Справа № 214/3135/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у місті Кривому
Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до Виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті ради м. Кривого Рогу
про встановлення факту, що має юридичне
значення та визначення частки у
спільному сумісному майні, третя особа
- Сьома криворізька державна
нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, який надалі
уточнив та в уточненому позові просить
встановити факт родинних відносин, а
саме, що він є рідним сином ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити факт
належності йому свідоцтва про право
власності на житло С №987 від 22.03.1995 року
та встановити факт належності йому 1/2
частки квартири АДРЕСА_1. В
обґрунтування уточнених позовних
вимог посилається на те, що відповідно
до свідоцтва про його народження його
прізвище записано як «ОСОБА_2», батьком
записаний ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_3. На
звороті свідоцтва про народження його
матері стоїть штамп про реєстрацію її
шлюбу з ОСОБА_4 Однак, у зв'язку з тим, що
у свідоцтві про народження його батька,
прізвище його батька записано як
«ОСОБА_4», останньому та його матері
було видано повторне свідоцтво про
одруження, де прізвище подружжя
записано як «ОСОБА_4». Проте, його
прізвище залишилось записаним як
«ОСОБА_2». Окрім того, згідно свідоцтва
про право власності на житло С №987 від
22.03.1995 року, йому, позивачу у справі,
прізвище якого було помилково
зазначене як «ОСОБА_2», та його матері
ОСОБА_3 на праві приватної спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді належної їй за життя частки
вказаної квартири. З метою прийняття
цієї спадщини він звернувся до Сьомої
криворізької державної нотаріальної
контори, але йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з відсутністю
документального підтвердження факту
родинних відносин між ним та його
матір'ю та для вирішення цього питання
йому було рекомендовано звернутись до
суду.

Позивач у судове засідання надав
письмову заяву, в якій підтримав
уточнені позовні вимоги у повному
обсязі та просив суд розглянути справу
за його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання також надала письмову заяву,
в якій просила розглянути справу за її
відсутності та ухвалити рішення на
розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Так, згідно свідоцтва про
власності на житло С №987 від 22.03.1995 року,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної
спільної сумісної власності належала
квартира АДРЕСА_1 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла
(а.с.12).

Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді належної їй за життя частки
вказаної квартири.

З метою прийняття цієї спадщини
позивач звернувся до Сьомої
криворізької державної нотаріальної
контори, але йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з відсутністю
документального підтвердження факту
родинних відносин між ним та його
матір'ю - ОСОБА_3 та для вирішення цього
питання йому було рекомендовано
звернутись до суду (а.с.13).

Отже, розглядаючи позовні вимоги
в частині встановлення факту того, що
позивач є рідним сином ОСОБА_3, суд
зазначає наступне.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає
справи про встановлення факту родинних
відносин між фізичними особами.

Так, факт родинних відносин між
позивачем та ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується
наступними документами: свідоцтвом про
народження позивача, де в графі
«батько» зазначений «ОСОБА_4» та в
графі «мати» зазначена «ОСОБА_3»,
свідоцтвом про народження ОСОБА_3, на
зворотному боці якого міститься штамп
Андріївської сільської ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області, згідно
якого 28.01.1951 року вона зареєструвала
шлюб із ОСОБА_4, 1929 року народження,
свідоцтвом про народження батька
позивача, в якому прізвище останнього
вказано як «ОСОБА_4», свідоцтвом про
одруження ОСОБА_8, 1929 року народження,
та ОСОБА_3, 1928 року народження, яким
після реєстрації шлюбу було присвоєно
спільне прізвище «ОСОБА_4» (а.с.8-11).

Таким чином, наявність зібраних у
справі доказів дає підстави вважати
про родинний зв'язок між позивачем та
ОСОБА_3, тому ця частина позовних вимог
підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині
встановлення факту належності
позивачу свідоцтва про право власності
на житло С №987 від 22.03.1995 року, суд
зазначає наступне.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає
справи про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Так, помилкове зазначення прізвища
позивача як «ОСОБА_2» у свідоцтві про
право власності на житло С №987 від
22.03.1995 року, підтверджується наступними
документами: паспортом позивача, в
якому його прізвище зазначено як
«ОСОБА_2» та міститься штамп про те, що
він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1,
а також свідоцтвом про народження
позивача, в якому його прізвище
зазначено як «ОСОБА_2» (а.с.6, 8), що дає
суду підстави для встановлення даного
факту.

Що ж до позовних вимог у частині
встановлення факту належності
позивачу 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, то
суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 370 ЦК України, у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Виділ частки
із майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому ст. 364 ЦК України.

У зв'язку з тим, що судом не
встановлено ніякої домовленості між
співвласниками - позивачем та ОСОБА_3
про інший розмір часток у спільній
сумісній власності у вигляді вказаної
вище квартири, суд приходить до
висновку, що частка кожного із
співвласників у цій квартирі є рівною
та складається із 1/2 її частки, а відтак
суд уважає за можливе встановити факт
належності позивачу 1/2 частки вказаної
квартири.

Таким чином, враховуючи вище викладене,
суд приходить до висновку про
задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 364, 368, 370 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 209,
212-215, 218, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнавши, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_3.

Встановити факт належності ОСОБА_2
свідоцтва про право власності на житло
С №987 від 22.03.1995 року, виданого
Управлінням житлово-комунального
господарства міськвиконкому згідно з
розпорядженням №С64 від 12.01.1995 року в
частині належності йому на праві
приватної спільної сумісної власності
квартири АДРЕСА_1.

Встановити факт належності ОСОБА_2 на
праві приватної спільної часткової
власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Попов.