Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ПП ОСОБА_5
та її представника ОСОБА_3 на заочне
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 17 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ПП ОСОБА_5, третя
особа - Ужгородський міський відділ
Управління Державної служби з
надзвичайних ситуацій України у
Закарпатській області, про
зобов'язання вчинити певні дії для
запобігання порушенню права власності,
-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ПП ОСОБА_5 зобов'язання
вчинити певні дії для запобігання
порушенню права власності.

Позов обґрунтовано тим, що він проживає
зі своєю сім'єю за адресою АДРЕСА_1

Відповідачка є власником сусідньої
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2
на якій збудувала та ввела в
експлуатацію готельний комплекс з
допоміжними спорудами, в тому числі
лазнею.

05.11.2009 року працівниками Ужгородського
РУ ГУ МНС України в Закарпатській
області, при проведенні позапланової
перевірки зазначеного готелю, виявлено
порушення протипожежних норм
(зменшення протипожежної відстані між
житловим будинком позивача та лазнею
відповідача), у зв'язку з чим винесено
припис від 05.11.2009 року №1/899, яким
зобов'язано відповідачку до 09.01.2010 року
влаштувати протипожежну стіну 1-го
типу.

Не зважаючи на викладене відповідачка
не виконала даний припис, через що її
було притягнуто до адміністративної
відповідальності та повторно
встановлено строк виконання припису до
05.10.2011 року.

Однак до теперішнього часу позивачка
так і не виконала даний припис, що
підвищує ризик поширення пожежі між
цими будівлями та порушує права
позивача.

За таких обставин просив суд
зобов'язати ПП ОСОБА_5 облаштувати між
належною їй лазнею та будинком
позивача протипожежну стіну 1-го типу.

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 17.06.2014 року
даний позов задоволено.

На дане рішення ПП ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_3 подали апеляційну
скаргу, в якій просять рішення суду
скасувати та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позову. На
обґрунтування скарги посилаються, що
реконструкція готельного комплексу
здійснювалася з дотриманням ДБН, що
стверджується проектною
документацією.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_1

На сусідній земельній ділянці за
адресою АДРЕСА_2 ПП ОСОБА_5 збудовано
готельний комплекс, до складу якого
входить також лазня.

05.11.2009 року працівниками Ужгородського
РУ ГУ МНС України в Закарпатській
області, при проведенні позапланової
перевірки зазначеного готелю, виявлено
порушення протипожежних норм, у зв'язку
з чим винесено припис від 05.11.2009 року
№1/899, яким зобов'язано відповідачку до
09.01.2010 року влаштувати протипожежну
стіну 1-го типу (а.с.6).

З листів Ужгородської міськрайонної
прокуратури, Ужгородського РВ УМНС
України в Закарпатській області
вбачається, що відповідачка повністю
даний припис не виконала у зв'язку з чим
її було притягнуто до адміністративної
відповідальності та встановлено новий
строку виконання припису до 05.10.2011 року
(а.с.7, 8).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка не виконала припис, а
тому в неї наявний обов'язок по
облаштуванню протипожежної стіни.

Однак з даним висновком суду першої
інстанції не може погодитись колегія
суддів виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України (в
порядку якої подано позов) власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

З матеріалів справи вбачається, що
зазначений готельний комплекс з баром
та лазнею зведено внаслідок
реконструкції житлового будинку.
Свідоцтвом №07000788 Інспекції ДАБК
засвідчено відповідність даних
будівель проектній документації,
вимогам державних стандартів,
будівельних норм і правил та
підтверджено його готовність до
експлуатації (а.с.42). Таке свідоцтво
видано на підставі Акту готовності
об'єкта до експлуатації від 18.12.2009 року
(а.с.43).

Будівництво вищезазначених об'єктів
здійснювалося на підставі належним
чином розробленого проекту за
наявністю відповідних дозволів.
Відповідно до позитивного висновку
комплексної державної експертизи
робочий проект з реконструкції
житлового будинку під готель та лазню в
АДРЕСА_2 відповідає вимогам
нормативних актів з питань охорони
праці, енергозбереження, щодо пожежної
безпеки, санітарної гігієни (а.с.71-74).

Дані докази підтверджують, що
будівництво лазні (з приводу якої виник
спір) здійснено у відповідності до
чинних будівельних норм, в тому числі
протипожежних, а відтак твердження
позивача про можливе створення такими
будівлями загрози для його права
власності є безпідставним. Суд на
вказане не звернув у ваги та взагалі не
дав ніякої правової оцінки
вищевказаних письмовим доказам.

Крім того дані обставини також
підтверджуються рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
01.02.2012 року, яким відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та земельною
ділянкою (а.с.35, 36). При цьому суд першої
інстанції абсолютно безпідставно не
взяв до уваги дане судове рішення,
посилаючись на те, що воно не
стосується предмету спору, оскільки з
даного рішення вбачається, що ОСОБА_4
було пред'явлено негаторний позов
через невідповідність тієї ж лазні
будівельним нормам, чим створюється
для нього реальна пожежна загроза,
тобто таке рішення безпосередньо
стосується предмета даного спору. В
даному судовому рішенні чітко
встановлено, що при будівництві
готельного комплексу (до якого входить
лазня) не було допущено порушення норм
пожежної, природоохоронної та
санітарної безпеки. Оскільки вказане
судове рішення набрало законної сили,
то зазначені обставини не підлягають
доведенню згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Крім того, з приводу припису №1/899 від
05.11.2009 року, на підставі якого суд
вирішив задовольнити позов, колегія
суддів додатково констатує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
після винесення зазначеного припису,
Ужгородським МВ Управління ДСНС
України у Закарпатській області
проводилася ще одна планова перевірка
готельного комплексу ОСОБА_5 за
результатами якої винесено припис №1339
від 02-11 грудня 2013 року. В даному приписі
встановлено ряд порушень вимог
законодавства та запропоновано вжити
заходи (в основному організаційного
характеру) на їх усунення (розробити
інструкції, встановити вогнегасники,
забезпечити наявність
інформаційно-довідкових куточків
тощо), однак в даному приписі жодним
чином не зазначено про невідповідність
будівлі лазні протипожежним нормам та
необхідність влаштування
протипожежної стінки (а.с.107-110).

Згідно п. 3.16 Порядку проведення
перевірок органами Державної
інспекції техногенної безпеки України,
затвердженого Наказом Міністерства
надзвичайних ситуацій України від
25.05.2012 № 863, до припису включаються
невиконані заходи з попереднього
припису із зазначенням строків, з яких
вони пропонувалися до виконання, та
пропонуються нові строки, а також
зазначаються нові заходи, які були
виявлені під час перевірки, і строки їх
виконання.

Таким чином, оскільки в новому приписі
не зазначено жодних обставин вказаних
в приписі №1/899 від 05.11.2009 року, в тому
числі про необхідність зведення
протипожежної стінки, то суд першої
інстанції помилково вважав, що у
відповідачки існує обов'язок звести
таку стінку.

Таким чином внаслідок неналежного
дослідження доказів, судом першої
інстанції допущено неповне з'ясування
обставин, що мають значення до справи, у
зв'язку з чим суд дійшов помилкового
висновку про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції, відповідно до п.1 ч.1
ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню
з ухвалення нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПП ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 17 червня 2014
року скасувати та ухвалити по даній
справі нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_4 до ПП ОСОБА_5, третя особа
- Ужгородський міський відділ
Управління Державної служби з
надзвичайних ситуацій України у
Закарпатській області, про
зобов'язання вчинити певні дії для
запобіганню порушенню права власності
- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді