22-ц/775/124/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Попової С.А.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Макаровій О.А.,

розглянувши справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 3
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі
ТОВ «АВТО ПРОСТО») про визнання
правочину недійсним та відшкодування
шкоди,

в с т а
н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
визнання договору недійсним та
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

Заочним рішенням
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 3 грудня 2013 року у позові
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі
позивачка, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином, заяви про
відкладення судового засідання не
подали, тому, на підставі ст.305 ЦПК
України, колегія розглянула справу у
відсутності позивачки та її
представника (а.с.85-86).

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що 28 травня 2011
року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2
було укладено угоду № 365077 з метою
придбання автомобіля "KIA Soul" вартістю
128 800 грн. Згідно умов вказаної угоди,
відповідач виступає виконавцем певних
послуг, а позивач є їх споживачем.
Відповідно до статті 1 Угоди № 365077,
предметом Угоди є надання Учаснику
послуг системи Авто Так, спрямованих на
придбання автомобіля. Угода
укладається шляхом підписання
Сторонами Угоди, Додатку № 1 та Додатку
№ 2, які є не від'ємними частинами
Угоди. При підписанні угоди учасник
повинен сплатити плату за послуги
пов'язані зі вступом до Системи при
укладанні Угоди в сумі 4 636,80 грн. (а.с. 6).

Позивачка, згідно квитанцій від 28
травня 2011 року, сплатила ТОВ «АВТО
ПРОСТО» вступний внесок у розмірі 4 636,80
грн. (а.с.15), 30 червня 2011 року внесок в
розмірі 1 329,85 грн., 12 липня 2011 року - 1 929,85
грн., 19 липня 2011 року - 30 000 грн., 4 серпня
2011 року - 1 941,84 грн., 14 вересня 2011 року - 1
401,84 грн., 11 жовтня 2011 року - 1 941,84 грн., 9
листопада 2011 року - 1 941,84 грн., 9 грудня 2011
року, 18 січня 2012 року сплатила
щомісячні внески в сумі по 1 953,83 грн., 8
лютого 2012 року - 1 410,49 грн., 7 березня 2012
року - 1 953,83 грн., 21 травня 2012 року - 1 410,49
грн., а всього на суму 54 406,33 грн.

На час розгляду справи,
автомобіль ОСОБА_2 не надано.

Відмовляючи у задоволені
позову ОСОБА_2 про визнання договору
недійсним, стягнення суми та
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не надано суду доказів, які
б вказували на обставини, які могли
перешкодити вчиненню правочину та
доказів того, які обставини відповідач
приховав або про які замовчував, що
призвели до помилки і утворення
дисбалансу прав та обов'язків сторін не
на користь позивача, яка саме
інформація була надана у незрозумілій
формі позивачці. Позивачкою також не
надано доказів, що свідчили б про намір
відповідача уникнути від виконання
оскаржуваного правочину.

Колегія вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України, оцінив представлені сторонами
матеріали за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та дійшов обгрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

При вирішення спору судом правильно
застосовані положення Цивільного
Кодексу України, Законів України "Про
захист прав споживачів" та «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

Така ж правова позиція суду
викладена і у постанові Верховного
Суду України від 11 вересня 2013 року у
справі за заявою товариства з
обмеженою відповідальністю "АВТО
ПРОСТО" про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю "АВТО
ПРОСТО" про визнання угоди недійсною,
відшкодування майнової та моральної
шкоди, яка, відповідно до вимог ст.
ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для
застосування.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У відповідності з вимогами ч.
ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказує на те, що перед укладенням
договору вона отримала недостовірну
рекламу та інформацію по суті договору,
що вказує на порушення відповідачем
положень ст.15 Закону України «Про
захист споживачів».

Проте, дані доводи є
неспроможними, оскільки в позовній
заяві ОСОБА_2 зазначила, що перед
підписання договору працівник ТОВ
«АВТО ПРОСТО» ОСОБА_6 пояснила, що
однією з умов надання кредиту є перший
грошовий внесок на розрахунковий
рахунок товариства в день підписання
договору, розповіла умови договору по
пунктам, надала договір для
ознайомлення. При цьому, позов, з
підстав визнання договору недійсним у
зв'язку із порушенням ст.15 Закону
України «Про захист споживачів»
позивачка не заявляла (а.с.2).

Тому, суд обґрунтовано, з
урахуванням вимог ст.11 ЦПК України,
розглянув вимоги ОСОБА_2 і дійшов
висновку про безпідставність її вимог.

Крім того, пунктом 13.8 додатку
передбачено, що якщо учасник виявить
бажання розірвати угоду та відмовитися
від подальшої участі в системі АвтоТак
протягом 7 (семи) календарних днів від
дати підписання угоди, такому учаснику
повертається вся сума коштів, внесена
ним на рахунок АВТО ПРОСТО. Протягом
зазначених 7 (семи) днів учасник
зобов'язаний письмово повідомити про
розірвання угоди шляхом подання заяви
в центральний офіс АВТО ПРОСТО (а.с.9-11).

Матеріали справи не містять
відомостей про звернення позивача до
відповідача із заявою про розірвання
угоди та повернення коштів.

Згідно з частиною 1 статті 229 ЦК
України якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Позивачка ні суду першої
інстанції, ні апеляційному суду не
представила переконливих та належних
доказів того, що договір укладено під
впливом помилки.

Так, відповідно до ст. 3 Угоди,
ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов'язалося
надавати Учаснику системи наступні
послуги в порядку та строки, визначені
Угодою: включення Учасника до системи
АвтоТак шляхом підписання даної Угоди;
формування груп Учасників для
придбання Автомобіля; включення
Учасника до групи для придбання
Автомобілів; організація та створення
умов для придбання Автомобілів
Учасниками системи; здійснення оплати
Автомобіля Виробнику, Імпортеру чи
Дистриб'ютору за рахунок коштів,
оплачених Учасниками системи, на
умовах Угоди; забезпечення отримання
Автомобіля Учасником системи згідно з
умовами Угоди; здійснення
адміністративних процедур, необхідних
для передачі автомобіля Учаснику
системи, який одержав Право на
отримання Автомобіля; формування Фонду
для повернення коштів; приймання та
перерахування страхових платежів
відповідній страховій компанії;
адміністрування групи, до складу якої
входить Учасник системи, протягом
всього строку її існування; надання
всіх послуг, визначених в Угоді та
Додатках до неї; вчинення всіх інших
дій, спрямованих на придбання
Учасником автомобіля через Систему.

Відповідно до ст. 5 цієї Угоди
та додатку № 1 до Угоди Учасник ОСОБА_2
зобов'язалася: сплатити Плату за
послуги, пов'язані зі вступом до
Системи при укладанні Угоди у розмірі 4
636,80 грн.; сплатити плату за послуги,
пов'язані з видачею Автомобіля за
Системою при наданні такого Права -
3%+ПДВ; щомісячно сплачувати Повні
внески, тобто щомісячний платіж, який
складається з суми Чистого внеску
(частина щомісячного Повного внеску,
який використовується для формування
Чистого Фонду та Фонду для повернення
коштів, і розмір якого розраховується
шляхом ділення Поточної ціни
Автомобіля на кількість внесків,
передбачену Графіком внесків) - 0,8333 %
від вартості автомобіля, щомісячного
Внеску в оплату послуг - 0,5 %; сплачувати
Внески зі страхування Автомобіля після
отримання Автомобіля; отримати
Автомобіль за умови виконання
зобов'язань, встановлених Угодою.
Згідно додатку № 1 до Угоди графік
внесків позивача складає 120 внесків.
Відповідно до ст. 7 Угоди вона діє до
моменту виконання обома Сторонами всіх
зобов'язань, передбачених Угодою (а.с.
6-8).

Згідно додатку №1 до угоди №
365077 позивачка бажала придбати
автомобіль "KIA Soul" вартістю 128 800
грн.(а.с.6).

Згідно ст.13 додатку №2 учасник,
який ще не отримав автомобіль, має
право розірвати угоду за власним
бажанням, про що має повідомити АВТО
ПРОСТО у письмовій формі. Вказаною
нормою передбачено порядок та розмір
повернення сплачених коштів. ОСОБА_2 не
надала доказів, що вона повністю
внесла внески або зверталася із заявою
до відповідача про розірвання угоди.

Не погоджуючись із рішенням
суду, ОСОБА_2 зазначала у скарзі, що ТОВ
«АВТО ПРОСТО» веде нечесну
підприємницьку діяльність і це є
підставою для задоволення її позовних
вимог.

Згідно ст.3 ЦК України
визначено загальні засади цивільного
законодавства, до яких відноситься,
зокрема, свобода договору, а також
свобода підприємницької практики, яка
не заборонена законом.

З огляду на положення ст. 18
Закону України "Про захист прав
споживачів" виконавець послуг не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності, його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача, зокрема, встановлення
жорстких обов'язків споживача, тоді як
надання послуг обумовлене тільки
власним розсудом виконавця.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Забороняються
як такі, що вводять в оману: утворення,
експлуатацію або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції.

Згідно ст.2 вказаної угоди АВТО
ПРОСТО є товариством, що надає послуги,
предметом яких є придбання автомобілів
учасниками через систему придбання в
групах Авто Так. АВТО ПРОСТО гарантує
надання учаснику права на отримання
автомобіля за умови виконання
учасником всіх зобов'язань,
передбачених угодою. (а.с.8)

Згідно ст.10 угоди - підписання
угоди та додатків до неї є свідченням
факту ознайомлення, розуміння
сторонами та згоди сторін з усіма
визначеннями, умовами та змістом угоди
та додатків до неї. Учасник заявляє, що
отримав усі коректно викладені
пояснення від представника АВТО
ПРОСТО, уважно прочитав та зрозумів
угоду та додатки до неї, що засвідчує
своїм підписом (а.с.8 )

Таким чином, в діяльності
відповідача не вбачається ознак
нечесної підприємницької практики.
Підстав вважати, що розподіл фонду
групи проходить по пірамідальній схемі
не має, тому визначені ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
умови для визнання угоди недійсною
відсутні, оскільки згідно ст.2 угоди ТОВ
гарантує учаснику право на отримання
автомобіля за умови виконання ним всіх
зобов'язань, передбачених угодою, тобто
зобов'язання відповідача щодо передачі
позивачу автомобіля чітко передбачені
умовами угоди. Споживач сплачує саме за
одержання послуги, яка споживається в
процесі її виконання.

Право на отримання автомобіля
надається за механізмами,
передбаченими угодою та відповідно до
платежів, здійснених самим учасником, а
не відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи. Відповідач
отримує плату саме за рахунок продажу
продукції - надання послуг, а не за
рахунок залучення інших споживачів.
Крім того, після отримання учасником
автомобіля та реєстрації його на
власне ім'я останній зобов'язаний
сплачувати внески до повного виконання
зобов'язання за угодою - повної оплати
вартості автомобіля, оплати послуг
відповідача та страхових внесків.

Угода та додатки до неї
підписані сторонами, узгоджені ними,
ознак несправедливості у вказаних
умовах не вбачається Порядок
повернення коштів у разі розірвання
угоди передбачений Угодою, тому у
вказаній частині підстав вважати
несправедливими умови не має.

За таких обставин, доводи
скарги про нечесну підприємницьку
діяльність відповідача, є
непереконливими.

Позивачкою не доведено і того,
що укладаючи зазначений договір, ТОВ
«АВТО ПРОСТО» діяло без відповідної
ліцензії.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно із Законом України
від 02 червня 2011 року "Про внесення змін
до деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг"
(введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено
зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" та доповнено
п. 111 , відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (як уповноважений
державний орган) (далі -
Нацкомфінпослуг), затвердила
Ліцензійні умови провадження
діяльності з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах (розпорядження від 09
жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження
Ліцензійних умов провадження
діяльності з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах") (далі - Ліцензійні
умови).

Ліцензійні умови закріпили
визначення, сутність, правовий статус
учасників (і вимоги до них) такого виду
фінансових правовідносин, як придбання
товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов
слід зробити висновок про те, що
діяльність таких груп направлена на
легітимне використання фінансової
схеми із залученням грошових коштів
споживачів для придбання певного виду
товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних
умов адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групі -
це фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди
система "Авто Так" - це торговельна
марка зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в
групі. Після формування групи
учасників залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
"пірамідальна схема" та "придбання
товарів у групах". Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на
головній ознаці відсутності
"пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3
ст. 19 Закону України "Про захист прав
споживачів" - це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання
товарів у групах придбання товарів для
кожного споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО
ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл
(ліцензію) на здійснення діяльності
(надання фінансової послуги) щодо
"придбання товарів у групах" у
Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, слід вважати правильним
висновок суду про те, що така
діяльність здійснюється товариством
нелегітимно, у тому числі й до введення
законом ліцензування такої діяльності.

Як вбачається зі справи,
ліцензію на право зайняття діяльністю
з адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах,
відповідач отримав 15 січня 2013 року на
підставі Рішення національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг від 25 грудня 2012 року за №2887
(а.с.33-34).

Тому, доводи апеляційної
скарги про невідповідність висновків
суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
що діяли на час укладення договору,
колегія суддів вважає безпідставними.

Порушень норм процесуального
права, які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення суду, у
справі не встановлено та в апеляційній
скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вимоги
позивачки є необґрунтованими і
правові підстави для задоволення
позову відсутні, а тому, рішення суду
першої інстанції постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст. 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 3 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Ігнатоля
Т.Г.

судді
Попова
С.А.

Кочегарова
Л.М.