Справа № 639/9578/14-ц №2/639/2241/14
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання добросовісним набувачем, суд
-

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
та просить визнати його добросовісним
набувачем домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Харкові, отриманого в право власності
на підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 28.11.2008
року по справі 2-5063/2008 зареєстрованого у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 17.02.2009 року за № 26455275.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що між ним та ОСОБА_2
було складено угоду купівлі-продажу, за
якою він набув у ОСОБА_2 домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Харкові. За набуте
домоволодіння ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
гроші у розмірі 25 000 гривень. ОСОБА_2
одержала гроші у повному обсязі та
надала йому розписку, якою підтвердила
угоду. Укладаючи зазначену угоду вони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору та ухвалили оформити угоду
нотаріально після упорядкування усіх
документів на вищевказане
домоволодіння, яке належить на праві
власності ОСОБА_3, дядькові
відповідачки, який помер у 1967 році.
Відповідачка фактично прийняла
спадщину, так як була прописана у
спірному домоволодінні, але з заявою
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори не зверталася, тому ОСОБА_2 не
вирішила питання з оформлення своєї
власності

Тому ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м. Харкова з
позовом у якому просив анулювати
правову реєстрацію домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Харкові, яке зареєстровано
на праві власності за ОСОБА_3, визнати
дійсною угоду купівлі-продажу на
зазначене домоволодіння, що укладено
між ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і визнати за
ним право приватної власності на
вказане домоволодіння. 28 листопада 2008
року Жовтневим районним судом м.
Харкова вказана позовна заява була
задоволена у повному обсязі, про що
було ухвалено заочне рішення по справі
№ 2-5063/2008 р. Після чого він зареєстрував
право власності на домоволодіння в
державному реєстрі прав власності, про
що свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 17.02.2009
року за № 21892463, а також печатка на
рішенні Жовтневого районного суду м.
Харкова від 28.11.2008 року. Таким чином,
вищевказане домоволодіння належить
ОСОБА_1 на підставі рішення суду від
28.11.2008 року, яке зареєстровано у
Харківському міському бюро технічної
інвентаризації 17.02.2009 року за №26455275 в
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Після чого до Жовтневого
районного суду м. Харкова звернулася
ОСОБА_4 з заявою про відмову в
задоволенні позовних вимог по справі №
2-5063/2008, витребування майна з чужого
володіння. Судовим розглядом було
встановлено, що ОСОБА_2 3 вересня 1952 року
зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та після
одруження змінила прізвище на
«ОСОБА_2», що підтверджується
свідоцтвом про одруження № НОМЕР_1,
актовий запис №839. ОСОБА_2
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до висновку «Про
реєстрацію документів на право
користування земельною ділянкою»
АДРЕСА_1 в м. Харкові, користувачем
земельної ділянки розміром 642 кв.м. є
ОСОБА_3. Підстави користування - це
рішення народного суду дев'ятого
району м. Харкова від 6 березня 1925 року,
яким визнано право власності на ?
частину домоволодіння за ОСОБА_3 за
позовом до ОСОБА_7. Згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого П'ятою
державною нотаріальною конторою 17
березня 1928 року, реєстраційний № 771, за
яким ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передали ОСОБА_3
право власності на 6/7 частин
будинковолодіння.

На запит суду державним архівом
Харківської області надано копії
наступних документів:

- рішення виконавчого комітету
Жовтневої районної ради депутатів
трудящих від 17 листопада 1976 року «Про
розгляд технічного висновку МБТІ по
перерозподілу ідеальних часток в
будинковолодінні по АДРЕСА_1». Із
змісту рішення вбачається, що будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 в м.
Харкові відповідно до
правовстановлюючих документів
належить в рівних частках ОСОБА_3 та
ОСОБА_14. У зв'язку з отриманням житлової
площі за місцем роботи, квартиру
ОСОБА_14 приведена в нежитлове
становище та передана в користування
співвласнику ОСОБА_3 для господарських
потреб. Виконком вирішив, анулювати
документи на 39/100 частин будинку, який
належить ОСОБА_14 по АДРЕСА_1 та вважати,
що житловий будинок з надвірними
будівлями в цілому належить ОСОБА_3.
Рішенням зобов'язано райжилуправління
видати ОСОБА_3 свідоцтво на право
власності на житловий будинок в цілому,
замість наявних у нього
правовстановлюючих документів на 61/100
частин;

- рішення виконавчого комітету
Жовтневої районної ради депутатів
трудящих від 21 травня 1991 року №66-5 «Про
закріплення земельної ділянки під
огород по АДРЕСА_1». До виконкому
звернувся ОСОБА_15, який мешкає по
АДРЕСА_3 з проханням закріпити за ним
частину безхазяйної земельної ділянки
розміром 24,0х15,0 м., розташованої по
АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка
знаходиться в антисанітарному стані.
Виконком вирішив прохання ОСОБА_15
задовольнити та закріпити за ним
частину безхазяйна земельної ділянки
24,0х15,0 м., розташованої по АДРЕСА_1 в
тимчасове користування під огород без
права будувати та висаджувати
плодово-ягідні дерева;

- рішення виконавчого комітету
Жовтневої районної ради депутатів
трудящих від 15 січня 1991 року №3-38 «Про
закріплення земельної ділянки по
АДРЕСА_1». Із змісту рішення вбачається,
що відповідно правовстановлюючих
документів ОСОБА_16 належить частина
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_4. Остання звернулася до
виконкому з проханням закріпити за нею
частину безхазяйної земельної ділянки
площею 84 м.кв. Виконком вирішив
закріпити за ОСОБА_16 безхазяйну
ділянку площею 84 м.кв. по АДРЕСА_1 під
огород без права будувати та
висаджувати плодово-ягідні дерева.
Дозволити ОСОБА_16 встановити огорожу;

- рішення виконавчого комітету
Жовтневої районної ради депутатів
трудящихся від 4 жовтня 1988 року № 165-60
«Про розгляд заяви ОСОБА_16.». Із змісту
рішення вбачається, що рішенням
виконкому закріплено за
домоволодінням АДРЕСА_4

Сторонами по справі не надано доказів,
які б вказували на належність спірного
домоволодіння на праві власності будь
кому. Суд звернув увагу, що
представником відповідача ОСОБА_17
визнано та підтверджено факт
безхазяйності будинковолодіння
АДРЕСА_1 в м. Харкові. ОСОБА_1 пояснив, що
безхазяйність зазначеного
будинковолодіння на час звернення із
позовом до суду йому не була відома. З
огляду на дослідженні в судовому
засіданні рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної ради
депутатів трудящих, зміст яких
наведено вище, суд прийшов до висновку,
що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м.
Харкові була визнана безхазяйною та
надана в тимчасове користування іншим
особам. В судовому засіданні не було
надано сторонами доказів, які свідчать,
що відповідач ОСОБА_2 має право
розпоряджатися спірним майном.
Посилання ОСОБА_1, що ОСОБА_2 є
племінницею ОСОБА_3, який помер у 1967
році) є хибними. Доказів, які
підтверджують родинний зв'язок
відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не
надано, але відповідно до ст. 527 ЦК
України (в редакції від 18.07.1963 року) це є
обов'язково. Судом встановлено, що
сторонами по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
всупереч ст.657 ЦК України (в редакції
від 1 січня 2004 року) не дотримано форми
укладання договору купівлі-продажу, а
саме договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. ОСОБА_1 не
доведено про наявність дій направлених
відповідачем ОСОБА_2 на ухилення від
нотаріального посвідчення правочину,
не вказано чи втрачена можливість
такого посвідчення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_14 перебували у шлюбі та
мають дитину ОСОБА_18. 17 жовтня 1978 року
ОСОБА_14 та ОСОБА_4 розірвали свій шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_19 помер.

Рішення виконавчого комітету
Жовтневої районної ради депутатів
трудящих від 17 листопада 1976 року «Про
розгляд технічного висновку МБТІ по
перерозподілу ідеальних часток в
будинковолодінні по АДРЕСА_1»,
спростовує доводи відповідача ОСОБА_4
та суд прийшов до висновку, що спірне
домоволодіння не входить в спадкову
масу оскільки у зв'язку з отриманням
житлової площі за місцем роботи,
квартира ОСОБА_14 приведена в нежитлове
становище та передана в користування
співвласнику ОСОБА_3 для господарських
потреб, а також рішенням анульовано
документи на 39/100 частини будинку, яка
належить ОСОБА_14 по АДРЕСА_1 у м.
Харкові.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 квітня 2011 року по справі
№ 2-115/2011 року було відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та
визнання права власності. При цьому
рішенням Жовтневої районної ради м.
Харкова від 25.12.2009 року за №80-58 було
скасовано рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної ради
депутатів трудящихся від 21 травня 1991
року № 66-5, від 4 жовтня 1988 року № 165-60

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 не
є належним власником домоволодіння,
оскільки вона не мала право укладати з
ним договір купівлі-продажу
домоволодіння, з тих підстав, що не
набула належного права власності на цю
річ, і як наслідок він також не є
незалежним та законним власником
житлового будинку.

На момент набрання законної сили
рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 28.11.2008 року про визнання
договору, не посвідченого нотаріально,
дійсним, визнання права власності,
судом було перевірено належність
ОСОБА_2 права власності на спірне
домоволодіння, яке було не оформленим.
Таким чином, ОСОБА_1 не мав жодних
сумнівів з приводу того, що ОСОБА_2 є
власником домоволодіння, що і було
підставою для задоволення його
позовних вимог рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 28.11.2008
року. Однак, рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 11.04.2011
року по справі №2-115/11 було встановлено,
що ОСОБА_2 не мала право на відчуження
домоволодіння, оскільки фактично не
набула права власності на нього у
встановленому законом порядку, а тому
не мала право відчужувати його на
користь будь-яких осіб, в тому числі і
на користь ОСОБА_1 Як встановлено
рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11.04.2011 року він не знав про
безхазяйність будинковолодіння по
АДРЕСА_1 у м. Харкові на час його
звернення із позовом до суду.

Позивач вважає, що він в будь-якому
випадку має статус добросовісного
набувача домоволодіння по АДРЕСА_1 у м.
Харкові та набув з підстав
передбачених ст. ст. 182, 330, 334 ЦК України
зареєстроване право власності на цю
річ, і тому домоволодіння не може бути
витребувана від нього, оскільки не
містить підстав передбачених ст.388 ЦК
України, а строк на пере розгляд
рішення Жовтневого районного суду м
Харкова від 11.04.2011 року у справі №2-115/2011
передбачений ст. 362 ЦПК України
закінчився 11.04.2014 року.

За викладених обставин він змушений
був звернутися до суду для захисту
своїх прав та законних інтересів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої позовні вимоги та надав
пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, надала до суду заяву
згідно якої проти позову не
заперечувала та просила розглядати
справу за її відсутністю.

Суд, вислухав пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом та
підтверджується документально заочним
рішенням від 28 листопада 2008 року було
задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
визнано дійсною угоду купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Харкові ,
що укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
визнано право власності на зазначене
домоволодіння за ОСОБА_1 . /а.с.5/.

Вказане рішення ОСОБА_1 було
зареєстровано в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно 17
лютого 2009 року . /а.с. 5 /, що також
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно /а.с.4.

Заочне рішення від 28 листопада 2008 року ,
ухвалою суду від 8 вересня 2010 року
скасовано, що зазначено в рішенні від 11
квітня 2011 року /а.с.6-8/.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 квітня 2011 року у
задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
,ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та
визнання права власності на АДРЕСА_1
було відмовлено.

Посилаючись на вимоги ст. 182,210,
330,334,388,392,599,640 ЦК України, позивач
просить суд визнати його добросовісним
набувачем домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Харкові отриманого в право власності
на підставі рішення Жовтневого
районного суду від 28 листопада 2008 року,
зареєстрованого в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 17 лютого
2009 року.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»,
під час розгляду позову про
витребування майна відповідач згідно
зі статтею 388 ЦК має право заперечити
проти позову про витребування майна з
його володіння шляхом подання доказів
відплатного придбання ним цього майна
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що він не знав і не міг
знати (добросовісний набувач). У такому
разі пред'явлення зустрічного позову
про визнання добросовісним набувачем
не вимагається і, крім того, не є
належним способом судового захисту
(стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність
набуття - це не предмет позову, а одна з
обставин, що має значення для справи та
підлягає доказуванню за позовом про
витребування майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу , в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що позивачем було обрано не належний
спосіб судового захисту .

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3,4,8,10,15,209,212-215,218 ЦПК України, 11,16
ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволені позову -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова