Номер провадження: 22-ц/785/6460/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Цюри Т.В.,
Сидоренко І.П.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 13 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_3, у якій просив
стягнути з останньої на свою користь
грошову суму у розмірі 24806,23 гривень,
посилаючись на те, що 5 березня 2007 року
між КС «Афіна» та відповідачкою було
укладено кредитний договір, за яким
вона отримала кредит у розмірі 8000
гривень на строк до 5 вересня 2008 року, зі
сплатою відсотків за ставкою 60 % річних.
Відповідачкою станом на 1 липня 2013 року
заборгованість не погашено та станом
на цю дату вона складає 24806,23 гривень. 1
серпня 2013 року між позивачем та КС
«Афіна» було укладено договір
переуступки права вимоги, за яким
позивач набув право вимоги до
відповідачки щодо заборгованості за
кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явилися,
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, заяв, клопотань
про її відкладення не надали, навіть
після роз'яснення про необхідність
явки з метою надання пояснень в судове
засідання не з'явилися.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
доказів надання коштів в кредит не
надано.

Проте погодитися із таким висновком
суду не можна.

Із кредитного договору видно, що 5
березня 2007 року між КС «Афіна» та
відповідачкою було укладено кредитний
договір № М2/38, за яким остання отримала
кредит у розмірі 8000 гривень на строк до
5 вересня 2008 року, зі сплатою відсотків
за ставкою 60 % річних.

Згідно наявної у матеріалах справи
копії заяви ОСОБА_3 на ім'я голови КС
«Афіна», вона просила перерахувати
суму кредиту за договором № М2/38 від 5
березня 2007 року на розрахунковий
рахунок № НОМЕР_1 у Одеській філії АБ
«Експрес- банк».

Рішення у справі ухвалене за
відсутності сторін, однак в матеріалах
справи у попередніх засіданнях не має
відомостей про те, що суд виконав
покладений на нього ч.4ст.10 ЦПК України
обов'язок сприяти всебічному та
повному з'ясуванню обставин справи,
роз'яснив про обов'язок вчинення дій та
наслідки їх недотримання.

На спростування висновків суду
позивачем до апеляційного суду надані
докази на підтвердження сплати ОСОБА_3
боргу за кредитом, які прийняті судом в
порядку ст.303 ЦПК України.

Так, копіями прибуткових касових
ордерів від 05 квітня 2007 року та від 17
серпня 2007 року підтверджено, що ОСОБА_3
сплачувала суми на погашення кредиту
згідно договору М2/38 від 05 березня 2007
року.

Договір кредиту є укладеним з часу його
підписання, а не з часу отримання
коштів, відтак суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку про
відмову в задоволенні позову з підстав
ненадання доказів про його укладення.

Таким чином, суд неповно з'ясував
обставини у справі, неправильно
застосував норми матеріального права,
тому рішення суду на підставі п.1ч.1ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню із
ухваленням нового по суті справи.

Згідно доданого до позовної заяви
розрахунку, станом на 1 липня 2013 року у
відповідачки виникла заборгованість
за договором у розмірі 24806,23 гривень, з
яких 4626,04 гривень - борг за залишком
кредиту, 20180,19 гривень - борг за
відсотками.

1 серпня 2013 року між КС «Афіна» та
позивачем було укладено угоду № 05,
відповідно до п. 1 якого КС «Афіна» на
користь позивача уступає право вимоги
боргу, включаючи суму непогашеної
позики (кредиту), несплачених відсотків
та неустойки до позичальника - ОСОБА_3,
передбачені договором № М2/38 від 5
березня 2007 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України,
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджено, що
між КС «Афіна» та ОСОБА_3 виниклі
зобов'язальні правовідносини, право
вимоги було передано ОСОБА_2

Доказів про погашення наданого кредиту
в повному обсязі ОСОБА_3 не надано.

При цьому ОСОБА_3 судом апеляційної
інстанції неодноразово викликалася в
судове засідання, однак не з'явилася і
заперечень проти позову, доказів на
спростування доводів не надала.

Виходячи з того, що зобов'язання
повинні виконуватись належним чином,
то у позивача виникло право вимоги до
відповідачки.

Водночас кредитний договір був
укладений на строк до 5 вересня 2008 року,
таким чином, на час уступки права
вимоги строк виконання зобовязання вже
сплинув, а відтак нарахування
відсотків за кредитом за користування
грошима в розмірі, як передбачено
договором - 60% та 80%, є безпідставним,
тому вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

З розрахунку боргу видно, що сума боргу
за договором, яка не повернута ОСОБА_3
складає 4962,38 грн., які і підлягають
стягненню з відповідачки.

При цьому колегія суддів виходить з
того, що за умовами договору загальна
сума до сплати складала 11817,38 грн., за
час дії договору відповідачкою
погашено 6855 грн., а решта коштів про
нарахування відсотків знаходиться
поза межами дії договору та позивачем
не надано доказів про дотримання
порядку підвищення процентної ставки.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задволенню, а
рішення суду скасуванню із ухваленням
нового по суті справи.

Керуючись
ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 13 лютого 2014 року
скасувати, ухвалити нове.

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
4962,38 грн., в решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: