АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/2471/14-ц 22-ц/774/2273/К/14
Справа № 211/2471/14-ц
Провадження 22ц/774/2273/К/14
Головуючий в першій інстанції
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П.,
Зубакової В.П.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2- ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення
розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів, які
стягуються з нього у розмірі ? частки
від усіх видів його доходу на утримання
сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
ОСОБА_4, посилаючись на те, що суттєво
змінились життєві обставини та
матеріальний стан позивача, оскільки
він перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з іншою жінкою та утримує
двох її дітей ОСОБА_6- 9 років та ОСОБА_7 -
6 років, від попереднього шлюбу. З
підстав не допущення неоднакового
матеріального забезпечення дітей, та
після уточнення заявленого позову
просив суд зменшити розмір аліментів
які стягуються з нього на утримання
сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
ОСОБА_4 з ? до 1/6 частини всіх видів його
заробітку (доходів) щомісячно але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено. Розмір
аліментів, який стягується щомісячно з
ОСОБА_2 за рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
квітня 2011 року на користь ОСОБА_4 на
утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
зменшено з 1/4 до 1/6 частки всіх видів
його заробітку (доходів) щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
відмову позивачу в позові, посилаючись
на те, що суд, задовольняючи позов, не
врахував, що позивачем не доведені ті
обставини на які він посилається як на
підставу для зменшення розміру
аліментів. Крім того висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи та суперечать діючим нормам
Сімейного Кодексу України.

В запереченнях представник позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3. просить апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін, оскільки розмір
аліментів судом зменшено обґрунтовано
і на підставі вимог ст. 192 СК України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Стаття 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам повністю не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6
частки всіх видів його заробітку
(доходів) на утримання сина ОСОБА_5 на
користь матері дитини ОСОБА_4, суд
першої інстанції керувався ст.. 192 СК
України, та виходив із того, що після
ухвалення рішення суду 13.04.2011 року, у
позивача суттєво змінилось
матеріальне становище.

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції неможливо по
наступним мотивам.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2011
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 було
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки
з усіх видів заробітної плати (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідно до частини 1 ст. 192 розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд
під час ухвалення рішення про зміну
розміру аліментів повинен вирішити,
зокрема, такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи.

При визначенні розміру аліментів та
необхідності його зменшення, суд
першої інстанції, посилався на те, що на
момент винесення оскаржуваного
рішення позивач має на своєму
утриманні мати пенсіонерку, сплачує
аліменти та заборгованість по
аліментам, має почасову оплату праці,
більшість з яких складає преміальні
виплати, які є не постійними та
залежать від зробленої роботи, виймає
житло у м.Дніпропетровську та сплачує
кошти за спільно отриманий з
відповідачем кредит.

Суд першої інстанції вважав позовні
вимоги обґрунтованими та дійшов до
висновку про зміну розміру аліментів,
оскільки відбулася зміна сімейного та
матеріального стану платника
аліментів.

З даним висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, оскільки приходить до
переконання, що відсутні правові
підстави для зменшення розміру
аліментів відповідно до положень ч.1 ст.
192 СК України.

В матеріалах справи відсутні дані про
зміну сімейного стану та матеріального
становища позивача, які б слугували
підставою для зменшення розміру
аліментів.

Так позивач, працює в філії товариства
з обмеженою відповідальністю
«Метінвест- СМЦ» у м. Дніпропетровськ,
займає посаду керівника напрямку з
продажу від сортувальної продукції,
його дохід за період з 01.03.2014 року по
31.08.2014 рік склав 156 348,11 грн.

Для звільнення від сплати аліментів та
їх зменшення суд мав співставити
доходи позивача за період з 13.04.2011 року,
з дати судового рішення про стягнення
аліментів, та доходи до 29.09.2014 року.

Однак позивач не надав для порівняння у
судовому засіданні доказів про суму
отриманих доходів за вказані періоди.

Статтею ст.7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014рік»
прожитковий мінімум на дітей віком від
6 до 18 років з 01 січня 2014 року
встановлено у розмірі - 1286 грн., з 01
липня 2014 року -1320 грн., з 01 жовтня 2014
року- 1373грн.

Відповідно до розрахунку
заборгованості, ОСОБА_2 по сплаті
присуджених аліментів, розмір
нарахованих аліментів складає 948,90 грн.
отже на думку колегії суддів,
стягнутий, рішенням суду від 13.04.2011
року, розмір аліментів на утримання
дитини, відповідно до ст. 182 СК України,
є справедливим та обґрунтованим. (а.с.68)

Колегія суддів не вбачає підставою для
зменшення розміру аліментів наявність
у позивача заборгованості по сплаті
аліментів, яка станом на 20.02.2014 рік
складає 54548,10 грн. оскільки зазначене
свідчить не про зміну матеріального
становища платника аліментів, а про
його несумлінне відношення до
обов'язку по утриманню малолітньої
дитини.

Також судом не враховано, що посилання
позивача на те, що він проживає з
матір'ю пенсійного віку за якою
потрібний постійний догляд, не
підтверджене належними та допустимими
доказами, так як встановлено в суді
першої інстанції та не заперечується
сторонами вона отримує пенсію в
розмірі 949 грн. та є приватним
підприємцем.

Крім того не є підставою для зменшення
розміру аліментів у розумінні ч.1 ст. 192
СК України те що позивач, має почасову
оплату праці, більшість з яких складає
преміальні виплати, які є не постійними
та залежать від зробленої роботи і те
що він виймає житло у
м.Дніпропетровську.

Колегія суддів не погоджується і з
висновком суду першої інстанції з
приводу того, що щомісячна сплата
позивачем коштів за спільно отриманий
з відповідачем кредит розмірі 1500 грн. є
підставою для зменшення розміру
аліментів, оскільки позивач ніколи не
звертався до відповідача до суду про
розподіл майна та боргів подружжя.

Крім того кредитні правовідносини
жодним чином не стосуються сплати
аліментів на утримання малолітньої
дитини.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставин, що мають значення для справи,
а тому апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення суду першої
інстанції на підставі п.п 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України - скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 понесені та
документально підтверджені судові
витрати по оплаті судового збору у
розмірі - 121,80 грн. за розгляд справи в
суді і апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про зменшення розміру аліментів -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір у сумі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але можу
бути оскаржено в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий:

Судді: