Справа № 459/2443/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Мелешко С. І.

при секретарі
Савіцькій Б.Б.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача адвоката
ОСОБА_2

представника відповідача Шпак
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Червонограді, Львівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ДП "Львіввугілля", ПАТ "Шахта
Надія" про стягнення моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок трудового каліцтва та
професійного захворювання.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ДП "Львіввугілля", ПАТ "Шахта
Надія" про стягнення моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок трудового каліцтва та
професійного захворювання.

Позовні вимоги мотивував тим, що
протягом 1979-2012 років працював в
шкідливих умовах праці на
підприємствах ДП "Львіввугілля" та ПАТ
"Шахта Надія". Під час роботи у вказаний
період з ним 09.04.1999 року стався
нещасний випадок на виробництві, про що
12.04.1999 року було складено акт № 14 про
нещасний випадок, в результаті чого він
отримав перелом обох кісток нижньої і
середньої лівої гомілки, що в
подальшому призвело до ампутації лівої
стопи і нижньої третьої гомілки.
Висновком МСЕК від 22.07.1999 року йому
вперше встановлено 60 % відсотків втрати
працездатності та другу групу
інвалідності. Втрата працездатності
при наступному огляді в 2000 році була
підтверджена та встановлена
безтерміново у розмірі 50 %. У зв'язку з
тривалою роботою в особливо шкідливих
та тяжких умовах праці в нього
погіршився стан здоров'я, внаслідок
чого він неодноразово був змушений
звертатись за медичною допомогою.
Згодом його було скеровано на
стаціонарне обстеження та лікування в
Львівську обласну клінічну лікарню
(профпатологічне відділення), де йому
було встановлено діагноз:
антракосилікоз Іст. інтерстиційна
форма 1/1, t/t, емфізема легенів ДН ІІ
(другого) ст. - захворювання професійне,
встановлено вперше. 11.02.2013 року було
складено акт розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання, згідно якого професійне
захворювання знаходиться в
причинно-наслідковому зв'язку із
шкідливими та небезпечними умовами
праці в умовах запиленості повітря
робочої зони в концентраціях вище ГДК,
несприятливому мікрокліматі. 26.02.2013
року висновком Міжрайонної
спеціалізованої профпатологічної МСЕК
йому безтерміново встановлено третю
групу інвалідності та 65 відсотків
втрати працездатності, з них 50 % по
трудовому каліцтву від 09.04.1999 року, 15 %
по професійному захворюванню (вперше).
Внаслідок отримання трудового
каліцтва та професійного захворювання
йому було завдано великої моральної
шкоди у вигляді фізичних та душевних
страждань, порушено всі нормальні
умови його життя; він втратив частину
лівої ноги; відчуває великі
незручності при веденні домашнього
господарства; йому стало важко
займатись домашніми справами, що
потребують навіть невеликих фізичних
зусиль; він змушений докладати
додаткових зусиль для організації
життя, що порушує установленні життєві
зв'язки та позбавляє його надії на
майбутнє; в нього з'явились кашель, біль
у грудях, задишка; він став інвалідом.
Просить стягнути з Відповідача
моральну шкоду, яку оцінює в 45 000 (сорок
п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

В судовому засіданні Позивач
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просив
задоволити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві, просив задоволити позов у
повному обсязі.

Представник відповідача ДП
"Львіввугілля" в судове засідання не
з'явився, проте подав до суду заяву в
якій проти задоволення позовних вимог
заперечив, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі та просив проводити розгляд
справи у їхній відсутності.

Представник відповідача ПАТ "Шахта
Надія" В.М. Шпак проти задоволення
позовних вимог заперечив, просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі з підстав наведених у
запереченні на позовну.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України
"Про охорону праці" відшкодування
моральної шкоди провадиться
власником, якщо небезпечні або
шкідливі умови праці призвели до
моральної втрати потерпілого,
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відповідно до п. 1 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків, власник
підприємства, установи і організації
(надалі - підприємство) або
уповноважений ним орган (надалі -
власник) несе матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків
(надалі - ушкодження здоров'я), а також
за моральну шкоду, заподіяну
потерпілому власником фізичного чи
психічного впливу небезпечних або
шкідливих умов праці.

Пунктом 11 Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків
передбачено, що розмір відшкодування
моральної шкоди не може перевищувати
150 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян незалежно від інших
будь-яких виплат

Відповідно до ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, яка,
зокрема полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4.1 мотивувальної частини
Рішення Конституційного суду України
№ 1-рп/2004 від 27.01.2004 року передбачено, що
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати працездатності спричиняють
йому моральні та фізичні страждання.

Пунктом 11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997
року "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" передбачено, що
право на отримання потерпілим
страхових виплат настає з дня
встановлення йому МСЕК стійкої втрати
працездатності.

Рішенням Конституційного суду
України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року зміни
внесені Законом України ""Про внесення
змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"" визнано
конституційними, а право громадян на
відшкодування шкоди не порушено,
оскільки таке право передбачено ст. 1167
Цивільного кодексу України та ст. 2371
Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків передбачених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ст. 2371 Кодексу законів
про працю України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму
Верховного суду № 4 від 31.03.1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" передбачено, що відповідно до ст.
2371 Кодексу законів про працю України
(яка набрала чинності 13.01.2000 р.) за
наявності порушення права працівника у
сфері трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих з'язків чи вимагає
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обов'язок по
відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган назалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

В судовому засіданні було досліджено
докази, які подав позивач, а саме копію
трудової книжки, копії медичних
документів, копію акту про нещасний
випадок, копію акту розслідування
причин виникнення професійного
хронічного захворювання, копії
висновків МСЕК.

З досліджених матеріалів справи судом
встановлено, що протягом 1979-2012 років
працював в шкідливих умовах праці на
підприємствах ДП "Львіввугілля" та ПАТ
"Шахта Надія". Протягом періоду роботи
на шахтах Позивач працював в шкідливих
умовах праці. За час виконання своїх
посадових обов'язків Позивач,
внаслідок погіршення стану здоров'я,
неодноразово звертався за отриманням
медичної до медичних закладів.

Відповідно до акту про нещасний
випадок № 14 від 12.04.1999 року Позивач
отримав перелом обох кісток нижньої і
середньої лівої гомілки, що в
подальшому призвело до ампутації лівої
стопи і нижньої третьої гомілки.

Відповідно до виписки з акту
освідування на МСЕК від 22.07.1999 року
Позивачу вперше встановлено 60 % втрати
працездатності по трудовому каліцтву
та другу групу інвалідності.

Відповідно до довідки серія ЛВА-1 №
063527 від 26.07.2000 року, виданої
травматологічною МСЕК Позивачу
безтерміново встановлено 3-ю групу
інвалідності у зв'язку із трудовим
каліцтвом.

Відповідно до довідки серія ЛВА-2 №
010246 від 26.07.2000 року, виданої
травматологічною МСЕК, Позивачу
безтерміново встановлено 50 % втрати
працездатності по трудовому каліцтву
від 09.04.1999 року.

Відповідно до медичного висновку № 52
від 17.01.2013 року Львівської обласної
клінічної лікарні (профпатологічного
відділення) Позивачу встановлено
діагноз: антракосилікоз І ст.
інтерстиційна форма 1/1, t/t, емфізема
легенів ДН ІІ (другого) ст. -
захворювання професійне, встановлено
вперше.

Відповідно до акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 11 лютого
2013 року професійне захворювання
виникло у Позивача за таких обставин:
на протязі роботи в шкідливих умовах
електрослюсарем (черговим) з ремонту
обладнання на підприємствах ДП
"Львіввугілля" та ДВАТ "Шахта Надія" в
умовах запиленості повітря робочої
зони в концентраціях вище ГДК,
несприятливому мікрокліматі.

Відповідно до довідки серія 10 ААА №
108182 від 26.02.2013 року, виданої Міжрайонною
спеціалізованою профпатологічною
МСЕК, Позивачу встановлено 65 % втрати
працездатності, з них: 50 % - по трудовому
каліцтву від 09.04.1999 року, 15 % - по
професійному захворюванню (вперше).

З досліджених матеріалів справи
вбачається, що знайшли підтвердження
обставини заподіяння позивачеві
моральної шкоди, яка обумовлена
моральним та фізичним стражданням з
приводу ушкодження здоров'я, ампутації
ноги, погіршення життєвих умов, що
потребує від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню з ДП "Львівугілля" на
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає необхідним врахувати той факт,
що в Позивача ампутовано ліву стопу і
нижню третю гомілку, не має можливості
повноцінно працювати та для
організації свого життя, доводиться
докладати додаткові зусилля. Тому при
визначенні розміру відшкодування,
керуючись встановленими законом
принципами виваженості та розумності,
отримане трудове каліцтво період
роботи на підприємствах Відповідача в
шкідливих умовах праці, суд визначає
відшкодування моральної шкоди в сумі 9
000 (дев'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню з ПАТ "Шахта Надія" на
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає необхідним врахувати той факт,
що Позивач, не має можливості
повноцінно працювати та для
організації свого життя, доводиться
докладати додаткові зусилля. Тому при
визначенні розміру відшкодування,
керуючись встановленими законом
принципами виваженості та розумності,
період роботи на підприємстві
Відповідача в шкідливих умовах праці,
суд визначає відшкодування моральної
шкоди в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00
копійок.

В іншій частині позову слід
відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати покладаються на
відповідачів, тому з ДП "Львіввугілля"
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят
дві) гривні 70 копійок, ПАТ "Шахта Надія"
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір у сумі 60 (шістдесят)
гривень 90 копійок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
повно і всебічно з'ясувавши обставини
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволеня.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 23, 268, ч. 1 ст.
1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП
"Львіввугілля" про стягнення моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків внаслідок трудового
каліцтва та професійного захворювання
- задовільнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ "Шахта
Надія" про стягнення моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання -
задовільнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Львіввугілля" в користь ОСОБА_1 9 000
(дев'ять тисяч) грн. 00 коп. моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, внаслідок трудового
каліцтва та професійного захворювання.

Стягнути з Публічного акціонерко
товариства "Шахта Надія" в користь
ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійного захворювання

Стягнути з Державного підприємства
"Львіввугілля" в користь держави
судовий збір в сумі 182 (сто вісімдесят
дві) гривні 70 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Шахта Надія" в користь
держави судовий збір в сумі 60
(шістдесят) гривень 90 копійок.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С. І. Мелешко