Номер провадження: 22-ц/785/6940/14
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
КП «Теплопостачання міста Одеси» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 16 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2014 року КП «Теплопостачання
міста Одеси» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за теплову енергію у
розмірі 14420,42 грн. та судових витрат.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3
проживає в АДРЕСА_1 та нерегулярно
оплачує спожиту теплову енергію. В
результаті цього з березня 2008 року
утворилася заборгованість у розмірі
14420,42 грн.

Справа розглянута у відсутності
сторін.

Рішенням Малиновського
районного суду м.Одеси від 16 червня 2014
року позовна заява КП «Теплопостачання
міста Одеси» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задоволена частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП
«Теплопостачання міста Одеси» суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію в розмірі 12548,88 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП
«Теплопостачання міста Одеси» суму
оплаченого судового збору в розмірі
243,60 гривень.

В задоволенні інших вимог КП
«Теплопостачання міста Одеси» до
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 13 жовтня 2014 року відмовлено
в роз»ясненні рішення суду від 16 червня
2014 року.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 13 жовтня 2014 року відмовлено
в ухваленні додаткового рішення по
справі за позовом КП «Теплопостачання
міста Одеси» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду від 16 червня 2014 року
скасувати, тому що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, списати
нараховану суму заборгованості за
рахунок винних посадових осіб КП,
зобов»язати КП укласти з нею договір,
застосувати строк позовної давності.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутності ОСОБА_3, яка
звернулася до апеляційного суду з
письмовою заявою від 30.10.2014 року про
розгляд справи 03.11.2014 року в її
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов»язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону, інших актів законодавства.

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період
часу, зі спливом якого пов»язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами / частина
перша статті 252 ЦК України/.

З настанням певної події, яка має
юридичне значення, законодавець
пов»язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється в три роки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності, яке
видано 15.12.2004 року згідно акту
прийому-передачі житлової квартири № 22
від 05.11.2004 року від ЗАТ БМО
«Висотстрой».

Теплову енергію та гарячу воду в
квартиру АДРЕСА_1 поставляє КП
«Теплопостачання міста Одеси».

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов»язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно ст.ст. 68, 162 ЖК України та п. 30
«Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005
року, мешканець зобов»язаний
здійснювати оплату за надану йому
теплову енергію щомісячно.

Свої зобов»язання ОСОБА_3 виконує
неналежним чином, починаючи з березня
2008 року оплату за теплову енергію та
гарячу воду проводить нерегулярно та
не в повному розмірі, що призвело до
утворення заборгованості станом на
березень 2014 року в розмірі 14420,42 грн.
згідно затверджених розрахунків / а.с.
5-6/.

06 квітня 2012 року за заявою КП
«Теплопостачання міста Одеси»
Малиновським районним судом м. Одеси
було винесено судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у
розмірі 9472,15 грн. та судові витрати.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 23 вересня 2013 року судовий
наказ від 06.04.2012 року було скасовано.

05 березня 2014 року КП «Теплопостачання
міста Одеси» звернулося до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості станом на перше березня
2014 року у розмірі 14420,42 грн.

Рішенням суду від 16 червня 2014 року з
ОСОБА_3 на користь позивача стягнута
заборгованість за теплову енергію та
гаряче водопостачання у розмірі 12548,88
грн., тобто з 01 квітня 2009 року, з моменту
звернення КП «Теплопостачання міста
Одеси» з вимогами про стягнення
заборгованості / квітень 2012 року/.

При встановлених обставинах посилання
апеляційної скарги на незастосування
судом ст. 257 ЦК України, тобто загальної
позовної давності, є безпідставним.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов»язку. Після
переривання перебігу позовної
давності починається заново. Як
вбачається з наданого розрахунку, та
сторонами не заперечується, що ОСОБА_3
проводила оплату за отриману теплову
енергію у жовтні 2008 року, у травні 2010
року, у травні 2011 року.

Однак, рішення суду КП
«Теплопостачання міста Одеси» не
оскаржує, тому колегія суддів при
розгляді справи за апеляційною скаргою
відповідачки не вправі застосовувати
дію ст. 264 ЦК України.

Посилання апеляційної скарги на
відсутність договору про надання
послуг між сторонами не може бути
підставою для скасування рішення суду.
Встановлено та відповідачкою не
заперечується, що КП «Теплопостачання
міста Одеси» фактично постачає теплову
енергію в будинок АДРЕСА_1 де проживає
ОСОБА_3 Неукладення договору не
звільняє відповідача від оплати за
поставлену та спожиту теплову енергію.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач виконує свої обов»язки
неналежним чином, поставляючи теплову
енергію в квартиру відповідачки, яка є
неякісна, не підтверджені належними та
допустимими доказами. Відсутні акти,
складені обома сторонами про те, що
тепло в квартирі відповідачки
неналежне.

Посилання апеляційної скарги про
необхідність приведення суми
заборгованості за спожиту теплову
енергію на підставі показників
лічильника також безпідставні.
Встановлено та підтверджено
розрахунками, які знаходяться в
матеріалах справи, що нарахування за
спожиту теплову енергію проводилися до
встановлення лічильника в квартирі
відповідачки по загальному тарифу, а
після встановлення та опломбування
лічильника за його показниками.

Вимоги апеляційної скарги про
зобов»язання КП «Теплопостачання
міста Одеси» укласти підписати наданий
ОСОБА_3 договір, про компенсацію
грошових витрат та моральної шкоди не
можуть бути предметом при розгляді
апеляційним судом справи за
апеляційною скаргою на рішення суду
першої інстанції за позовом
комунального підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції та розглянутих судом
першої інстанції.

В даному випадку предметом
апеляційного розгляду є рішення суду
першої інстанції по цивільній справі
за позовом КП «Теплопостачання міста
Одеси» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості. Вимоги заяви ОСОБА_3
від 30.05.2014 року не були предметом
розгляду суду першої інстанції як
позовні вимоги. По ним не приймалося
рішення судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції не являється
судом першої інстанції, та не вправі
брати на себе повноваження суду першої
інстанції, який не розглядав позов
ОСОБА_3.

Той факт, що зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3 по даній справі не заявлялися в
установленому законом порядку та не
були предметом розгляду суду першої
інстанції підтверджується рішенням
суду першої інстанції від 16 червня 2014
року за позовом КП «Теплопостачання
міста Одеси» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та ухвалою
Малиновського районного суду м. Одеси
від 13 жовтня 2014 року про відмову в
ухваленні додаткового рішення, в якій
зазначено, що зустрічних вимог в рамках
даної цивільної справи ОСОБА_3 в
установленому порядку не заявляла.
Вказана ухвала суду від 13 жовтня 2014
року в апеляційному порядку не
оскаржена ОСОБА_3 та вона не позбавлена
цього права.

Також ОСОБА_3 в подальшому не
позбавлена права на звернення до суду з
позовом в установленому законом
порядку, відповідно до вимог ст. 118-120
ЦПК України.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 16 червня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді
Ю.І.
Кравець

О.В.
Оверіна