АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції - Марфіна Н.В.
Доповідач Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової і моральної
шкоди завданої незаконними діями та
протиправною поведінкою,-

В С Т А Н О В И
Л А :

В червні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
відшкодування майнової і моральної
шкоди завданої незаконними діями та
протиправною поведінкою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
21.01.2014 року позивач придбав за
договором купівлі-продажу у
відповідачки ОСОБА_3 нежилі приміщення
з №1 по №7 (групи приміщень №12), що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Після
звільнення відповідачами відчуженого
ними приміщення, відбулось відключення
належних позивачу приміщень від
водопостачання та водовідведення. При
цьому, вказане відключення сталось
виключно в приміщеннях належних
позивачу, а інші чотири власники
споруди продовжувати користуватись
водою. Позивач пов'язуючи таке
відключення з відсутністю договірних
відносин між ним та ПАТ
«Київводоканал», звернувся до ПАТ
«Київводоканал» з відповідним пакетом
документів для укладення договору на
водопостачання та водовідведення де
дізнався, що в грудні 2013 року надійшов
пакет документів на переоформлення
договору водопостачання та
водовідведення від імені відповідача
ОСОБА_3 на третю особу, на яку
відповідачем ОСОБА_3 було видано
довіреність.

Позивач зазначає, що таким чином
укладаючи договір купівлі-продажу
відповідачем ОСОБА_3 було приховано
обставини, які мали суттєве значення
для ведення підприємницької
діяльності позивача і це призвело до
значних складнощів з укладанням
договору на водопостачання та
водовідведення з ПАТ «АК
«Київводоканал». На звернення позивача
ПАТ «АК «Київводоканал» надало
інформацію, що не здійснювало
відключення водопостачання. Позивач
зазначає, що саме відповідачі
здійснили незаконне відключення
належних йому приміщень від
водопостачання, створили опір та
заблокували місця загального
користування (підвал).

17.03.2014 року за допомогою співробітників
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, оскільки
відповідач ОСОБА_4 відмовлявся віддати
позивачу ключі під підвалу, інспектори
ПАТ «АК «Київводоканал» потрапили до
місць загального користування, а 21.03.2014
року водопостачання до приміщень
позивача було відновлене шляхом
розірвання договору на водопостачання
та водовідведення з відповідачем
ОСОБА_3 Позивач зазначає, що викладені
факти призвели до значних збитків,
оскільки відсутність води обмежила
позивача в [можливості проведення
планових ремонтних робіт та повністю
позбавила можливості ведення
підприємницької діяльності, а саме
здачі в оренду придбаних приміщень, що
призвело до збитків у вигляді
неотриманої вигоди у розмірі 16500,00 грн.
за оренду приміщень протягом двох
місяців.

Крім того, позивач зазначає, що діями
відповідачів йому було завдано
моральної шкоди, яка полягає в тому, що
укладаючи договір купівлі-продажу
позивач розраховував на проведення
ремонтних робіт в місячний термін та
планував з березня місяця отримувати
кошти.

За вищезазначених обставин позивач
відчував постійні моральні страждання,
переживання, депресії та пригнічений
стан пов'язаний з витрачанням шалених
коштів на придбання нежитлових
приміщень, при цьому, мав постійно
вирішувати конфліктні ситуації з
органами місцевого самоврядування. Це
тримало позивача у нервовій та
психологічній напрузі, позивач
постійно намагався відшукати рішення
для забезпечення життєдіяльності
придбаних приміщень в частині
забезпечення водопостачання. За
наведених обставин позивач просить
стягнути з відповідачів завдані
матеріальні збитки у розмірі 16500,00 грн.,
моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. та
відшкодувати за рахунок відповідачів
понесені судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 28 серпня 2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової і моральної
шкоди завданої незаконними діями та
протиправною поведінкою - задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
завдану моральну шкоду у розмірі 500
грн. та судові витрати в сумі 7 грн. 30
коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2014 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив проти
апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.01.2014 року між
позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 був
укладений договір купівлі-продажу
нежилих приміщень з №1 по №7 (групи
приміщень №12), які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Такою обставиною у справі є те, що саме
відповідач ОСОБА_4 у лютому 2014 року,
тобто після укладання зазначеного вище
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень, перекрив вентиль в підвалі
будинку АДРЕСА_1, що призвело до
припинення водопостачання.

Отже, не маючи жодного правового
відношення до вказаних нежитлових
приміщень відповідач ОСОБА_4 здійснив
дії, які судом першої інстанції вірно
визнано неправомірними.

Стосовно відповідача ОСОБА_3 судом
встановлено, що доказів неправомірної
поведінки відповідно до приписів
статей 58-59 ЦПК України суду не надано.

Видаючи довіреність від 02.12.2013 року на
ім'я ОСОБА_5 (а.с.55). відповідачка мала на
це право, як власник відповідних
нежитлових приміщень і не була
обмежена в такому праві, враховуючи, що
попередній договір купівлі-продажу
укладався 23.11.2013 року з ОСОБА_2, при
цьому покупцем за договором
купівлі-продажу від 21.01.2014 року став
ОСОБА_1 - позивач у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

Позивач, посилаючись на те, що у зв'язку
з відключенням водопостачання йому
було завдано матеріальних збитків у
вигляді неотриманого прибутку за
оренду приміщень протягом 2-х місяців,
не довів доказами дійсної наявності
такого виду збитків та їх розміру.

Суду не надано ні договорів оренди
приміщень або протоколів про намір
укласти такі договори з відповідної
дати (2 місяці), з зазначенням розміру
орендної плати, ні письмових відмов
орендарів від договорів оренди у
зв'язку з відсутністю водопостачання,
або відмов про оплату орендованих
приміщень з таких підстав.

В апеляційному суді представник
позивача підтвердила, що суду першої
інстанції доказів завдання
матеріальних збитків у вигляді
неотриманого прибутку надано не було.

З цих підстав, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
відмову в позовних вимогах в частині
відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини,

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що позивачу було завдано
моральної шкоди через неправомірну
поведінку відповідача ОСОБА_4 по
відключенню водопостачання до
належних позивачу нежитлових
приміщень, розмір якої визначив в сумі
500 грн.

Однак, колегія суддів вважає, що
враховуючи обставини справи та
виходячи із принципів справедливості
розмір моральної шкоди підлягаючої
стягненню з відповідача належить
збільшити до тисячі гривень.

З підстав наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про скасування рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
моральної шкоди в розмірі 500 грн. з
ухваленням в цій частині нового
рішення про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди в
розмірі однієї тисячі грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» за подання до суду
позовної заяви про відшкодування
моральної шкоди з ціною позову до 5
розмірів мінімальної заробітної плати
ставка судового збору становить 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
тобто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
стягненню підлягає судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп., а рішення суду в
частині стягнення судового збору в
сумі 7 грн. 30 коп. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,309,313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2014 року - скасувати
в частині розміру стягнення моральної
шкоди та судових витрат, та ухвалити в
цій частині рішення, яким стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в розмірі 1 тисячі (однієї тисячі)
грн. та судовий збір в розмірі 243 (двісті
сорок три грн.) 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: