АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства «Житлоінбуд» на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 вересня 2014р. по цивільній справі
за позовом Державного підприємства
«Житлоінбуд» до ОСОБА_1 про розірвання
договору та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Житлоінбуд» про зобов'язання виконати
обов'язок за договором,

встановила:

у березні 2014р. ДП «Житлоінбуд»
звернулося до суду із позовом про
розірвання договору про інвестування
житла, який був укладений 27 квітня 2005р.
з відповідачем, та стягнення судового
збору у сумі 3 654грн.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що предметом
договору було інвестування у
будівництво квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 86,70кв.м. Відповідачем
на виконання договору було внесено 297
520грн., що еквівалентно 78,30кв.м. площі, а
відповідно до додаткової угоди 1 жовтня
2012р. внесено 31 920грн., а у подальшому
сплачено ще 16 720грн.

Позивач стверджував, що
відповідачем повністю не виконанні
умови договору інвестування та
проведена неповна оплата об'єкту
інвестування, що підтверджується
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 13 березня 2013р.,
оскільки за результатами обмірів
Київського міського БТІ площа квартири
виявилася більшою за проекту і
становить 91,1кв.м. і відповідачем не
сплачено за 12,80кв.м.

Позивач вважав, що відповідачем
не було виконано зобов'язання за
договором, що є істотним порушенням
договору та підставою для його
розірвання відповідно до ч 2. ст. 651 ЦК
України.

У червні 2014р. відповідач подав
зустрічний позов, який уточнив під час
судового розгляду, і просив зобов'язати
ДП «Житлоінбуд» виконати п. 2.1.2.
договору щодо передачі йому всіх
документів, необхідних для оформлення
права власності на квартиру АДРЕСА_1, а
саме: видати технічний паспорт на
квартиру, довідку про 100% оплату
вартості квартири, довідку Головного
управління економіки та розвитку
Київської міської державної
адміністрації про виконання умов щодо
передачі коштів у порядку пайової
участі на розвиток галузей соціальної
або інженерно-транспортної
інфраструктури міста, передбачених
актами місцевих органів державної
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування, копію акта вводу
будинку в експлуатацію, копію довідки
із переліку інвесторів будинку, копію
договору оренди земельної ділянки, та
передати квартиру шляхом оформлення
акту прийому-передачі квартири і
стягнути судовий збір у сумі 3654грн.

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13184/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Кривов'яз А.П.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.
- 2 -

Мотивуючи зустрічні позовні
вимоги, відповідач посилався на повне
виконання ним умов договору та сплату
станом на 15 лютого 2014р. повної вартості
площі квартири за ціною, встановленою
позивачем.

Рішенням суду від 25 вересня 2014р.
у задоволенні первісного позову
відмовлено, зустрічний позов
задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ДП
«Житлоінбуд» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення первісного позову та
відмову у задоволенні зустрічного
позову.

Апелянт посилається на
неналежну оцінку наданим суду доказам
та неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу, пояснення відповідача та його
представників, які просили залишити
рішення суду без змін, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня
2005р. між Державним підприємством
«Житлоінбуд» та ОСОБА_1 укладено
договір про інвестування будівництва
житла, згідно якого відповідач
зобов'язався здійснити інвестування
грошових коштів у будівництво
житлового об'єкту - квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 78,30кв.м., а позивач
зобов'язався збудувати об'єкт
інвестування та передати його
інвестору у 2 кварталі 2007р.

Пунктом 6.1. договору сторони
погодили, що загальна та житлова площа
квартири підлягає уточненню після
введення будинку в експлуатацію за
технічним паспортом БТІ, після чого
сторони здійснюють повернення або
доплату коштів за вартістю одного кв.м.,
що діє на день здійснення останнього
внеску.

У період з 27 квітня 2005р. по 21
жовтня 2005р. відповідачем сплачено 297
520грн., що становить 78,30кв.м. площі
квартири.

12 лютого 2009р. між сторонами
укладено додаткову угоду, згідно якої
внесені зміни у пункт 1.2.
інвестиційного договору та визначено,
що загальна площа квартири складає
86,70кв.м., плановий строк введення
будинку в експлуатацію є 3 квартал 2009р.,
а також сторони прийшли до згоди, що
несплачена частина складає 8,40кв.м.,
вартість яких 3800грн. за 1кв.м., які
інвестор зобов'язався сплатити до 30
серпня 2009р.

18 липня 2011р. на підставі акта
готовності об'єкта до експлуатації від
12 липня 2011р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві видано сертифікат
відповідності закінченого
будівництвом об'єкта житлового будинку
по АДРЕСА_1.

За результатами обмірів БТІ від 4 липня
2012р. фактична загальна площа об'єкта
будівництва виявилась більшою, ніж
запланована, на 4,4кв. м.

1 жовтня 2012р. відповідачем на
рахунок позивача перераховано 31 920грн.,
7 березня 2013р. - 16 720грн., а 15 лютого 2014р. -
156 160грн.

Відмовляючи у задоволенні
первісного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано доказів у підтвердження
істотних порушень з боку відповідача
умов укладеного договору, а зустрічні
позовні вимоги задоволені у зв'язку із
невиконанням ДП «Житлоінбуд» свого
зобов'язання надати інвестору всі
документи, необхідні для оформлення
права власності на квартиру.

Вказаний висновок суду
відповідає наявним матеріалам справи
та ґрунтується на нормах матеріального
права.

Відповідно до частини першої статті 626
ЦК України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За змістом статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового

- 3 -

обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Отже, якщо умовами договору про
інвестування будівництва житла
передбачено оплату вартості
додаткової площі в разі, якщо загальна
площа об'єкта будівництва за даними БТІ
буде перевищувати загальну площу,
зазначену в договорі, інвестор
зобов'язаний сплатити таку різницю в
розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення
договору однією зі сторін, яке тягне
для другої сторони неможливість
досягнення нею цілей договору.

Згідно правової позиці Верховного Суду
України, яка висловлена у справі 6-75цс13
і є обов'язковою для всі судів України
згідно статті 360-7 ЦПК України, оцінка
порушення договору як істотного
здійснюється судом відповідно до
критеріїв, що встановлені вказаною
нормою. Вирішуючи питання про оцінку
істотності порушення стороною
договору, суди повинні встановити не
лише наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка може бути виражена як у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди; її розмір, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору, а
також установити, чи є дійсно істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати сторона, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності вона
змогла отримати. Вирішальне значення
для застосування зазначеного
положення закону має співвідношення
шкоди з тим, що могла очікувати від
виконання договору сторона, яка
порушує питання про розірвання
договору.

При розгляді даного спору встановлено,
що відповідачем, як інвестором, на день
звернення до суду з даним позовом у
повному обсязі оплачена вартість
квартири, різниця у площі квартири між
визначеною у договорі та за
результатами обміру БТІ оплачена за
ціною, визначеною позивачем у розмірі 16
000грн. за 1кв.м.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
позивач повинен був надати суду докази
того, що він позбавився того на що
розраховував, укладаючи даний договір
з відповідачем, однак, матеріали справи
таких доказів не містять, а відтак
відсутні правові підстави для
розірвання договору.

Посилання апелянта на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 13 березня 2013р., колегія суддів
вважає безпідставним, так як зазначене
рішення суду не є преюдиційним для
вирішення даного спору, оскільки ним
вирішувалося питання про визнання
права власності на квартиру, яка не
була проінвестована у повному обсязі.
При розгляді даного спору фактичні
обставини справи були змінені, а
відмова у визнанні права власності на
об'єкт інвестування не є підставою для
розірвання укладеного договору.

Відповідно до п. 2.1.2. ДП «Житлоінбуд»
взяв на себе обов'язок після виконання
інвестором взятих на себе зобов'язань
та введення будинку в експлуатацію,
надати йому всі документи, необхідні
для оформлення права власності на
квартиру.

Виходячи із положень ст.ст. 525, 526, 626 ЦК
України, суд зобов'язав підприємство
виконати умови договору.

Апеляційна скарга не містить
обґрунтування незаконності рішення
суду в частині задоволення зустрічних
позовних вимог, тому відповідно до
положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду в цій частині.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи, оцінені
надані сторонами докази, правильно
застосовані норми матеріального права,
не допущено порушень норм
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення спору, тому
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

ухвалила:

апеляційну скаргу Державного
підприємства «Житлоінбуд» відхилити,
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: