Справа № 667/8933/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого – судді Черниш О.Л.

при секретарі Собчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у
м.Херсоні ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, -

встановив:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 звернувся
до суду із поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України (без вилучення паспортного
документа) до виконання зобов’язання
за рішенням суду.

На обґрунтування подання зазначив, що:

На виконанні у відділі держаної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні знаходиться виконавче
провадження за номером ЄДРВП 38083370 на
суму 27069,45 грн. про стягнення з
приватного підприємства «Елефант -
сіті» (36235665), директор ОСОБА_2 на користь
ПФУ у м. Херсоні, ТОВ «Біотрейд».

Директор підприємства за адресою: м.
Херсон, вул. Червонопрапорна, 106.

Перше виконавче провадження відкрито
30.01.2012 року боржнику за вих. №2236
направлено постанову про відкриття
виконавчого провадження для
ознайомлення. У відповідності до вимог
Закону боржнику надано строк для
самостійного виконання рішення в
семиденний термін. Рішення суду не
виконано.

Борг по виконавчому документам станом
на 13.10.2014 року станом 27 069,45 грн.

Боржник ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням суду, борг не погашає.

Державний виконавець зазначив, що ним
було вжито наступні заходи примусового
виконання рішень, що підтверджують
повноту вчинення виконавчих дій, а саме
державним виконавцем перевірено
майновий стан боржника, накладено
арешти на розрахункові рахунки
боржника.

Як на правову підставу своїх вимог
державний виконавець послався на ст. 11
ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в’їзду в Україну громадян
України», ст. 377-1 ЦПК України.

Дослідивши надані суду матеріали
виконавчого провадження суд прийшов до
висновку, що подання задоволенню не
підлягає.

До такого висновку суд прийшов з
наступних підстав.

Право звернення державного виконавця
до суду із поданням за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника – фізичної особи, за межі
України – до виконання зобов'язання за
рішенням передбачено п.18 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що таке у право у державного
виконавця виникає за наявності двох
умов, а саме:

1. коли боржник ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням суду;

2. є дані, що боржник має намір виїхати
за межі України.

Виїзд за межі України розуміється як
виїзд на постійне місце проживання.

Державним виконавцем не надано доказів
ухиляння боржника від виконання
боржником, покладених на нього
обов'язків. Наявність невиконаного
зобов'язання не свідчить про ухиляння
від його виконання, а заборона виїзду
за межі України передбачена саме за
ухиляння від виконання покладених на
нього обов’язків, а не за наявність
невиконаного рішення суду.

Державний виконавець просить
оголосити у розшук директора ПП
«Елефант – сіті» ОСОБА_2 при цьому не
надає жодного документу на
підтвердження її повноважень саме як
директора вказаного підприємства.

Відповідно до п. п. 11.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень державний виконавець може
звернутись з поданням до суду про
обмеження виїзду у разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань.

Згідно п. «ґ» п. п. 11.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень та положень, викладених у
роз’ясненнях Верховного Суду України
від 1 лютого 2013 року про «Судову
практику щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України» до подання обов’язково
подається документи, що підтверджують
факт ухилення боржника від виконання
своїх зобов’язань.

Суду не надано доказів того, що боржник
має намір виїхати на постійне місце
проживання за межі України.

Статтею 33 Конституції України кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлені законом.

У поданні державний виконавець
посилався на ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України».

Вказаним законом визначено порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в’їзд в Україну.
Визначено випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України та встановлено порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України «Про порядок виїзду з
України та в’їзду в Україну громадян
України» не передбачено тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
боржника у виконавчому провадженні до
виконання рішення суду за ухвалою суду.

Керуючись п.18 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», п.24-1 ст.293 ЦПК
України, суд, –

ухвалив:

Відмовити державному виконавцю
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 у
тимчасовому обмеженні боржника ОСОБА_2
праві виїзду за межі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.Л. Черниш