Справа № 481/1497/14-ц
Провадж.№ 6/481/107/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2014 року
Новобузький районний суд
Миколаївської області

в складі: головуючого судді -
Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Слюсаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
ОСОБА_1 про роз’яснення рішення
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 23.07.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новобузького районного суду
від 23.07.2014 року, ухваленому у цивільній
справі № 481/426/14-ц (провадж. № 2/481/314/2014) за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
орган опіки та піклування Новобузької
райдержадміністрації Миколаївської
області, про відібрання малолітньої
дитини та визначення її місця
проживання і зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, про визначення місця
проживання дітей, первісний позов
ОСОБА_2 задоволено повністю.

Постановлено відібрати малолітню
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та
визначено місце проживання
вищевказаної малолітньої дитини біля
його матері – ОСОБА_2. Рішення в частині
відібрання дитини і повернення її тому,
з ким вона проживала допущено до
негайного виконання. Зустрічний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визначення місця
проживання дітей залишено без
задоволення. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Заявник, відповідач за первісним
позовом, ОСОБА_1, наголосивши, що
порядок відібрання дитини визначений
статтею 77 Закону України «Про
виконавче провадження» його не
влаштовує, оскільки запевняє, що його
малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
відносно якого постановлене рішення в
частині його негайного відібрання,
дуже прив’язаний до нього, а він до
свого сина, а тому, у разі прибуття
представників державної виконавчої
служби та органів опіки і піклування,
дитина обов’язково відмовиться
переходити жити до своєї матері ОСОБА_2
і заховається у хаті, а він особисто не
впустить в хату представників цих
органів, щоб останні застосували до
дитини заходів фізичного впливу.
Виходячи з цього, просив роз’яснити
вищевказане судове рішення в частині
того, в який спосіб та на підставі яких
процесуальних документів буде негайно
виконуватися рішення в частині
відібрання дитини і повернення її тому,
з ким вона проживала.

В судове засідання заявник та інші
учасники процесу не з'явились, що в силу
ч. 3 ст. 221 ЦПК України не є перешкодою у
розгляді питання про роз’яснення
судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст. 221 ЦПК України,
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Пунктом 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення в цивільній справі» від 18.12.2009
року № 14 наголошено, що роз'яснення
рішення суду можливе тоді, коли воно не
містить недоліків, що можуть бути
усунені лише ухваленням додаткового
рішення, а є незрозумілим, що ускладнює
його реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Примусове виконання рішення про
відібрання дитини здійснюється
органами державної виконавчої служби в
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження", на
підставі виконавчих листів, що
видаються судами.

За змістом положень ч. 2 ст. 368 ЦПК
України п. 16.6. Інструкції з
діловодства в місцевому загальному
суді, затвердженою наказом Державної
судової адміністрації України від
27.06.2006 року № 68 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24.07.2006
року за № 860/12734 (із змінами) для
виконання судового рішення в цивільній
чи адміністративній справі, що набрало
законної сили або допущено до
негайного виконання, стягувачу за його
письмовою заявою видається виконавчий
лист.

Виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим статтею 18 Закону України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 11
зазначеного Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти дії.

Порядок виконання рішення про
відібрання дитини встановлено статтею
77 Закону України "Про виконавче
провадження".

Під час примусового виконання
державним виконавцем рішення суду про
відібрання дитини обов'язковою умовою
для проведення виконавчих дій є
присутність особи, якій дитина
передається на виховання, та
представників органів опіки та
піклування.

У випадках, коли боржник не виконує
рішення суду, застосовуються процедури
примусового виконання рішення суду.
Зокрема, державний виконавець може
звернутися до суду з заявою про
поміщення дитини в дитячий або
лікувальний заклад. У разі якщо боржник
перешкоджає виконанню рішення про
відібрання дитини, до нього
застосовуються заходи, передбачені
законом.

Так, відповідно до частини другої
статті 90 Закону України "Про виконавче
провадження" за наявності ознак
злочину в діях особи, яка умисно
перешкоджає виконанню рішення чи іншим
чином порушує вимоги закону про
виконавче провадження, державний
виконавець складає акт про порушення і
звертається до правоохоронних органів
з поданням (повідомленням) про
притягнення особи до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Слід зазначити, що відповідно до пункту
8.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 № 512/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, при
виконанні рішення про відібрання
дитини не допускається застосовувати
до дитини заходи фізичного впливу.

Відтак, у разі якщо боржником будуть
створюватися перешкоди по виконанню
рішення про відібрання дитини,
спеціальні заходи, передбачені
законом, застосовуватимуться виключно
відносно нього, а не до дитини, як
непокоїться про це заявник.

Крім цього, судом встановлено, що на час
розгляду вказаної заяви, заявник
ОСОБА_1 добровільно дитину на виховання
її матері ОСОБА_2 не передавав,
виконавчий лист про негайне відібрання
дитини судом не видавався, що нівелює
спроби виконати вказане повішення у
примусовому порядку встановленому ст.
77 Закону України "Про виконавче
провадження".

Таким чином, враховуючи те, що
державний виконавець, за відсутності
відповідного виконавчого документу, ще
не приступав до виконання рішення суду
від 23.07.2014 року в частині негайного
виконання відібрання дитини, доводи
заявника ОСОБА_1 стосовно того, що
малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
відмовиться добровільно переїхати
жити до своєї матері ОСОБА_2 є наразі
лише припущеннями.

Виходячи з наведеного, заява про
роз'яснення рішення Новобузького
районного суду від 23.07.2014 року, що
ухвалена у цивільній справі № 481/426/14-ц
(провадж. № 2/481/314/2014) задоволенню не
підлягає, оскільки вищезазначене
рішення в частині негайного виконання
відібрання дитини і повернення її тому,
з ким вона раніше проживала, тобто її
матері ОСОБА_2, є конкретним та
зрозумілим, положеннями статті 77
Закону України «Про виконавче
провадження» та пунктами 2,4, 8,3 та 8.5
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 передбачено чіткий та ясний
порядок його виконання, а тому
додаткового роз'яснення судове рішення
в цій частині не потребує.

Інші обставини на які посилається
заявник, зокрема, те, що він являється
зразковим батьком і може самостійно
утримувати малолітню дитину, в той час
як її рідна мати ОСОБА_2, страждає на
психічну хворобу і не спроможна
самостійно утримувати та виховувати їх
спільну дитину, створює реальну
небезпеку для спільного проживання з
нею дитиною, тощо, досліджувалися при
судовому розгляді вказаної справи і
можуть служити лише підставами для
перегляду цього рішення судом
апеляційної інстанції, однак не можуть
бути підставами для роз’яснення
вказаного судового рішення.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
роз’яснення рішення Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 23.07.2014 року, в частині його
негайного виконання (відібрання дитини
і повернення її тому, з ким вона
проживала), - відмовити.

На ухвалу може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний протягом п’яти
днів з дня отримання її копії.

Суддя Новобузького
районного суду

Миколаївської
області
ОСОБА_5