Справа № 309/3671/14-ц
Провадження № 2/309/1620/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської
області

в складі: головуючого-судді
Орос Я.В.

при секретарі: Форкош Д.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом ОСОБА_1 до Кошелівської
сільської ради, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на майно колишнього
колгоспного двору,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Кошелівської сільської ради, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на майно колишнього
колгоспного двору.

Посилається на те, що його батьки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружилися 15.02.1961 р.
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. померла мати, після
смерті якої спадщину прийняв батько
позивача. ІНФОРМАЦІЯ_7 р. помер батько
ОСОБА_5 Проживаючи разом з батьком,
позивач прийняв спадщину після його
смерті. За життя батьки побудували
будинок в АДРЕСА_1, в якому проживала
вся сімя. При зверненні до нотаріуса з
метою оформлення спадкових прав на
нерухоме майно йому було роз'яснено про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки житловий
будинок зареєстровано як власність
колгоспного двору, головою якого є
батько позивача, при цьому у свідоцтві
не перераховані усі члени колгоспного
двору та не визначені частки. Свідоцтво
про право власності на житловий
будинок колгоспного двору мало бути
переоформлене на фізичних осіб - членів
колгоспного двору, оскільки колгоспні
двори припинили своє існування у
зв'язку з прийняттям Закону УРСР «Про
власність» від 07.02.1991 року.

Оскільки батько позивача був членом
колгоспного двору ім. Мічуріна, 20.03.1990 р.
виконкомом Хустської районної Ради
народних депутатів було видано
свідоцтво про право власності
колгоспного двору на житловий будинок,
яким посвідчено, що в цілому житловий
будинок з прилеглими до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1, дійсно
належить колгоспному двору, головою
якого являється ОСОБА_5 Будинок
зареєстрований в Хустському БТІ на
праві власності за колгоспним двором,
головою якого є ОСОБА_5, та записаний в
реєстрову книгу №І, стор.91, реєстровий
№91. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР 1963 р., яка
діяла до 16.12.1993 р., колгоспний двір - це
сімейно-трудове об'єднання осіб, які
використовують майно двору для ведення
підсобного господарства і для сімейних
потреб. Майно колгоспного двору
належить його членам на праві спільної
сумісної власності. Відповідно до ст.123
ч.2 цього Кодексу розмір частки члена
двору встановлюється виходячи з рівних
часток усіх членів двору, включаючи не
повнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р.
з прийняттям ЗУ «Про
власність».Оскільки право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 було
зареєстровано у встановленому порядку
відповідно до діючого на той час
законодавства як власність
колгоспного двору, членами якого на
момент припинення існування
колгоспних дворів були позивач, його
батьки, дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4,
відповідно до ст.ст.120,1203 ЦК УРСР вони
мали набути право власності на будинок.
Дружина та дочка позивача не
претендують на частину будинку. На
момент припинення колгоспного двору
мати позивача набула право власності і
на час своєї смерті була власником
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в
1/3 частині. Після її смерті відкрилася
спадщина на 1/3 частину житлового
будинку, яку прийняв її чоловік - батько
позивача, однак свідоцтво не отримав.
Після смерті батька відкрилася
спадщина на 2/3 частки житлового
будинку, які прийняв позивач. Позивач
просить визнати таким, що втратило
чинність свідоцтво про право власності
колгоспного двору, головою якого
являється ОСОБА_5 на житловий будинок
АДРЕСА_1, видане виконкомом Хустської
районної Ради народних депутатів 20.03.1990
р.; визнати за ним право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами за адресою
АДРЕСА_1 в цілому.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився. Представником позивача
згідно довіреності ОСОБА_7 , подано суду
заяву, в якій просить провести розгляд
справи у її відсутності, позов
підтримує, просить його задоволити

Представник відповідача Кошелівської
сільської ради в судове засідання не
з'явився. Сільським головою Рогач О.Ю.
суду подано лист від 21.10.2014 р. №02-07/169, в
якому вона просить провести розгляд
справи без участі представника
Кошелівської сільської ради та не
заперечують проти задоволення позову.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися. Подали суду
заяви, в яких просять провести розгляд
справи без їх участі. Проти задоволення
позову не заперечують. Також ствердили
суду, що задоволення даного позову не
порушує їх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з
урахуванням заяв учасників процесу про
слухання справи за їх відсутності,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7
"Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок", право власності на жилий
будинок, збудований громадянином на
відведеній в установленому порядку
земельній ділянці і прийнятий в
експлуатацію, виникає з часу його
реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла
до 16.12.1993 року, двір може мати статус
колгоспного за умови, якщо члени двору
працюють у колгоспі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
р. № 20 "Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності" право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 р. не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років поспіль
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (у цей строк не
включаються час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, а також хвороба).
Розмір частки члена двору
визначається, виходячи з рівності усіх
його членів.

На витребування частки з майна
колишнього колгоспного двору, що
збереглося на 15 квітня 1991 року,
поширюється загальний трирічний строк
позовної давності. Розгляд позову про
право на майно колишнього колгоспного
двору не залежить від вирішення питань
землекористування.

Житловий будинок був побудований
батьками позивача. Відповідно до
рішення виконкому Хустської районної
Ради народних депутатів №50 від 14.03.1990 р.
ОСОБА_5 20.03.1990 р. було видано свідоцтво
про право особистої власності на
житловий будинок, згідно якого
житловий будинок, розташований за
адресою АДРЕСА_1 в цілому дійсно
належить колгоспному двору, головою
якого являється ОСОБА_5 Право власності
зареєстровано Хустським БТІ 20.03.1990 р.,
записано в реєстрову книгу №1, стор. 91
за реєстровим №91.

У зв'язку з тим, що право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 було
зареєстровано у встановленому порядку
відповідно до діючого на той час
законодавства за колгоспним двором,
членом якого на момент припинення
існування колгоспних дворів був батько
позивача, відтак на підставі закону він
був власником цього будинку.

Відповідно до довідки №168, виданої
06.02.2014 року виконкомом Кошелівської
сільської ради, станом на 15.04.1991 р. за
адресою АДРЕСА_1 проживали: власник
дворогосподарства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, син
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, невістка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, внучка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 Дружина та дочка позивача
не претендують спадкове майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та п.
211 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5,
позивач ОСОБА_1 вважається таким, що
прийняв спадщину свого батька ОСОБА_5,
який на час своєї смерті був власником
2/3 частини житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, а 1/3
частина житлового будинку належить
позивачу на праві власності після
смерті матері, тобто його право
власності на дане майно перейшло у
порядку спадкування до сина - ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця).

За таких підстав позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 60, 61, 158, 174,
197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 120 ЦК
України в редакції 1963 року, ст.ст. 1216, 1268
ЦК України, с у д -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати таким, що втратило чинність, у
зв'язку з припиненням колгоспних
дворів свідоцтво про право власності
на жилий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 Закарпатської області,
виданого виконкомом Хустської
районної Ради народних депутатів 20
березня 1990 року на майно колгоспного
двору, головою якого являється ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_3,
виданий Хустським МРВ УМВС України в
Закарпатській області 12.04.2000 року,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право
власності в цілому на житловий будинок
з господарськими будівлями і спорудами
(жилий будинок літ А, сарай літ. Б, сарай
літ. В., сарай літ. Г, ворота №1, огорожа
№2) загальною площею 66, 6 кв.м., житловою
площею 11, 9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Закарпатської
області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис:
Орос Я.В.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду:
Орос Я.В.