Справа № 559/2757/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської
області

в складі головуючого судді
Ходак С.К.,

при секретарі
Климюк Ю.В.,

за участю прокурора
Чорнозуба Д.Д.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Дубно цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа Служба у справах дітей
Кременецької районної державної
адміністрації Тернопільської області
про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що 14 серпня 2007 року між нею
та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано
шлюб, що підтверджується свідоцтвом
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1,
виданого відділом РАЦС Кременецького
районного управління юстиції у
Тернопільській області. Від шлюбу у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, повторно
виданого 08 серпня 2013 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Кременецького районного управління
юстиції у Тернопільській області.
Прізвище дитини змінено на підставі
розпорядження голови Кременецької
районної державної адміністрації від 31
липня 2013 року №366-од «Про надання
дозволу на зміну прізвища малолітньої
дитини». 26 травня 2011 року зареєструвала
шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу
їй присвоєно прізвище «ОСОБА_2».

ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_4,
проте він не бере участі у вихованні
дитини, не провідує сина, не цікавиться
здоров»ям дитини, успіхами у навчанні,
морально та матеріально не підтримує
дитину, що підтверджується: актом
обстеження умов проживання дитини від
04.02.2014, під час проведення якого
малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
повідомив, що його батько - ОСОБА_5;
довідкою Почаївської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
від 04.02.2014 за №38, згідно якої малолітній
ОСОБА_4 навчається у зазначеному
закладі з 2011 року. Протягом навчальних
років вихованням та навчанням учня
займалися його мати ОСОБА_2 та вітчим
ОСОБА_5, які приводили та забирали
дитину зі школи, відвідували
батьківські збори, інші свята, які
проводились у класі та школі. За весь
період навчання дитини ОСОБА_3 жодного
разу до школи не приходив та дитиною не
цікавився; інформацією з відділу
державної виконавчої служби
Дубенського міськрайонного управління
юстиції про те, що заборгованість
відповідача по сплаті ним аліментів на
утримання дитини становить станом на
01.03.2014 - 2308 (дві тисячі триста вісім)
гривень 24 копійки; висновком комісії з
питань захисту прав дитини
Кременецької районної державної
адміністрації про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3.

Крім того, в 2010 році відповідач побив
малолітнього ОСОБА_4, в результаті чого
в останнього були виявлені легкі
тілесні ушкодження, що підтверджується
актом судово-медичного обстеження №1764.
З цих підстав вважає, що позов підлягає
до задоволення у повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивачки та позивачка позов
підтримали з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що має бажання
виховувати свого сина. Проте, причиною
рідких побачень з сином є постійні
конфлікти, що виникають між ним та
позивачко, з її чоловіком з яким
позивачка на даний час перебуває у
зареєстрованому шлюбі. Він не хоче, що
син бачив ці конфлікти, лише тому рідко
його відвідує.

Свідок ОСОБА_5 показав, що батько дитини
ОСОБА_3 не відвідує сина, не цікавиться
його життям та не займається
вихованням. Малолітній ОСОБА_4 повністю
перебуває на його та позивачки ОСОБА_2
утриманні, саме вони займаються його
вихованням та матеріальним
забезпеченням.

Свідок ОСОБА_6 показав, що між
позивачкою та відповідачем є неприязні
стосунки, саме це заважає ОСОБА_3
відвідувати свого сина ОСОБА_4
Постійно, при розмові з ОСОБА_3,
останній згадує про сина, був випадок
коли приїжджали в м.Кременець, ОСОБА_3
просив заїхати до школи у якій
навчається ОСОБА_4

Суд, вислухавши доводи представника
позивачки, позивачку, відповідача,
заслухавши свідків, висновок
прокурора, ознайомившись з матеріалами
справи прийшов до висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що від шлюбу у
сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
син - ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, повторно виданого 08 серпня 2013
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Кременецького районного
управління юстиції у Тернопільській
області. Прізвище дитини змінено на
підставі розпорядження голови
Кременецької районної державної
адміністрації від 31 липня 2013 року
№366-од «Про надання дозволу на зміну
прізвища малолітньої дитини». 26 травня
2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та
після реєстрації шлюбу їй присвоєно
прізвище «ОСОБА_2» (а.с.8, 9).

Згідно інформації Почаївської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
від 04.02.2014 № 38 малолітній ОСОБА_4
навчається у вказаному закладі з 2011
року . Протягом навчальних років
вихованням та навчанням учня займалися
його мати ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_5, які
приводили та забирали дитину зі школи,
відвідували батьківські збори, інші
свята, які проводились у класі та школі.
За весь період навчання дитини ОСОБА_3
жодного разу до школи не приходив та
дитиною не цікавився (а.с.11).

Кременецька районна державна
адміністрація Тернопільської області
у письмовому висновку вважає за
доцільне позбавити ОСОБА_3
батьківських прав, оскільки він
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, а тому
його необхідно позбавити батьківських
прав відносно малолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-5).

Згідно з ст. 164 СК України, батьки можуть
бути позбавлені батьківських прав,
якщо вони ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень п. 15 Постанови
Пленуму Верховного суду України №3 від
30.03.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму
Верховного суду України роз'яснено, що
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків. Ухвалюючи
таке рішення, суд має право вирішити
питання про відібрання дитини у
відповідача і передачу органам опіки
та піклування (якщо цього потребують її
інтереси), але не повинен визначати при
цьому конкретний заклад.

Між ОСОБА_3, з однієї сторони, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 з іншої, є неприязні стосунки, що
підтверджується наявними матеріалами
справи (а.с.15-17,51-52), таким чином,
посилання відповідача про наявність
перешкод, не залежних від його волі, у
спілкуванні з його малолітнім сином
заслуговують на увагу. Вищенаведений
висновок Кременецької районної
державної адміністрації зроблено з
однобічним з»ясуванням обставин, з
неврахуванням поважності причин
невиконання батьківських обов»язків
ОСОБА_3, він не є достатньо
вмотивованим.

На час розгляду справи в суді
заборгованість по аліментим
зобов»язанням відповідача на
утриманню сина відсутня (а.с.60).

На підставі наведеного, суд дійшов
висновку, що позбавлення батьківських
прав у даному випадку є недоцільним,
оскільки відповідач ОСОБА_3
намагається приймати участь у
вихованні дитини, виявляє бажання
виконувати батьківські обов'язки, а
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків,
який за обставин, що склались,
застосовувати не можна.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 208, 212-215 ЦПК
України та ст.ст. 150, 164 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Служба у справах
дітей Кременецької районної державної
адміністрації Тернопільської області
про позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубенський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: