АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/ 6841/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1858/К/14
Категорія 5 (1)
Доповідач -Грищенко Н.М.
06 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі :
головуючого - судді Грищенко Н.М.,
суддів - Братіщевої Л.А., Турік В.П.,
при секретарі - Булах К.А.,
за участю - позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 на заочне рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 03
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи -
ВГІРФО Жовтневого відділу КМУ УМВС
України в Дніпропетровській області,
Виконком Жовтневої районної в місті
ради як Орган опіки та піклування, про
усунення перешкод в користуванні
У серпні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, треті особи - ВГІРФО Жовтневого
відділу КМУ УМВС України в
Дніпропетровській області, Виконком
Жовтневої районної в місті ради як
Орган опіки та піклування, про усунення
перешкод в користуванні житлом.
В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_2 пояснив, що згідно Свідоцтва про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, виданого 11.06.2013 року, приватним
нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7, він є
власником квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі колишні
власники спірної квартири чинять
йому перешкоди та продовжують
проживати у вказаній квартирі,
добровільно квартиру не звільняють, з
реєстраційного обліку не знімаються,
він, як власник квартири, не може у ній
проживати та використовувати за
Після уточнення позовних вимог у
січні 2014 року позивач просив суд
виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_6 примусово, з
належної йому квартири АДРЕСА_1, та
зобов'язати ВГІРФО Жовтневого відділу
КМУ УМВС України в Дніпропетровській
області зняти з реєстрації ОСОБА_4 в цій
Рішенням Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 03 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, про усунення перешкод в
користуванні житлом задоволено.

Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_6 примусово з
квартири АДРЕСА_1, яка належить,
відповідно до Витягу з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно про реєстрацію прав власності,
індексний номер 4693137 від 11.06.2013 року
(номер запису про право власності 1256985) -
ОСОБА_2.

Знято з реєстрації ОСОБА_4 в квартирі
АДРЕСА_1, яка належить, відповідно до
Витягу з Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно про
реєстрацію прав власності, індексний
номер 4693137 від 11.06.2013 року (номер запису
про право власності 1256985) - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ставить
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Зокрема, на його думку, суд взяв
до уваги проживання у спірній
квартирі неповнолітнього ОСОБА_8, та
неможливості подальшого його
проживання без батька.

Позивач не надав суду доказів
про звернення до відповідачів із
вимогами добровільного звільнення
житлового приміщення.

Вимоги позивача про зняття
відповідачів з реєстраційного обліку
не відповідають вимогам
законодавства.

В запереченнях на апеляційну
скаргу позивач, просить рішення суду,
як законне та обґрунтоване залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, згідно
Витягу з Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно про
реєстрацію прав власності від 11.06.2013
року та свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів,
ВТЕ №873331, виданого 11.06.2013 року позивач
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (
а.с.9.).

Згідно довідки житлово-
експлуатаційної організації №31
дільниці № 4 за № 1025 від 24.07.2013 року , що
за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований
ОСОБА_4 ( а.с.11).

З акту за підписом мешканців будинку №
2, затвердженого підписом
адміністрації
«Житлово-експлуатаційної організації
№ 31» та скріпленого печаткою,
убачається, що відповідач ОСОБА_4
проживає у спірній квартирі. ( а.с.10).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
та виселяючи відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_6, суд першої інстанції керувався
ст.ст. 317,319, 391 ЦК України та дійшов
висновку, правомірності заявлених
вимог.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 317 Цивільного Кодексу
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 Цивільного
Кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном за власним розсудом.

Згідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Доводи апелянта про те, що суд
першої інстанції безпідставно вирішив
питання про зняття відповідача
ОСОБА_4 з реєстраційного обліку,
колегія суддів не приймає до уваги,
дана вимога є похідною від права
володіння та (або) користування
житлом. Оскільки ОСОБА_4 примусово
виселено із займаного приміщення, він
позбавлений права бути
зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1.
Матеріли справи не містять
відомостей, що новий власник квартири
ОСОБА_2 надавав згоду на проживання
відповідачів в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 60
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущенні.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги
представника відповідача щодо
виселенням ОСОБА_4 порушені права
неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
тому що доказів про його місце
проживання у спірній квартирі ані
відповідачем , ані його представником
не надано.

На доводи апеляційної скарги
представника відповідача про не
врегулювання спірного питання у до
судовому порядку та відсутність
звернення позивача до відповідачів
про звільнення квартири добровільно,
колегія суддів не звертає, тому що
Конституцією України передбачено
право громадян на судовий захист від
порушених або невизнаних прав. ( ст. 55
Конституції України).

Інші доводи представника
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
письмовими матеріалами справи та
поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -
315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 03
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: