Справа № 463/147/14
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/4179/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7,
ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 10 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_4, Винниківської міської ради про
скасування рішення міської ради,
державного акту на земельну ділянку -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено
у задоволенні зазначеного позову, яким
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 просили
визнати протиправним та скасувати
рішення Винниківської міської ради
№2065 від 25.03.2010 року про передачу ОСОБА_4
земельних ділянок: площею 0,0126 га у
приватну власність і площею 0,0019 га - в
оренду для обслуговування житлового
будинку на АДРЕСА_1 та визнання
недійсним відповідного державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ №362587 від 06.08.2010 року.

Рішення оскаржили ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 через свого
представника - ОСОБА_3 Просять його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення їх позову. Зазначають, що
суд невірно встановив фактичні
обставини справи і тому його висновки
не відповідають дійсним обставинам;
суд неправильно застосував норми
матеріального і процесуального права.
Зокрема суд не взяв до уваги ту
обставину, що спірна земельна ділянка
була передана ОСОБА_4 у власність без
погодження із ними, сусідніми
землекористувачами і з порушенням
будівельних норм.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на
підтримання скарги, ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5, а також
представника Винниківської міської
ради ОСОБА_6 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги колегія
суддів не знаходить законних підстав
для її задоволення з огляду на
викладені мотиви.

Встановлено, що сторони проживають у
спареній будівлі: позивачі - будинку
НОМЕР_1, відповідач ОСОБА_4 - будинку
АДРЕСА_1 До 2007 року дана будівля була
одним будинком АДРЕСА_1, який складався
із квартир №1 та №2.

Квартира №1, у якій проживали позивачі -
сім'я ОСОБА_2, приватизована ними у 1993
році. Рішенням виконкому Винниківської
міської ради від 10.08.2007 року №316
квартира №1 знята з балансу місцевих
рад, їй присвоєно окрему поштову
адресу: будинок АДРЕСА_2 (унаслідок
введення в експлуатацію прибудови до
даної квартири), співвласникам видано
свідоцтво про право спільної сумісної
власності на даний будинок (а.с.9).

Рішенням виконкому Винниківської
міської ради від 20.11.2007 року №426
квартира №2 (яку ОСОБА_4 набув у
власність згідно договору
купівлі-продажу від 06.09.2007 року) знята з
балансу місцевих рад, їй присвоєно
окрему поштову адресу: будинок АДРЕСА_1.
ОСОБА_4 видано свідоцтво про право
власності на даний будинок (а.с.127).

Із матеріалів справи убачається, що
рішенням виконавчого комітету
Винниківської міської ради від 30.09.1976
року №181 за будинком АДРЕСА_1
закріплено земельну ділянку загальною
площею 1328 кв. м. для обслуговування
житлового будинку ( а.с. 24, зворот).

Згідно державного акту на земельну
ділянку ( а.с. 27) ОСОБА_4 є власником
земельної ділянки площею 0,0126 га на
АДРЕСА_1, цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, яка була
передана йому на підставі рішення
виконавчого комітету Винниківської
міської ради від 25.03.2010 року №2065.

Відповідно до ч. 3ст. 42 ЗК України
порядок використання земельних
ділянок, де розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Як убачається із матеріалів справи,
порядок користування прибудинковою
територією, яка з 1976 року була
закріплена за будинком АДРЕСА_1, між
співвласниками квартир № 1 і №2
формально встановлений не був, така
угода між ними не укладалася. Не
визначався колишніми співвласниками
будинку НОМЕР_2 порядок користування
земельною ділянкою і при поділі цього
будинку у 2007 році на НОМЕР_2 і на НОМЕР_1.

Крім цього, із повідомлення міського
голови м. Винник від 24.07.2008 року (а.с. 31)
випливає, що ОСОБА_7 відмовилася брати
участь у роботі виїзного засідання
постійної депутатської комісії з
питань регулювання земельних відносин
при розгляді питання про розподіл
земельної ділянки, закріпленої за
будинком АДРЕСА_1

Матеріалами справи підтверджено, що
при підготовці технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
питання погодження меж суміжними
землекористувачами вирішувалося, хоч
позивачі і не підписали відповідний
акт (а.с. 104).

Обгрунтовуючи вимоги про визнання
рішення міської ради та державного
акту на землю недійсними, позивачі
посилалися і на те, що оскаржувані акти
прийняті в порушення будівельних норм,
до того ж обмежують їх право на
безперешкодне користування входом до
житла.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції вірно виходив із того, що
приватизацією ОСОБА_4 земельної
ділянки права позивачів не є
порушеними, у тому числі не порушені
вимоги будівельних норм і правил .

Так, відповідно до технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку убачається, що інтереси
позивачів ОСОБА_7 приймалися до уваги,
зокрема стосовно забезпечення їх
доступу та обслуговування належних їм
об'єктів нерухомості. Найвужча
відстань від земельної ділянки до
будівель позивачів складає один метр,
що відповідає містобудівним нормам (п.
3.25. ДБН 360-92)

При цьому слід зазначити, що посилання
позивачів на наказ Держбуду України
від 04.08.1999 року №187 є безпідставним, так
як ці норми не застосовуються при
забудові міських і сільських поселень.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність його
висновків і тому рішення слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: