Справа № 481/550/14-ц
Провадж.№ 2/481/345/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"17" червня 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді - Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовною заявою про визнання
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що відповідачі, які є
членами сім'ї попереднього власника
цієї квартири ОСОБА_4, понад два роки не
проживають у спірному приміщенні та
вибули проживати за іншою адресою,
однак при цьому залишаються бути
зареєстрованими у вказаній квартирі і
добровільно знятися з реєстрації не
бажають. Наявність такої реєстрації
відповідачів у належній їй житловій
квартирі, створює їй перешкоди у
користуванні та утриманні цього
нерухомого майна, оскільки на
відповідачів нараховуються необхідні
комунальні платежі і останні
будь-якого часу можуть вселитися в
спірне приміщення, хоча вони і не
являються членами її сім'ї. Зазначені
обставини, порушують її права, як
власника житлового будинку, що і
змусило її звернутися до суду з
відповідним позовом.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5, згідно
договору про надання правової допомоги
№ 07 від 11.02.2013 року, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві,
заявлені позивачкою вимоги підтримав і
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
на виклик суду не з'явився, про дату, час
і місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення йому судової повістки. Про
причину своєї неявки суд не повідомив,
заяв про розгляд справи за його
відсутності не направляв.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, на підставі наявних доказів, що
відповідає положенням ч. 1ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази, суд
приходе такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру від 22 червня 2012 року, виданого
приватним нотаріусом Новобузького
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 774, на
підставі акта про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
затвердженого начальником відділу ДВС
Новобузького РУЮ від 30 березня 2012 року,
ОСОБА_1 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 19 лютого 2014
року колишню власницю цієї квартири
ОСОБА_4, яка також був зареєстрована у
приміщенні цієї квартири, визнано
такою що втратила право користуватися
відповідним приміщення.

При цьому, у зазначеній квартирі
залишається зареєстрованим член сім'ї
колишньої власниці квартири - ОСОБА_2,
що підтверджується довідкою
Новобузького РС УДММС України в
Миколаївській області від 07.05.2014 року №
734.

Разом з цим, інша особа ОСОБА_3, яка
також була зареєстрована у спірному
приміщенні і до якої позивачкою також
пред'явлені вимоги про визнання її
такою, що втратила право користуватися
спірним приміщенням, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про смерть
№ 19, і у зв'язку зі смертю знята з
відповідного реєстраційного обліку, що
підтверджується довідкою Новобузького
РС УДММС України в Миколаївській
області від 08.05.2014 року № 742.

За таких обставини, в силу положень п. 6
ч. 1 ст. 205 ЦПК України, провадження у цій
справі в частині позовних вимог ОСОБА_1
про визнання відповідача ОСОБА_3 таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1,
підлягає закриттю.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

В силу положень ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру користуються ним для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

При цьому статтею 346 ЦК України
передбачений перелік підстав
припинення права власності, який не є
вичерпним. Підставами припинення права
власності є юридичні факти (певні
обставини), з якими закон пов'язує
припинення права власності. За
загальним правилом припинення права
власності на певне майно в однієї особи
водночас означає виникнення права
власності на це ж майно в іншої особи.
Підстави припинення права власності
можуть бути як за волею власника, та і
незалежно від його волі.

З встановлених по даній справі
обставин вбачається, що право
власності ОСОБА_4 на належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 було
припинено на законних підставах і
водночас позивачка ОСОБА_1 набула на цю
квартиру право власності на законних
підставах.

Відтак, оскільки право власності
ОСОБА_4 на спірну житлову квартирку
припинено, то члени її сім'ї
автоматично втрачають право
користуватися приміщенням у цій
квартирі.

При судовому розгляді справи
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є
членом сім'ї позивачки у справі.
Договір найму спірної квартири між
ними також не укладався.

Таким чином, позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
спірним житловим приміщенням у
квартирі, обґрунтовані, а тому у цій
частині вимог підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача належить
стягнути на користь позивачки,
понесені останньою та документально
підтверджені судові витрати (судовий
збір), у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користуватись житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, понесені позивачкою на
оплату судового збору у розмірі 243
гривень 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко