Справа № 495/5359/13-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області
в складі головуючого - одноособово
судді Смаглій М.В.
при секретарі - Корженко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому
Білгород-Дністровський справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили до шлюбу 08
липня 1990 року, від шлюбу неповнолітніх
Представник позивача у судове
засідання не з'явилась, надала до суду
заяву, згідної якої позовні вимоги
підтримала, просить справу розглянути
Відповідач у судове засідання не
з'явилась. До Компетентного суду
Республіки Молдова було відправлено
судове доручення про допит
відповідача, судове доручення не
виконане. Суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.
Як вбачається із матеріалів справи,
подружжя припинили шлюбні відносини з
30 липня 1990 року через те, що вони
виявилися людьми з несумісними
характерами та різними поглядами на
Позивач втратив почуття любові і
поваги до відповідача, подальше
спільне життя і збереження сім'ї
неможливі. Поновлювати шлюбні
відносини позивач не бажає.
Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу
України шлюб може бути розірваний за
заявою одного з подружжя на підставі
рішення суду.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на
розірванні шлюбу, то відповідно
відмова в розірванні шлюбу буде
примушенням до шлюбу та шлюбним
відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення. Суд задовольняє
позовні вимоги позивача про розірвання
шлюбу, оскільки побудова сімейних
відносин повинна здійснюватися на
паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК
України) та не може будуватися на
примушуванні сторони до навіть
формального знаходження в
зареєстрованому шлюбі, а тим більш в
подружніх відносинах. Відповідно суд
задовольняє позовні вимоги про
розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 105 п. 3, 110, 112 СК України,
ст.ст. 213-215, 224 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
08 липня 1990 року у Чімішлійському
відділі РОРАЦС, актовий запис № 10, які
від шлюбу неповнолітніх дітей не
мають.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги або в порядку ст. 295
ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: