні постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 17.10.2014 року
державним виконавцем не дотримано
вимог ст. 11, ч. 1 ст. 31, ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»,
законні підстави для подальшого арешту
майна на час розгляду судом скарги
відсутні.

В силу ч. 2 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу, якому
була надіслана для виконання постанова
про накладення арешту на майно
боржника.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що вимоги скаржника щодо скасування
постанови про накладення арешту
підлягають задоволенню частково з
урахуванням вимог чинного
законодавства, яким не передбачено
скасування постанови державного
виконавця та зобов'язання відділу ДВС
зняти арешт, а передбачено зняття
арешту за рішенням суду, яке є
підставою для державного виконавця
винести постанову про зняття арешту з
майна, зазначеного в рішенні, з
направленням копії постанови боржнику
та органу, який виконував постанову про
накладення арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 383-389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Червонозаводського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції - задовольнити частково.

Зняти арешт з квартири № 26, що
знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т
Гагаріна, 174, корпус 5, загальною площею
31,7 кв. м., житловою площею 16,5 кв. м.,
накладений постановою державного
виконавця Червонозаводського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 19.02.2014 року по виконавчому
провадженні № 36336895 за виконавчим
листом № 2-270/11, виданим 27.11.2012 року, в
іншій частині вимог – відмовити.

Апеляційна скарга на
ухвалу суду подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, через суд першої
інстанції. Особи, які брали
участь у справі, але
не були присутні у
судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну
скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали .

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги.

Суддя

О.В.Білінська