Провадження №2/592/2423/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
складі :

головуючого
- судді Корольової Г.Ю.,

при
секретарі - Кириченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Сумське НВО
ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що з 01.09.1971 року по
26.06.2013 рік знаходився у трудових
відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе". В зв'язку з важкими умовами
праці він отримав професійне
захворювання, в результаті якого
висновком МСЕК від 05.12.2013 року йому
вперше встановлено 40% стійкої втрати
професійної працездатності
безстроково. Згідно акту розслідування
хронічного професійного захворювання
№ 53 від 14.10.2013 року причиною
захворювання стало проведення робіт в
умовах підвищених рівнів шуму, пилу.
Вважає, що відповідач повинен
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
20 000 грн. за те, що професійне
захворювання спричиняє йому
страждання, порушує нормальні життєві
звички, постійно хворіє, ніде не працює.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просить позов
задовольнити

Представник відповідача Журавльова
М.В.позовні вимоги не визнала та
просить відмовити у задоволенні
позову, пояснюючи, що чинне
законодавство не передбачає порядку
стягнення моральної шкоди з
товариства, а також зазначає, що
моральна шкода позивачу виключно з
вини відповідача завдана не була,
жодних доказів на підтвердження своїх
позовних вимог позивач не надав,
останній виконував роботу добровільно,
усвідомлюючи при цьому можливі
негативні наслідки для свого здоров'я.
Окрім цього, позивач пропустив без
поважних причин 3-х місячний строк
звернення до суду, передбачений
нормами КЗпПУ. Також, наголошує на
тому, що позивач скоїв дисциплінарний
проступок, за що був позбавлений звання
«Ветеран-Фрунзенець».(а.с. 31-32)

Суд, заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача,
дослідивши зібрані докази по справі в
їх сукупності, вважає, що позов
обґрунтований і підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1971
року по 26.06.2013 рік знаходився у трудових
відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе", що підтверджується копією
трудової книжки. (а.с.33-36).

14.10.2013 року було складено акт
розслідування хронічного професійного
захворювання № 53 за формою П-4, в якому
зазначено, що воно у ОСОБА_1 виникло у
зв'язку з неефективністю використання
засобів індивідуального захисту,
недосконалістю технологій. Причина
професійного захворювання - проведення
робіт в умовах підвищених рівнів шуму,
загазованості (а.с.9). Перебуваючи на
обстеженні та лікуванні в клініці
Харківського НДІ гігієни та
профзахворювань, позивачу було
встановлений діагноз: «ХОЗЛ другої
стадії пилової етіології в фазі
нестійкої ремісії. Емфізема легень
другого ступеню, легенева
недостатність другого ступеню. Ці
захворювання є професійними, вперше
встановлені 18.09.2013 року в клініці НДІ ГП
и ПЗ ХНМУ. Крім того, в мене встановлені
вегетативно-сенсорна поліневропатія
верхніх кінцівок з вираженими
вегетативно-трофічними порушеннями ка
кистях і ангіоспазмами пальців рук;
міофіброз м'язів передпліч і плечового
поясу, двосторонній плече-лопатковий
періартроз, двосторонній деформуючий
остеоартроз ліктьових,
променевозап'ясткових та дрібних
суглобів кистей зі стійким больовим
синдромом і порушенням функцій верхніх
кінцівок. Захворювання професійне від
тривалого впливу вібрації, фізичного
перенапруження та несприятливого
мікроклімату на виробництві. Хронічна
двостороння сенсоневральна
приглуховатість з легким ступенем
зниження слуху (друга ступень).
(а.с.4- 8, 12-13)

Згідно довідки МСЕК від 05.12.2013 року
внаслідок первинного огляду позивачу
встановлено 40 % стійкої втрати
професійної працездатності
безтерміново (а.с.10).

Як убачається із карти умов праці,
позивач був ознайомлений з оцінкою
факторів виробничого середовища і
трудового процесу, листом
спостереження, фотографією робочого
дня, про що свідчить його підпис (а.с.
37-40)

Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1
Конституції України , Україна як
соціальна держава, зміст і
спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та їх
гарантії, проголосила право громадян
на належні, безпечні і здорові умови
праці, соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної ,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо.

Так, ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе»
створило неналежні умови праці
позивача, внаслідок яких позивач
отримав професійне захворювання зі
стійкою втратою працездатності, що
призвело його до моральних страждань і
є підставою для відшкодування
моральної шкоди.

Положеннями 2 ст.4 Закону України „
Про охорону праці" встановлено, що
державна політика в галузі охорони
праці базується зокрема, на принципах
пріоритету життя і здоров'я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних ,
безпечних умов праці, соціального
захисту працівників, повного
відшкодування шкоди особам, які
потерпіли від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Згідно ст. 173 КЗпП України
передбачено, що шкода, заподіяна
працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законом порядку. У статті 237-1 даного
кодексу зазначено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають додаткових зусиль для
організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

З урахуванням наведеного, суд
вважає, що вимоги позивача підлягають
задоволенню частково, сума 6 000 грн.
буде достатньою для компенсації
позивачу фізичного болю, фізичних та
душевних страждань, які він зазнав в
результаті професійного захворювання.

Що ж стосується посилання
відповідача на пропущення позивачем 3-х
місячного строку звернення до суду з
позовом, суд вважає їх помилковими,
оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України
позовна давність не поширюється на
вимоги про відшкодування моральної
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я, а тому ОСОБА_1
процесуальні строки звернення до суду
не порушив. Доводи ж відповідача про те,
що позивач був позбавлений звання
«Ветеран-Фрунзенець» , а тому із-за цієї
обставини не має права на
відшкодування моральної шкоди, не може
бути прийнято судом до уваги, адже ця
обставина не спростовує факт наявності
у позивача професійного захворювання.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути
судовий збір на користь держави у сумі
243 грн. 60 коп.

Керуючись Конституцією України, ч.2 ст.4
Закону України „ Про охорону праці" ,
ст.ст. 173, 237-1 Кодексом Законів про працю
України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, 10, 11,
57-60, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе»
на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 6 000
гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе»
» на користь держави судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити за їх необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Г.Ю.
Корольова