Справа № 404/8103/14-ц
Номер провадження 2/404/3206/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м.Кіровограда

в складі:

головуючого судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Палій М. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «
Завод Фірма Ось» про стягнення
заборгованості по заробітній платі
та відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
до відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 2587,41 грн., моральну шкоду в
розмірі 5000,00 грн., компенсацію втрати
частини заробітної плати, пов'язаної з
інфляцією в розмірі 43,84 грн.,
індексацію заробітної плати в розмірі
36,12 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що
працювала на посаді товарознавця з
14.03.2003 року в ТОВ «Завод-фірма «Ось»,
згідно наказу від 11.08.2014 року
звільнена за ч. 1 ст. 36 КЗпП за згодою
сторін. З липня 2013 року по теперішній
час не отримує заробітну плату. Згідно
рішення суду від 31.07.2014 року, стягнуто
з ТОВ « Завод Фірма Ось» на користь
ОСОБА_1 -8669, 58 грн. заборгованості по
заробітній платі без відрахування
обов»язкових зборів та платежів, 135, 42
грн. індексації, 817,80 грн. компенсації
втрати частини доходу та 3000грн.
моральної шкоди. При цьому на
теперішній час підприємство має
заборгованість по заробітній платі
за період з 01.06. 2014 року по 11 серпня
2014 року в сумі 2587,41 грн, що є
порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з
порушенням терміне їх виплати
затвердженого Постановою КМУ від 21
лютого 2001 року № 159 просить стягнути
компенсацію разом з індексацією
доходу за рахунок коштів роботодавця.

Зазначається, що в зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати спричинена моральна шкода в
розмірі 5 000 грн., так як має на своєму
утриманні чоловіка, дитину та онука
(інваліда з дитинства). Через невиплату
заробітної плати доводилось докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, не отримуючи заробітну
плату , витрачала кошти на дорогу до
місця роботи, змушена була економити на
продуктах харчування , тому просить
позов задоволити повністю.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала повністю.

В судовому засіданні
представник відповідача позовні
вимоги визнав частково, а саме в
частині заборгованості по заробітній
платі в сумі 2587,41 грн. в тому числі
за червень 2014 року -891,75 грн., за
липень 2014 року -739,74 грн. та за
серпень 2014 року - 955,92 грн. , щодо
компенсації та індексації повністю. А
в частині моральної шкоди в розмірі
200 грн.. зазначивши , що моральну шкоду
за несвоєчасну виплату заробітної
плати вже було стягнуто попереднім
рішення суду . Зазначений позивачем
розмір моральної шкоди вважає
недоведеним і просить в цій частині
позову відмовити.

Судом встановлено наступні
факти .

З 14 березня 2003 року позивач
працювала на посаді товарознавця у
відповідача . Згідно наказу від 11.08.2014
року звільнена за ч. 1 ст. 36 КЗпП за
згодою сторін , що підтверджується
копією трудової книжки (а. с. 8).

Згідно наказу від 11.08.2014 року
звільнена за ч. 1 ст. 36 КЗпП за згодою
сторін .

Згідно рішення суду від 31.07.2014 року,
стягнуто з ТОВ « Завод Фірма Ось» на
користь ОСОБА_1 -8669, 58 грн.
заборгованості по заробітній платі
без відрахування обов»язкових зборів
та платежів, 135, 42 грн. індексації, 817,80
грн. компенсації втрати частини
доходу та 3000грн. моральної шкоди.

Окрім того, на даний час підприємство
має заборгованість по заробітній
платі за період з 1 червня 2014 року
по 11 серпня 2014 року в сумі 2587,41 грн,
що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України.,
згідно з якою заробітна плата повинна
виплачуватися регулярно в робочі дні в
терміни, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць. (а. с. 7).

Згідно ст. 24 Закону України «Про оплату
праці», заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні в
строки, встановлені у колективному
договорі, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів. Виплата заробітної плати
здійснюється за місцем роботи.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України,
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
Законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу, статтею 115 КЗпП
України передбачено, що заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором, але
не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних дів.

Згідно до положень ч.І ст. 21 Закону
України «Про оплату праці», працівник
має право на оплату власної праці
відповідно до актів законодавства.

Окрім того, чинне законодавство
зобов'язує роботодавця в разі затримки
виплати заробітної плати нарахувати та
виплатити працівникам компенсацію
втрати частини заробітної плати,
пов'язаної з інфляцією.

Так, відповідно до Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням терміну їх виплати
затвердженого Постановою КМУ від 21
лютого 2001 року № 159 компенсація
громадянам втрати частини грошових
доходів проводиться у разі затримки на
один і більше календарних місяців
виплати грошових доходів.

Згідно довідки № 212 від 08.09.2014 року
ОСОБА_1 було нараховано, але
невиплачено (після утримання податків
і обов'язкових платежів) наступний
грошовий дохід: з червень 2014 року - 891,
75 грн., липень 2014 року -739, 74 грн. та
серпень 955,92 грн.

Індекс споживчих цін за період
невиплати грошового доходу за період
з 1.06.2014 року по 01.09.2014 року -
визначається шляхом множення місячних
індексів (100,04/100)*(100,08/100)*100 = 101,2 %,

Величина приросту індексу споживчих
цін розраховується так ( відповідно до
Порядку, затвердженого постановою КМУ
від 21 лютого 2001 року № 159): таким чином
підлягає до стягнення компенсація
втрати частини доходу в розмірі 43,84 грн.

Питання індексації доходу
регулюється Законом України «Про
індексацію грошових доходів
населення» в редакції від 6.02.2003 №491 та

Порядком проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 р. (№1078 (зі
змінами і доповненнями, внесеними
постановами Кабінету Міністрів
України від 17.05. 2006 р. №690, від 11.07.2007 р.
№913 та від 12.03.2008р.№170). П. 4 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, містить загальне
правило визначення суми індексації
заробітної плати: "Сума індексації
грошових доходів громадян
визначається як результат множення
грошового доходу, що підлягає
індексації, на величину приросту
споживчих цін, поділений на 100
відсотків".

Згідно п. 1.1. Порядку № 1078 підвищення
грошових доходів громадян у зв'язку з
індексацією здійснюється з першого
числа місяця, що настає за місяцем, в
якому офіційно опубліковано індекс
споживчих цін.

Заробітна плата ОСОБА_1 згідно довідки
про середню заробітну плату (дохід) № 212
від 08.09.2014 року за з червень 2014 року - 891,
75 грн., липень 2014 року -739, 74 грн. та
серпень 955,92 грн.. Прожитковий мінімум
для працездатних осіб відповідно до
Закону України "Про державний бюджет на
2014 рік" становить 1218 грн. 1250 - 1218 грн. = 32
грн. - заробітна плата, яка не
індексується таким чином підлягає до
стягнення індексація заробітної
платив розмірі 36грн. 12 коп.

Так, відповідно до Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані ними в гривнях на території
України і які не мають разового
характеру.

Сума індексації грошових
доходів громадян визначається як
результат множення грошового доходу,
що підлягає індексації, на величину
приросту індексу споживчих цін,
поділений на 100 відсотків.

При вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди суди
повинні керуватися відповідними
положеннями Цивільного кодексу
України та роз'ясненнями, що містяться
у постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 p. N 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

У п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» зазначено, що
шкода заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Відповідно до статті 2371 КЗпПУ,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Вказане кореспондується і п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.95 року №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди» зі
змінами та доповненнями від 25.05.2001року
№5 підставами цивільно-правової
відповідальності при вирішенні спору
про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди є наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача та аявність причинного
зв»язку між шкодою та протиправним
діянням заподіювача і вини останнього
в її заподіянні.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
охорону праці» моральна шкода -
страждання, заподіяне працівникові
внаслідок фізично або психічного
впливу, що спричинило погіршення
можливості реалізації ним своїх звичок
і бажань, погіршення відносин з
оточуючими, інші негативні наслідки
морального характеру.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду «Про судову практику у справах про
відшкодування моральної шкоди» від 31.03.
1995 року за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконно звільнення або переведення,
невиплати належних йому грошових сум,
виконання робіт у небезпечних для житт:
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи вимаї
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обов'язок по
відшкодуванню моральної (немайнові
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності
галузевої належності.

Згідно зі ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

При винесенні рішення, суд керується
ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом
справ в межах заявлених вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності , суд дійшов
висновку , щодо часткового
задоволення позову стягнення
заборгованої заробітної плати
відповідно до наданої довідки,
стягнення компенсації та індексації
відповідно до розрахунків та 200грн.
моральної шкоди, що визнана
представником відповідача та
доведеної в суді у зв»язку з
несплатою заробітної плати та
необхідністю позивачу докладення
додаткових зусиль для організації
свого життя.

В іншій частині позов
задоволенню не підлягає.

Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує
з відповідача на користь держави 243,60
грн. судового збору .

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 47, 95, 115, 116, 2371 Кодексу
законів про працю України, ст. 12 ЗУ «Про
охорону праці» , ст.21 Закону України
«Про оплату праці», п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12.1999 року № 13, Законом України «Про
індексацію грошових доходів
населення» в редакції від 6.02.2003 №491 та
Порядком проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 р. (№1078 (зі
змінами і доповненнями, внесеними
постановами Кабінету Міністрів
України від 17.05. 2006 р. №690, від 11.07.2007 р.
№913 та від 12.03.2008р.№170), Постановою від
21 лютого 2001 р. N 159 «Про затвердження
Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати» Із змінами,
внесеними згідно з Постановами КМ від
09.08.2001 р., від 31.03.2003р.,від 25.01.2012 , ст. ст.
11,60, 88, 212-218 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ « Завод
Фірма Ось» про стягнення
заборгованості по заробітній платі
та відшкодування моральної шкоди ,
задовільнити частково .

Стягнути з ТОВ « Завод Фірма
Ось» на користь ОСОБА_1 - 2587,41 грн. -
заборгованості по заробітній платі ,
43,84 грн.- компенсації втрати частини
заробітної плати, пов'язаної з
інфляцією, 36,12 грн.- індексації
заробітної плати та 200грн. моральної
шкоди.

Стягнути з ТОВ « Завод Фірма
Ось» на користь держави 243,60 грн.
судового збору.

В іншій частині позову
відмовити.

Рішення підлягає негайному
виконанню в частині стягнення
середнього заробітку за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через
Кіровський районний суд м.
Кіровограда шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення .

Суддя Кіровського
А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда