Провадження № 4-с/344/69/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої – судді          Бабій О.М.

секретаря                    Іванова
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-технічне підприємство «ЮОМІ
ЕНЕРГОМАШ», заінтересована особа -
відділ державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання дій
неправомірними та зняття арешту із
спеціального банківського рахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю відповідальністю
«Науково-технічне підприємство «ЮОМІ
ЕНЕРГОМАШ» звернулося до суду із
скаргою, в якій просило визнати
неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_1 та скасувати
постанову про арешт коштів боржника,
мотивуючи тим, що державним виконавцем
було накладено арешт на грошові кошти
боржника на спеціальному рахунку (на
цільовому банківському рахунку), який
відкритий в Івано-Франківській філії
АТ «Укрексімбанк» та з якого
проводиться виплата матеріального
забезпечення за рахунок Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати непрацездатності застрахованим
особам. Арешт порушує право
працівників на соціальне забезпечення.
Заявник кілька разів звертався до ВДВС
Івано-Франківського МУЮ із проханням
про зняття арешту із спецрахунку, проте
державний виконавець ігнорує такі
прохання або відмовляє у їх
задоволенні. Тому заявник змушений
звернутись до із скаргою на дії
державного виконавця.

В судові засідання представник
заявника не з’являвся, надіслав до
суду заяву про розгляд скарги у
відсутності представника заявника.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_1 в судові
засідання не з’являвся, причини неявки
суд не повідомив, матеріали
виконавчого провадження на виконання
ухвали суду про витребування, суду не
надав, про час та місце судових
засідань був повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштових
відправлень (а.с.23).

Дослідивши письмові матеріали скарги,
судом встановлено наступне.

14 липня 2014 року головним державним
виконавцем ВДВС Івано-Франківського
міського управління юстиції винесено
постанову про накладення арешту на
кошти в межах суми 1 925 777 грн. 46 коп., що
містяться на рахунках боржника
товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-технічне
підприємство «ЮОМІ ЕНЕРГОМАШ», в тому
числі на рахунок відкритий в
Івано-Франківській філії АТ
«Укрексімбанк» № 1384.

Заявник вказує, що рахунок в
Івано-Франківській філії АТ
«Укрексімбанк» № 1384 є цільовим та
на нього не може бути накладено арешт.

Як вбачається із п. 1.2 договору
банківського рахунку від 15.11.2012 року №
11384, кошти, зараховані на рахунок,
можуть бути використані клієнтом
виключно на надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг
особам, які згідно з положенням Закону
вважаються застрахованими (а.с.7).

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
страхувальник-роботодавець відкриває
окремий поточний рахунок для
зарахування страхових коштів у банках
у порядку, встановленому Національним
банком України. Кошти Фонду, що
надходять на зазначений рахунок,
обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий
поточний рахунок у банку або на окремий
рахунок в органі, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів (далі - окремий рахунок), можуть
бути використані страхувальником
виключно на надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам.

Страхові кошти, зараховані на окремий
рахунок, не можуть бути спрямовані на
задоволення вимог кредиторів, на
стягнення на підставі виконавчих та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
закону.

Алея, як вбачається зі змісту ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження», стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. На кошти та
інші цінності боржника, що знаходяться
на рахунках, вкладах та на зберіганні у
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження.

Згідно ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження», арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

Зі змісту ст. 65 Закону України «Про
виконавче провадження» вбачається, що
державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в
податкових органах, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що знаходяться на його рахунках,
а також на рахунках, відкритих
боржником - юридичною особою через свої
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи.

Не підлягають стягненню в порядку,
встановленому цим Законом, кошти, що
перебувають на спеціальному рахунку
експлуатуючої організації (оператора)
відповідно до Закону України "Про
впорядкування питань, пов'язаних із
забезпеченням ядерної безпеки".

Аналогічний порядок накладення арешту
на майно боржника закріплено і в п. 4.1.8
та 4.1.9 Інструкції з організації
примусового виконання рішень № 512/5 від
02.04.2012 року, розпочинаючи виконання
рішення про стягнення коштів,
державний виконавець зобов'язаний
винести постанову відповідно до
частини другої статті 57 Закону. Копії
постанови, якою накладено арешт на
майно боржника та оголошено заборону
на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборон на його відчуження.
Постанова підписується державним
виконавцем та скріплюється печаткою
органу ДВС.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах та на
зберіганні в банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт, про що виноситься постанова
державного виконавця. У постанові
зазначається сума коштів, яка підлягає
арешту, з урахуванням вимог за
виконавчими документами, виконавчого
збору, витрат на організацію та
проведення виконавчих дій та
вказується номер рахунку, на якому
знаходяться кошти, що підлягають
арешту, або зазначається, що арешт
поширюється на кошти на всіх рахунках
боржника, у тому числі тих, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Постанова
підписується державним виконавцем та
скріплюється печаткою органу ДВС.

Отже, як вбачається з аналізу чинного
законодавства, положення ч. 2 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» в
деякій мірі не узгоджуються із
вимогами статей 1071, 1074 Цивільного
кодексу України та статей 11, 52, 57 Закону
України "Про виконавче провадження", а
також передбаченим у статті 124
Конституції України принципом
обов'язковості виконання судових
рішень.

Оскільки Конституція України має
найвищу юридичну силу, її норми є
нормами прямої дії, а Закон України
«Про виконавче провадження» є
спеціальним законом, який регулює
порядок вчинення виконавчих дій та
визначає повноваження державного
виконавця, то застосуванню у даному
випадку підлягає саме Закон України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів.
Державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це
заключна стадія цивільного процесу, а
саме заключний етап у процесі
реалізації захисту цивільних прав, а
згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи включається період із
надходження до суду позовної заяви й
закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, тому
перевірка вчинення таких дій державним
виконавцем є фактичною перевіркою
дотримання положення статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши чи діяв державний
виконавець відповідно до ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямована
ця дія; своєчасно, тобто протягом
розумного строку, суд вважає дії
державного виконавця при винесенні 14
липня 2014 року постанови про арешт
коштів боржника правомірними, оскільки
виконання рішень Івано-Франківського
міського суду та наказів
господарського суду
Івано-Франківської області, які не
скасовані і набрали законної сили, є
обов’язком державного виконавця, а
отже він діяв правомірно.

Не підлягає до задоволення також
вимога скарги про скасування постанови
від 14 липня 2014 року про арешт коштів
боржника, оскільки державний
виконавець при її винесенні діяв у
відповідності до вимог ст. ст. 11, 52
Закону України «Про виконавче
провадження».

З огляду на викладене, та з урахуванням
положення ст. 60 ЦПК України про
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд дійшов висновку, що в задоволенні
скарги товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-технічне
підприємство «ЮОМІ ЕНЕРГОМАШ» слід
відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 5, 11,
52, 57, 65 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 60, 383-387 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-технічне підприємство «ЮОМІ
ЕНЕРГОМАШ», заінтересована особа -
відділ державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання дій
неправомірними та зняття арешту із
спеціального банківського рахунку
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

О.М. Бабій