АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7343/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д.В. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів Гайдук В.І.,
Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
заочне рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 08 квітня
2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року до суду звернулося
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») із зазначеним
позовом про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
№ DNROGR від 11 вересня 2008 року в сумі
283556,55 грн. та судових витрат.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» були задоволені.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 липня 2014 року у
задоволенні заяви відповідачів про
перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просять скасувати рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року та ухвалити нове, яким
направити справу на новий розгляд.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Суд, задовольняючи позовні вимоги,
керувався положеннями ст.ст. 526, 530, 553,554,
610,611, 1050, 1054 ЦК України та виходив з того,
що заборгованість виникла через
неналежне виконання відповідачами
умов Кредитного договору та Договору
іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони ґрунтуються
на нормах закону та відповідають
встановленим судом обставинам.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справами, що 11 вересня 2008
року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
DNROGR (далі - Кредитний договір)
(а.с.10-12).

Відповідно до умов вказаного договору
ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачці
кредит в сумі 92700 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 2,33% на місяць на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 11 вересня 2015 року.

Погашення заборгованості за умовами
Кредитного договору передбачалося
шляхом внесення щомісячних платежів в
сумі 2932,24 грн. в період з 21 по 28 число.

В якості забезпечення зобов'язань
позичальника за Кредитним договором
від 11 вересня 2008 року, між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №
DNROGR (далі - Договір поруки).

Відповідно до умов Договору поруки,
ОСОБА_3 прийняла на себе зобов'язання
відповідати за повне та своєчасне
виконання ОСОБА_2 всіх боргових
зобов'язань перед позивачем за
Кредитним договором.

Внаслідок неналежного виконання
взятих на себе відповідачами
зобов'язань утворилась заборгованість
за Кредитним договором, яка згідно
розрахунку позивача станом на 24 грудня
2013 року складає 283556, 55 грн. та
складається з:

заборгованості за кредитом - 71222,35 грн.;

заборгованості по процентам за
користування кредитом - 88858,63 грн.;

заборгованості по комісії за
користування кредитом - 15043,34 грн.;

пені за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - 94691,44 грн.;

штраф (фіксована частина) - 250 грн.,

штраф (процентна складова) - 3490,79 грн.
(а.с.5,6).

За вимогами ст.ст. 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Як убачається з розрахунку
заборгованості, останній платіж за
Кредитним договором було здійснено 30
серпня 2010 року.

Повідомлення Банку від 01 серпня 2013 року
№ 30.1.0.0/2-179 про наявність
заборгованості за Кредитним договором
та необхідність її погашення,
відповідачі залишили без задоволення
(а.с.7; 8,9).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України.

Неможливість виконання зобов'язання не
є підставою для звільнення боржника
від відповідальності, що закріплено
положеннями статті 625 ЦК України.
Боржник який прострочив виконання
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів на встановлений договором
або законом.

Згідно положень статті 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Статтею 554 ЦК України закріплено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.
Зазначене кореспондується з п. 4.
вказаного договору поруки, відповідно
до яких, у випадку невиконання
боржником обов'язків за кредитним
договором, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Стаття 610 ЦК України визначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи, наведені відповідачками в
апеляційній скарзі, стосуються
неналежного їх повідомлення судом
першої інстанції про слухання справи
при ухваленні заочного рішення та
безпідставної, на їх погляд відмови у
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення та не можуть бути
підставами для скасування правильного
по суті рішення.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді