Справа № 266/5645/13-ц
Провадженя№ 2/266/233/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06.11.2014
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбановой Н.М.,

при секретарі - Жирковой М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Степ» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2013 року позивач товариство з
обмеженою відповідальністю «Степ»
(далі - ТОВ «Степ») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за користування
тепловою енергією.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 02 жовтня 2013 року був
скасований судовий наказ про стягнення
суми боргу за спожиту теплову енергію
за період з січня 2010 по березень 2013 року
на загальну суму 12707,20 грн відносно
ОСОБА_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1. На дану квартиру відкритий
лицевий рахунок НОМЕР_1. Між ТОВ «Степ»
і ОСОБА_1 був укладений типовий договір
№125 про надання послуг з опалення і
постачання гарячої води, згідно якого
споживач зобов'язаний щомісяця вносити
оплату з опалення об'єкта площею 264,1 м2,
у відповідності з розрахункам за
спожиту Гкал. Боржник в порушення
діючих законодавчих та нормативних
актів не регулярно (не в повному обсязі)
вносив оплату за спожиту енергію,
внаслідок чого з січня 2010 по березень
2013 утворилася заборгованість в розмірі
12 707,20 грн. Крім того, відповідачем
порушено зобов'язання вчасно і в
повному обсязі здійснювати оплату за
спожиті послуги, а саме за поставку
теплової енергії. Просить суд стягнути
з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Степ»
заборгованість в сумі 12 707,20 грн. за
спожиту теплову енергію за період з
січня 2010 року за березень 2013 року
включно, штрафні санкції, які
складається із 3% річних та інфляційних
втрат в розмірі 1386,73 грн, а також судові
витрати.

Представник позивача ТОВ «Степ»,
Лишенко Н.С., що діє на підставі
довіреності, у відкритому судовому
засіданні надала пояснення аналогічні
викладеним у позові, просила його
задовольнити. Крім того зазначила, що з
відповідачем було укладено договір на
поставку теплової енергії в 2008 році. За
період з січня 2010 року по березень 2013
року з боку позивача претензії щодо
якості та кількості наданих послуг не
надходило. ТОВ «Степ» самостійно
виробляє та поставляє теплову енергію
на будинок, де проживає відповідач та
товариство розрахувало вартість 1 Гкал
з врахуванням фактичних витрат.
Підприємство має право на виробництво
теплової енергії, її транспортування
та постачання. Розрахунок тарифу було
направлено на затвердження до
Маріупольської міської ради, яка на
протязі значного часу не виносила
відповідне рішення. Фактично
підприємство несло витрати,
розраховані у вказаному тарифі та
мешканцям будинку було запропоновано
укласти додаткові угоди, в яких
відобразити новий тариф, економічно
обґрунтований. Практично всі мешканці
будинку уклали додаткові угоди, та
сплачують вартість отриманої теплової
енергії за новим тарифом, відповідно
до фактически понесених витрат. ОСОБА_1
відмовився укладати додаткову угоду,
отримавши квитанції з розрахунком
вартості спожитої ним електроенергії,
проводив оплату не своєчасно, не у
повному обсязі чи взагалі не оплачував
теплову енергію. При цьому відповідач
проводив оплату за тарифами, які не
відповідали фактичним витратам
підприємства, а оплачував по тарифам
комунального підприємства
«Маріупольтепломережа», яка не є
поставщиком теплової енергії до
будинку, де він проживає. Крім того
вважає, що позивачем не було порушено
строк звернення до суду з даними
позовними вимогами, бо товариство
зверталось раніше до суду з заявою про
видачу судового наказу.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги ТОВ «Степ» не визнав ,
посилаючись на незаконність вимог
позивача ТОВ «Степ», їх
необгрунтованість, а також відсутності
права в останнього на звернення до суду
з позовом до нього з наступних причин:
у заявника минув строк позовної
давності, встановлений ст. 267 ЦК
України, відповідно, розрахована сума
боргу з січня 2010 року по грудень 2010 року
не може бути розглянута і прийнята у
зв'язку із закінченням строку позовної
давності. ТОВ «Степ» при розрахунку
заборгованості використовував
самостійно встановлені ними тарифи,
при цьому посилаючись на договір № 125
без дати про надання послуг з опалення
і постачання гарячої води, але ним
такий договір не укладався. Крім того,
договір, який був укладений між ним та
ТОВ «Степ» в 2008 році був без номера і
передбачав у п.3 цього договору умови
такого змісту: «послуги опалення
надаються згідно тарифів, затверджених
органами місцевого самоврядування».
Крім цього ТОВ «Степ» своїм листом від
18 листопада 2009 поставила його до
відома про те, що розрахунок вартості 1
Гкал на черговий опалювальний сезон
перебуває в стадії затвердження і
після затвердження будуть проводиться
розрахунки з мешканцями за цим тарифом
за фактично спожиту теплову енергію за
показаннями лічильника теплової. На
підставі змісту частини 7 ст.21 Закону
України «Про захист прав споживача»
вважає, що порушенням прав споживача є
той факт, що ціна наданих послуг
встановлена заявником незаконним
способом, а саме - без урахування вимог
ст. 67 ЖК України, п.2 ст.7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» .
15.10.2011 року на його адресу надходив
проект додаткової угоди № 1 від 13 / Х-2011
до типового договору про надання
послуг опалення, постачання гарячої
води №125 від квітня 2008 року. Викладений
в редакції ТОВ «Степ» вказаний проект
додаткової угоди ним не був підписаний
у зв'язку з тим, що не відповідав
чинному законодавству України. Крім
цього, згідно з проектом додаткової
угоди п. 11 договору «Виконавець має
право» доповнено підпунктом такого
змісту: За п.9 «Виконавець має право в
односторонньому порядку припинити
послуги надання тепла і гарячої води до
врегулювання тарифів на послуги
постачання тепла та підігрів води».
Вважає, що цим вимогою ТОВ «Степ»
змушує споживача узгодити
необґрунтовані тарифи, а в умовах
початку опалювального сезону
позбавляє можливості споживача
врегулювати спір в установленому
законом порядку. При цьому вважає, що
ТОВ «Степ» залишає за собою право
неодноразово змінювати тарифи в
будь-який час опалювального періоду
самостійно, що є прямим порушенням
існуючих правових норм. Тарифи про
надання послуг з теплопостачання кв. 12,
будинки 170 по АДРЕСА_1 були вперше
затверджені рішенням виконкому
Маріупольської міської ради №45 від
15.02.2012року, а до цього позивач не мав
затверджених тарифів на надання послуг
з теплопостачання, а встановлював їх
самостійно. Таким чином, до
затвердження тарифів він оплачував
послуги з опалення ТОВ «Степ» виходячи
з вартості зазначеного тарифу,
встановленого для КПП
«Маріупольтепломережа», а після
затвердження тарифів виконкомом
міськради, продовжив їх оплату за новою
ціною. Керуючись умовами договору про
надання послуг з опалення і поставки
гарячої води , а також листом ТОВ «Степ»
від 18 листопада 2009 року про те, що
розрахунок вартості 1 Гкал на черговий
опалювальний сезон перебуває в стадії
затвердження і після затвердження
будуть проводитися розрахунки з
мешканцями за цим тарифом за фактично
спожиту теплову енергію по показникам
теплолічильника, ним неодноразово
направлялись запити з надання
затвердженого тарифу, однак позивач
затверджений тариф надала тільки по
завершенню опалювального сезону 2011-2012
р,. не зважаючи на відсутність
затвердженого тарифу, ним
здійснювалась оплата згідно з
виставленими платіжним документам
(квитанціями) по квітень 2010р. Після
переходу фірми в період опалювального
сезону 2010-2011р. на облік витрати
теплової енергії теплолічильником,
який був встановлений в системі
опалення всього будинку, ним було
подано заяву від 28.09.10 р. з проханням
перейти на оплату послуг з опалення
лише в перебігу опалювального сезону,
виходячи з опалювальної площі та
надати затверджений тариф. Однак
фірмою не був наданий затверджений
тариф, а направлена на його адресу без
обґрунтування та затвердження
калькуляція витрат на вироблення
тепла, додаткова угода, квитанція на
оплату. У зв'язку з цим ним було
прийнято рішення оплату проводити у
вигляді авансових платежів до
затвердження тарифу в органах
місцевого самоврядування, а
перерахунок зробити, якщо цей тариф
буде затверджено з 15 жовтня 2010 року.
Орієнтиром для оплати був прийнятий
затверджений НКРЕ тариф на теплову
енергію для ККП
«Маріупольтепломережа», згідно з яким
тариф для населення становив 280 грн. 58
коп. з ПДВ за 1 Гкал. За опалювальний
період з 15 жовтня 2010 року по 15 лютого 2012
р. ТОВ «Степ» було вироблено і
витрачено 716,728 Гкал на опалення всього
будинку (опалювальна площа всього
будинку дорівнює 6146,4 кв м, загальні
витрати на опалення усієї площі
будинку при тарифі«
Маріупольтепломережа » 280грн 58 коп
будуть складати: 716,728 х 280,58 = 201099,54 грн.
Витрати на опалення 1 кв. м. житлової
площі складуть: 201099,54: 6146,4 = 32,72 грн.; а на
всю площу його квартири: 32.72x264.1 = 8641,35
грн. Ним за вказаний період проведено
авансових платежів на суму 9450 грн.
Різниця 808,65 грн. склала частину оплати
з 15 лютого 2012 за новим затвердженим
тарифом, за яким здійснюється оплата і
по сьогоднішній день. Просить суд
застосувати термін позовної давності
щодо вимог позивача про стягнення
заборгованості за період з 01.01.2010 по
30.11.2010р. і відмовити позивачу в позові в
цій частині. У задоволенні позову ТОВ
«Степ» до нього про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію в сумі 12707, 2 грн. і неустойки в
розмірі 1386, 73 грн. відмовити повністю.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
письмові матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
знайшли своє підтвердження та
підлягають частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Цивільні права та обов'язки, відповідно
до статті 11 Цивільного кодексу України,
виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини; інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Згідно із статтею 205 Цивільного кодексу
України, правочин може вчинятися усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом. Правочин,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма,
вважається вчиненим, якщо поведінка
сторін засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків. У
випадках, встановлених договором або
законом, воля сторони до вчинення
правочину може виражатися її
мовчанням.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має
грунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживач
має право одержувати вчасно та
відповідної якості житлово-комунальні
послуги згідно з законодавством.

Згідно ст.14, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги можуть пропонуватися
виконавцем споживачеві при укладанні
договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», державне
регулювання цих послуг базується на
принципах нормативного регулювання за
цінами/тарифами, затвердженими у
встановленому законом
порядку,відповідності рівня
цін/тарифів розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 31 Закону
України « Про житлово-комунальні
послуги», виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх органам, уповноваженим здійснювати
встановлений тариф. Органи місцевого
самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 21.08.2008 року 1/1 частка квартири
АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1, на
праві приватної власності, на підставі
рішення виконавчого комітету від 19.03.2008
року №102/1 (а.с.8).

Згідно довідки до особового рахунку
НОМЕР_1 власник квартири за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, загальна площа - 285,1
кв.м., опалювальна площа - 264,1 кв.м.
заборгованість на 25.04.2013 року складає
12707,20 грн. (а.с.9-10).

Між ТОВ «Степ» і ОСОБА_1 був укладений
типовий договір №125 про надання послуг
з опалення і постачання гарячої води,
згідно якого споживач зобов'язаний
щомісяця вносити оплату з опалення
об'єкта площею 264,1 м2, у відповідності
розрахункам за спожиту Гкал (а.с.5-6).

Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, ухвалюють рішення,
які є обов,язковими для виконання на
відповідній території.

Частиною 1 статті 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти виконавчого
комітету міської ради, прийняті в межах
наданих ним повноважень, є
обов,язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об,єднаннями громадян, підприємствами,
установами і організаціями, посадовими
особами, а також громадянами, які
постійно чи тимчасово проживають на
відповідній території.

Згідно рішення виконавчого комітету
Маріупольської міської ради від 15.02.2012
року №45 встановлені тарифи на теплову
енергію та послуги з підігріву води,
які надаються ТОВ «Степ» для населення
згідно з додатком (а.с.44).

Згідно додатку до рішення виконкому
міської ради від 15.02.2012 №45 тарифи на
послуги з опалення та підігріву води
для населення: опалення 1 Гкал котельна
по АДРЕСА_1 - 584,43; підігрів води Гкал
котельна по АДРЕСА_1 - 584,86 (а.с.44).

Згідно довідки - розрахунку кількості
Гкал, які приходяться на 1 кв.м. опалення
жилої площі квартир, розташованих в
жилому будинку по АДРЕСА_1 та
визначення вартості послуг опалення
квартири 12, розташованої в жилому
будинку по АДРЕСА_1: вартість послуг
опалення: січень 2011 року - 4,001*584,83=2339,93;
лютий 2011 року - 2289,74 грн., березень 2011
року - 1669,10, квітень 2011 року - 842,47 грн.,
жовтень 2011 року 681,38, листопад 2011 року -
1703,45, грудень 2011 року - 1600,45, січень 2012
року - 2083,75, лютий 2012 року - 2411,23, березень
2012 року - 1576,68, квітень 2012 року - 581,02
(а.с.45).

Згідно вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630, , якою затверджено Правила надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води та водовідведення,
пунктом 12 передбачено, що у разі
встановлення будинкових засобів
обліку теплової енергії споживач
оплачує послуги згідно з їх
показаннями пропорційно опалюваній
площі (об'єму) квартири (будинку
садибного типу) за умови здійснення
власником, балансоутримувачем
будинку та/або виконавцем заходів з
утеплення місць загального
користування будинку.

Згідно довідки ТОВ «Степ» від 14.02.2014
року №19 ЖУ ТОВ «Степ», в 2009-2010 році
нарахування за опалення мешканцям ж/б
АДРЕСА_1 провадилась круглий рік згідно
тарифу 2,93 грн. за 1 м2. У жовтні 2010 року, з
початку опалювального сезону, було
прийнято рішення - провести
нарахування згідно показанням
тепломіру INFOCAL заводський номер 019404Y497,
який знаходиться в кришній котельній
будинку АДРЕСА_1, тільки в опалювальний
період (а.с.46).

Згідно акту звірки до лицевого рахунку
НОМЕР_1 власник квартири за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, загальна площа - 285,1
кв.м., опалювальна площа - 264,1 кв.м.
заборгованість на 30.05.2014 року складає
12707,20 грн. (а.с.145-147), акт відповідачем не
підписаний.

Згідно довідки застосування тарифу за
спожиту Гкал по кВ.12 ж/б 170 по АДРЕСА_1 за
опалювальний період 2010 року з травня 2010
року: травень 2010 року - 2,93 грн/м2(2,93,
нараховано 773,81); червень 2010 року - 2,93
грн/м2(2,93, нараховано 773,81); липень 2010
року - 2,93 грн/м2(2,93, нараховано 773,81);
серпень 2010 року - 2,93 грн/м2(2,93,
нараховано 773,81); вересень 2010 року - 2,93
грн/м2(2,93, нараховано 773,81). За
опалювальний період жовтень 2010 року -
квітень 2011 року: жовтень 2010 року - 143,06
Гкал(3,2) нараховано 845,1, листопад 2010 року
- 143,06 Гкал(4,42) нараховано 1167,31, грудень
2010 року - 143,06 Гкал(5,99) нараховано 1581,94,
січень 2011 року - 93,097 Гкал(8,86) нараховано
2339,93, лютий 2011 року - 91,12 Гкал(8,67)
нараховано 2289,74,березень 2011 року - 66,41
Гкал(6,32) нараховано 1669,1, квітень 2011 року
- 33,53Гкал(3,19) нараховано 842,47. Середня
вартість 1 м.кв. склдадає 6,78 грн./м.кв. за
опалювальний період. За опалювальний
період жовтень 2001 року - квітень 2012
року: жовтень 2011 року 2,58 нараховано 681,38
(а.с.148).

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що з квітня 2008 року між ТОВ
«Степ» та ОСОБА_1 мали місце договірні
стосунки щодо надання теплової
енергії, які виконувалися сторонами
без зауважень.

Згідно із п. 17 договору № 125 , укладеному
в квітні 2008 року, спори між сторонами
розв,язуються шляхом переговорів або у
судовому порядку.

Відповідно до п.19 договору, договір
вважається щороку продовженим, якщо за
місяць до закінчення його строку
однією із сторін буде письмово
заявлено про розірвання або
необхідність його перегляду, крім того,
пунктом 20 передбачено, що договір може
бути розірвано в разі невиконання
договору сторонами.

Судом встановлено, що на адресу
відповідача позивачем було направлено
проект додаткового угоди № 1 від 13
жовтня 2010 року до Типового договору №
125 від квітня 2008 року ( а с. 85), в якій було
зазначено фактичні тарифи
підприємства за теплову енергію - 587, 7
гривні, крім того, неодноразово
направлялися пропозиції щодо
укладання додаткової угоди,
повідомлення про наявність
заборгованості, пропозиції провести
звірку, а також обґрунтування
фактичних витрат підприємства та
відповідно і розмір встановленого
тарифу ( а.с. 87-90).

Відповідач відмовився підписувати
дану додаткову угоду, але не відмовився
від отримання послуг ТОВ «Степ», не
ставив питань щодо розірвання
договору, не направив до ТОВ «Степ»
претензій щодо неякісних послуг та не
звертався до суду з приводу оскарження
дій ТОВ «Степ», зв,язаних із
правильністю розрахунків тарифу, їх
обґрунтуванням тощо, який було вказані
в квитанціях, направлених на адресу
відповідача для оплати фактично
отриманих послуг від ТОВ «Степ» та
направлений окремим листом на адресу
ОСОБА_1

При цьому відповідач продовжував
отримувати теплову енергію, частково
сплачував ці послуги, тим самим
фактично погодившись на отримання
послуг з постачання теплової енергії
від позивача.

В ході слухання справи судом
встановлено, що ТОВ «Степ» направило в
січні 2011 року до виконкому
Маріупольської міської ради листа з
пропозицією про узгодження тарифів,
але рішення виконкомом про
затвердження тарифів було прийняте
тільки 15 лютого 2102 року. Дане рішення не
оскаржене та не скасоване.

Дані обставини були предметом
дослідження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Степ» про
визнання дій неправомірними та
визнання тарифів недійсними та
встановлені рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя 17 січня 2012
року. Дане рішення залежно в силі на
підставі ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області 22
березня 2012 року.

Відповідно до ч.3 ст 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що вини
позивача ТОВ «Степ» по застосуванню
неузгоджених з органами місцевого
самоврядування тарифів, не має,
оскільки вина підприємства у
використанні неузгоджених тарифів не
доведена та ці обставини встановлені
набравши законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов,язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
актів цивільного законодавства, якими
є не тільки законні, а й підзаконні
нормативно-правові акти. За
відсутності таких умов та вимог,
зобов,язання виконується відповідно до
звичаїв ділового обороту та інших
вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши обставини справи,
надані докази, суд приходить до
висновку, що між позивачем та
відповідачем фактично склалися
відносини, які породили певні цивільні
права та обов,язки, поведінка як
позивача, так і відповідача , на думку
суду, свідчать про їх намір щодо
виникнення таких прав та обов,язків та
відповідно на настання відповідних
зобов,язань та готовність до настання
правових наслідків порушення
виконання таких зобов,язань, тому сама
по собі відсутність укладеної у
письмову вигляді додаткової угоди не
може вважатися підставою для відмови у
задоволені позовних вимог позивача,
який надав відповідні послуги та від
яких не відмовилися відповідач, таким
чином прийнявши ці послуги.

При таких конкретних обставинах, суд
приходить до висновку, що відповідач
фактично прийнявши вказані послуги,
несе обов,язок щодо їх оплати, тому суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог ТОВ «Степ» та
задовольняє вимоги щодо стягнення
заборгованості за користування
тепловою енергією з відповідача.

В судовому засіданні відповідач заявив
клопотання про застосування строку
позовної давності до вказаних
правовідносин, посилаючись на пропуск
строку звернення до суду з боку
позивача.

Розглядаючи питання щодо пропуску
строку позовної давності, на якому
наполягав позивач та проти поновлення
якого заперечував відповідач, суд
приходить на наступного.

Судом встановлено, що згідно ухвали
Приморського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
02.10.2013 року №266/4305/13-ц скасовано судовий
наказ, виданий Приморським районним
судом м.Маріуполя 16.09.2013 року за заявою
ТОВ «Степ» виданий судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Степ» заборгованості за теплову
енергію за період з січня 2010 року по
березень 2013 року в сумі 12707,20 грн. та
судових витрат в розмірі 114,70 грн. (а.с.14).

Позовну заяву до суду ТОВ «Степ» подало
20 грудня 2013 року, в позовні заяві
ставиться питання щодо стягнення
заборгованості за період з січня 2010
року по березень 20103 року.

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Статтею 264 Цивільного кодексу України
встановлено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.
Позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Відповідно до статті 267 ЦК України,
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Відповідач наполягав на застосування
строку позовної давності, позивач
вважав, що такий строк не переривався.

Суд приходить до висновку, що подання
заяви про видачу судового наказу про
стягнення з відповідачів суми
заборгованості у жовтні 2013 року та його
наступне скасування не переривають
строк позовної давнини, у сенсі ст.264 ЦК
України, крім того, після скасування
судового наказу 02 жовтня 2013 року
позивач звернувся до суду з позовною
заявою тільки 20 грудня 2013 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем пропущено строк звернення
до суду з вимогами про стягнення
заборгованості з відповідача за період
з січня 2010 року по листопад 2010 року та
позовні вимоги повинні бути
задоволені у межах трирічного строку з
часу звернення до суду з відповідним
позовом, тобто з 20 грудня 2010 року по 20
грудня 2013 року, а в іншій частині суд
відмовляє у задоволені частини
позовних вимог.

Заборгованість ОСОБА_1 за теплову
енергію за період з грудня 2010 року по
березень 2013 року склала 8976, 52 гривні та
ця сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Загальна сума штрафних санкцій за
несвоєчасне виконання зобов,язань, яка
підлягає стягненню з відповідача
складає 661, 19 гривень, при цьому 3 %
річних від загальної суми
заборгованості 8976, 52 гривні за 831 день
просрочки, яка підлягає стягненню,
складає 613,10 гривень (8976, 52:100х3:365х831), а
інфляційні витрати складають
відповідно за період, коли розмір
інфляції перевищував 100% - 48, 09 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача, у зв,язку із частковим
задоволенням позовних вимог позивача,
підлягає стягненню судові витрати , а
саме судовий збір на користь позивача у
розмірі 229, 40 гривень.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Степ» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Степ» (місце
реєстрації : вул.Варганова, б.12,
м.Маріуполь, Донецька область, 87500, р/р
103 в АТ «Укрексімбанк» в
м.Маріуполі, МФО 335957, )
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з грудня 2010 року по
березень 2013 року включно у розмірі 8976, 52
( вісім тисяч дев,ятьсот сімдесят шість
гривень п,ятьдесят дві копійки), індекс
інфляції у розмірі 48,09 грн ( сорок вісім
гривень дев,ять копійок), 3% річних від
суми заборгованості у розмірі 613,10 грн
(шістсот тринадцять гривень десять
копійок), а всього 9637, 71 грн. (дев,ять
тисяч шість сот тридцять сім гривень
сімдесят одна копійка).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Степ» судовий збір у
розмірі 229,40 грн. (двісті двадцять
дев'ять гривень сорок копійок).

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Приморський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Курбанова Н. М.