Справа № 191/1814/14-ц
Провадження № 2/191/963/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Порошиної
О.О.

при секретарі - Бутенко Н.О.

за участю представника
відповідача - ОСОБА_1

за участю відповідача - ОСОБА_2

за участю представника
відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні та
розпорядженні будинком, який належить
на праві власності, шляхом позбавлення
права користування і виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідачів про усунення перешкод в
користуванні та розпорядженні
будинком, який належить на праві
власності, шляхом позбавлення права
користування і виселення, під час
розгляду справи позивач уточнив
позовні вимоги, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що його батько ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_8. Після його смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1 (Старовишневецька
селищна рада) Синельниківського району
Дніпропетровської області. Згідно
рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18.06.2013 року за ОСОБА_4
визнано право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.
Отже, на сьогоднішній день дане
домоволодіння належить йому на праві
приватної власності, що
підтверджується копією витягу від
05.09.2013 року з Держреєстру речових прав
на нерухоме майно про реєстрацію права
власності Після оформлення всіх
правовстановлюючих документів він не
може користуватися і розпоряджатися
спадковим домоволодінням з тих причин,
що його займають відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_2, ОСОБА_6 в будинку
проживають, але не зареєстровані. Із
довідки виданої виконкомом
Старовишневецької сільської ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області від 14.01.2014
року за № 27 йому стало відомо, що ОСОБА_5
не тільки проживає, але й зареєстрована
в належному йому на праві власності
домоволодінні. До смерті батько
постійно проживав і був зареєстрований
в квартирі АДРЕСА_2. При яких обставинах
відповідачі вселилися в спірне
домоволодіння йому невідомо. Вони не є
їхніми родичами і ніколи не були
членами сім'ї покійного батька.
Відповідачі посилаються на те, що
вселилися в будинок АДРЕСА_1 зі згоди
колишнього власника - їхнього
покійного батька і не бажають
звільнять будинок та зніматися з
реєстрації. На підставі представлених
ним правовстановлюючих документів він
являється новим власником
вищезазначеного домоволодіння. В
будинок нового власника визначеному
законом порядку відповідачі вселені не
були, тому не набули права на
користування ним і відносно до нього,
як нового власника займають приміщення
самоправно. Таким чином, ніяких
правових підстав (найм, оренда,
вселення наймачем) для знаходження
відповідачів в його домоволодінні
немає, проте вони відмовляються
звільнити вказане приміщення. Просить
суд усунути перешкоди ОСОБА_4, як
власнику домоволодіння АДРЕСА_1, в
праві користування, володіння та
розпорядження зазначеним майном
шляхом: позбавлення відповідачів права
користування житловим приміщенням -
домоволодінням АДРЕСА_1 та виселити їх
із зазначеного домоволодіння без
надання їм іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просить
їх задовольнити.

В судових засіданнях відповідач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_3, який також
є представником ОСОБА_5 позовні вимоги
не визнали.

Представник відповідачів пояснив, що
вважають позовні вимоги
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
згідно до розписки ОСОБА_7 отримав
грошові кошти в розмірі 500 грн. від
ОСОБА_8 за належний йому житловий
будинок, з господарськими спорудами за
адресою: АДРЕСА_1. На час придбання
спірного житлового будинку він
знаходився в аварійному та не
придатному для життя етапі. А саме:
господарські будівлі були
напівзруйновані, будинок знаходився в
аварійному стані (стіни валилися в
внутрішню частину будівлі, стеля
провисала, дерев'яні конструкції вікон
і дверей прогнивші). Тому його родиною з
2000 року було витрачено певні кошти на
благоустрій спірного житлового
будинку та подвір'я. А саме:
відремонтували стіни будинку, вставили
нові вікна, двері, відновили підлогу,
відремонтували стелю, заново
відбудували господарчі будівлі - літню
кухню, підвал, баню, вбиральню, виклали
цеглою подвір'я. Ніхто із сім'ї позивача
з 2000 року не з'являвся на подвір'ї
спірного будинку, а тим паче приймав
матеріальну або фізичну участь у
благоустрої житлового будинку. Ні
позивачу, а ні його батькові дана
будівля в такому стані не була
потрібна. Після того, як родина
відповідачів привела до ладу житловий
будинок, він в такому стані дуже
знадобився позивачу. ОСОБА_5 є
інвалідом першої групи, є дуже хворою
людиною, і думка про те, що її
неправомірно можуть виселити з
спірного житлового будинку на вулицю
приводить до погіршення її здоров'я, як
психічного так і фізичного.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснювала, що вона діючий депутат
сільської ради тому все знає по цій
справі, ОСОБА_4 пустив пожити ОСОБА_2 у
своєму будинку на правах квартирантів,
цей будинок ніколи не продавався,
ніяких документів на продаж або на
дарування будинку немає, у них є 4
кімнати у гуртожитку. До вселення
ОСОБА_2 будинок був в житловому
нормальному стані.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснювала, що позивач її син,
відповідачі знайомі. Житловий будинок
вона купувала разом з померлим ОСОБА_7,
він її колишній чоловік, вони
перекривали дах. Вони там мешкали як на
дачі, потім з чоловіком вона
розійшлася, розподілу майна не було,
знала, що будинок там знімали люди. У її
колишнього чоловіка не було наміру
продавати будинок, без неї він не міг
його продати, не знає, чи отримував
кошти за продаж будинку. Розписка
написана не її колишнім чоловіком,
підпис начебто його, хворів чоловік,
чоловік не володів рукою, він пив, тому
стан здоров'я погіршувався.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснювала, що ОСОБА_4 купили будинок
під дачу, будинок неохайний, у
плачевному стані будинок і
господарські споруди, все в бур'янах,
ОСОБА_2 самі робили ремонти в будинку,
господарських спорудах, ОСОБА_7
приїжджав і давав дозвіл на реєстрацію
ОСОБА_2 у будинку, казав, що будуть
оформлювати документи на будинок для
ОСОБА_2. Ніхто в цей будинок не
приїжджав ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_4, любив
випити ОСОБА_7, але був адекватний, вона
не була присутньою при написані
розписки, ОСОБА_7 казав, що продав свій
будинок ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснювала, що ОСОБА_7 договорився з
ОСОБА_2 за продаж будинку, вони
перебрались до будинку, почали робити
зразу ремонт, там був будинок в
аварійному стані, потім він приїхав і
йому віддали 500 грн., написали розписку,
вона її підписала, потім йому сплатили
всю суму і він віддав ОСОБА_2 документи
на будинок, потім не повертався він
довго, потім повернувся приписав
ОСОБА_8 і ОСОБА_5 ОСОБА_2, а потім не
повернувся і не міг оформити будинок на
ОСОБА_2. Позивач не приїжджав до цього
будинку, після того, як ОСОБА_4
розійшлися, ОСОБА_7 хотів продати
будинок ОСОБА_2, які зробили дах, стіни,
балку, поли, поміняли вікна, достроїли
ще одну кімнату, поставили нові двері,
переробили та добудували господарські
споруди. Розписку писала ОСОБА_8, а
ОСОБА_7 підписував, бо в нього була
хвора рука.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_5 її рідна сестра. Її
батьки домовились з ОСОБА_4 за продаж
будинку, вони внесли перший внесок,
потім він приїхав йому заплатили другу
частину, потім він приїхав і приписав
матір і сестру через сільську раду,
більше він не появлявся. Сина ОСОБА_7
вона не бачила.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснював, що він допомагав ОСОБА_2
робити ремонт в будинку: дах перекладу
вали, стелі, труби, штукатурили, сарай
робили. До цього будинок розпадався:
стеля висіла, балка прогнила, в
аварійному стані був будинок не
придатний для житла, підвал розбирали і
заново перекривали.

Суд, заслухавши думку сторін,
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх у
сукупності, встановив наступне.

Відповідно до ч. І ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_4 є власником житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(копією рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 червня 2013 року, яким за
ОСОБА_4 право власності на
домоволодіння за АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8
(а.с.4); витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №8964844 від
05.09.2013 року (а.с.5); копією технічного
паспорту на індивідуальний житловий
будинок, виданого 12.12.2012 року КП
«Синельниківське МБТІ» (а.с.6-8).

Згідно довідки виданої виконкомом
Старовишневецької сільської ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області №27 від
14.01.2014 року, вбачається, що в житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_4 прописані та
проживають: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.
40), вбачається, що ОСОБА_8 померла 26
липня 2014 року, актовий запис №14 від 28
липня 2014 року.

В матеріалах справи є копія свідоцтва
про смерть серія НОМЕР_1, яким
підтверджується факт смерті ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_8, актовий запис про смерть
№1198 від 04 жовтня 2011 року (а.с.10).

В матеріалах справи є Акт, згідно якого
вбачається, при купівлі будинку за
адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_8 у ОСОБА_7, з
інвалідом І групи ОСОБА_5 1987 р.н.,
будинок знаходився у аварійному стані
стіни, стеля, вікна, двері, все це було
зруйноване. Стіни валилися у внутрішню
частину будівлі, стеля провисла
перебувала негайного ремонту, вікна
дерев'яні були прогнивши і потребували
також двері, теж дерев'яні прогнивші і
потребували заміни. Літня кухня була
істотно зруйнована, відновлювалися
стіни, стеля, вікна, двері. У погребі
завалилася стеля, стіни та сходи. У
дворі був відсутній туалет, на подвір'ї
була зароща трава, город був повністю у
бур'яні. При заселенні упорядочили
подвір'я і будинок повністю. У будинку
зробили повністю ремонт, замінили два
вікна на металопластикові, замінили
електропроводку, підлогу у прихожій
кімнаті та коридорі на дерев'яну. Стіни
відновили повністю, клали цеглу,
шпаклювали, клеїли шпалери. Двері
поміняли на металеві. Літня кухня:
стеля і стіни, штукатурили, підбивали
стелю ДВП, підлогу замінювали повністю,
клеїли шпалери, міняли на дерев'яні
двері, вікна міняли теж на дерев'яні.
Погріб відновлювався повністю.
Подвір'я виклали з цегли. Побудували
сарай, літній душ та два туалети. Огород
упорядочили. Викорчували і спилювали
сухі дерева на присадибній ділянці.
Підписи свідків засвідчено головою
сільської ради ОСОБА_11. 24.06.2014 р. (а.с.43).

В матеріалах справи є копія розписки
від 29.12.2002 року, згідно якої ОСОБА_7
отримав 500 грн. від ОСОБА_8. Розписка
підписана ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_15
ОСОБА_16, але відсутній підпис ОСОБА_8
(а.с.44).

Згідно зі ст..204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом, або якщо
він не визнаний судом недійним.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації -з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст..657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Надана відповідачем розписка на
підтвердження укладення між нею та
ОСОБА_7 угоди купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, не може бути належним
доказом того, що ОСОБА_8 стала власником
житлового будинку, оскільки між
сторонами не було досягнуто угоду з
усіх істотних умов договору, зокрема
щодо предмету договору та ціни будинку,
а також моменту передачі продавцем
предмета договору покупцеві. Крім того
в розписці відсутній підпис ОСОБА_8

Момент вчинення правочину - щодо
купівлі-продажу спірного будинку за
розпискою відповідно до положень ст.ст.
210,640 ЦК України пов'язується з
державною реєстрацією, тому правочин є
неукладеним і таким, що не породжує для
сторін прав та обов'язків.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням, інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 156 ч.1 ЖК Української
РСР, члени сім»ї власника житлового
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу
України, громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 155 Житлового кодексу
України жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1, в
якому проживають відповідачі. Останні
вселилися у вказаний будинок з дозволу
попереднього власника цього будинку
ОСОБА_7, батька позивача, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_8. Відповідачі, не надали
суду жодного доказу, яким доводяться
їхні права на володіння та
користування цим будинком. Таким чином,
суд, аналізуючи наявні докази,
приходить до висновку про відсутність
у відповідачів підстав для проживання
в зазначеному будинку, а тому позивач
як власник житлового будинку має право
використовувати житловий будинок для
власного проживання, користуватися ним
та розпоряджатися на власний розсуд і
перешкоди у здійсненні позивачем цих
прав підлягають усуненню шляхом
виселення відповідачів з будинку.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 210, 220, 319, 383,391,640 ЦК України, ст.ст. 9, 150,
155, 156 ЖК Української РСР, керуючись ст.
ст. 10, ІІ, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_4, як власнику
домоволодіння АДРЕСА_1 в його праві
володіння, користування та
розпорядження зазначеним майном
шляхом позбавлення ОСОБА_5, ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 права користування житловим
приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 з
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт
серії НОМЕР_2, виданого
Синельниківським МРВ УМВС України в
Дніпропетровській області 12.03.2002 року,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований АДРЕСА_3 на користь
ОСОБА_4 судові витрати по справі у
вигляді судового збору в розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_4 судові витрати по справі у
вигляді судового збору в розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. О. Порошина