справа № 2-1684/02
УХВАЛА

16 жовтня 2014 року

Залізничний районний суд міста Львова

у складі: головуючого-судді
Іванюк І.Д.

при секретарі сз
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
скаргу Львівського комунального
підприємства «Залізничнетеплоенерго»
на дії державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
визнання дій неправомірними,-

в с т а н о в и в :

ЛКП «ЗТЕ» звернулося до суду із скаргою
про визнання неправомірними дій
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції щодо винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 44267187 від 06.08.2014 р. та
зобов’язати прийняти до виконання
дублікат виконавчого листа № 2-1684/02
виданого 24.07.2014 року на підставі
рішення Залізничного районного суду м.
Львова про стягнення в солідарному
порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ЛМКП «Залізничнетеплоенерго» 4008,60 грн.
заборгованості по оплаті за теплову
енергію. Свої вимоги мотивує тим, що
22.04.2002 року Залізничним районним судом
м. Львова у справі № 2-1684/02 ухвалено
рішення про солідарне стягнення з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛМКП
«Залізничнетеплоенерго» 4008,60 грн.
заборгованості по оплаті за теплову
енергію. У вказаній справі 24.07.2014 року
Залізничним районним судом м. Львова
видано дублікат виконавчого листа,
який 04.08.2014 року було пред’явлено у
Шевченківський ВДВС ЛМУЮ до
примусового виконання. 06.08.2014 року
державним виконавцем Рослюк Т.С.
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції винесено
постанову про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого листа № 2-1684/02
виданого Залізничним районним судом м.
Львова від 24.07.2014 року на підставі п. 3 ч.1
ст. 18 ЗУ „Про виконавче провадження".
Вважає дії державного виконавця
неправомірними, покликаючись на те, що
вимоги ст. 18 ЗУ «Про виконавче
провадження» щодо обов’язкової
наявності індивідуального
ідентифікаційного номера боржника, які
набрали чинності з 08.08.2012 року та не
діяли на час вступу в законну силу
рішення суду по справі № 2-1684/02, а саме
23.05.2002 р. Із врахуванням наведеного
просять позов задоволити.

Представник заявника в судове
засідання не з”явилася, подала суду
заяву про розгляд скарги у її
відсутності.

Державний виконавець в судове
засідання не з’явився із невідомих
причин, про розгляд справи був належним
чином повідомлений, заяви про розгляд
справи у його відсутності не надходило,
тому суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦПК
України учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Статтею 14 ЦПК України передбачено,
що судові рішення, які набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Закон України „Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі зазначаються: назва і дата
видачі документа, найменування
органу, прізвище та ініціали посадової
особи, що його видали; дата прийняття і
номер рішення, згідно з яким видано
документ; повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків)
або номер і серія паспорта стягувача
та боржника для фізичних осіб -
громадян України, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі: 1) пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання; 2) неподання
виконавчого документа, зазначеного у
статті 17 цього Закону, та неподання
заяви про відкриття виконавчого
провадження у випадках, передбачених
цим Законом; 3) якщо рішення, на
підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання; 4)
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; 5) якщо не
закінчилася відстрочка виконання
рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури; 7)
якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів; 8) наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Згідно ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо

Судом встановлено, що 22.04.2002 року
Залізничним районним судом м. Львова по
справі № 2-1684/02 було ухвалено рішення
про стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛМКП
«Залізничнетеплоенерго» 4008,60 грн.
заборгованості по оплаті за теплову
енергію. Рішення набрало законної сили
23.05.2002 р.

20.06.2014 року Залізничним районним судом
м. Львова по справі № 2-1684/02
постановлено ухвалу про видачу
дубліката виконавчого листа.

Стягувачем 04.08.2014 року до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції було
подано заяву про примусове виконання
виконавчого листа № 2-1684/02 виданого
24.07.2014 року Залізничним районним судом
м. Львова.

Постановою державного виконавця
Рослюк Т.С. Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 06.08.2014 року на підставі п.6 ч.
1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
листа, у зв'язку з невідповідністю
виконавчого документа вимогам ст. 18 ЗУ
«Про виконавче провадження», а саме,
через відсутність індивідуального
ідентифікаційного номера боржника.

Однак 04.07.2012 року Верховною Радою
прийнято Закон України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо вдосконалення та
спрощення процедури державної
реєстрації земельних ділянок та
речових прав на нерухоме майно», який
набрав чинності 08.08.2012 року. Вказаним
Законом врегульовано питання надання
доступу державним виконавцям до
Державного реєстру прав на нерухому
майно, а також внесено зміни до статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження». Зокрема внесено зміни у
пункт 3 частини першої статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
слова «за наявності» виключити, а після
слів "(для фізичних осіб - платників
податків)" доповнити словами "або номер
і серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України". Проте,
обов’язковість зазначення у
виконавчому документі
ідентифікаційного коду стосується
лише виконавчих документів, які видані
після 08.08.2012 року, тобто після набрання
Законом сили.

За таких обставин, оскільки рішення
Залізничного районного суду м. Львова
по справі № 2-1684/02 набрало законної
сили 23.05.2002 року, а вимоги ст. 18 ЗУ «Про
виконавче провадження» щодо
обов’язковості наявності
індивідуального ідентифікаційного
номера боржника на той час не діяли,
відтак постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№ 44267187 від 06.08.2014 р. слід визнати
незаконною, зобов"язати виконавця
прийняти до виконавчого провадження
виконавчий документ - дублікат
виконавчого листа № 2-168/02 від 24.07.2014 р.
про стягнення із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
користь ЛКП "Залізничнетеплоенерго"
заборгованості у сумі 4008,60 грн.

Керуючись ст.ст. 14, 208-210, 383, 387 ЦПК
України, ст.ст. 18, 25, 26 Закону України
«Про виконавче провадження», суд –

у х в а л и в:

Скаргу задоволити.

Визнати дії державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції - ОСОБА_2
щодо винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№ 44267187 від 06.08.2014 р. незаконними.

Зобов”язати державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції прийняти
до виконавчого провадження виконавчий
документ - дублікат виконавчого листа
№ 2-168/02 від 24.07.2014 р. про стягнення із
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ЛКП
"Залізничнетеплоенерго"
заборгованості у сумі 4008,60 грн.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: