Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі:
головуючої-судді Морозової Н. Л.

при
секретарі Ільчак Р. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Мукачево цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Мукачівська
районна державна нотаріальна контора
про встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності
на майно в порядку спадкування за
заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
встановлення факту, що має для нього
юридичне значення - належності ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
правовстановлюючого документу -
заповіту складеного від імені ОСОБА_5,
посвідченого 10.09.1993 року секретарем
Кольчинської селищної ради
Мукачівського району Закарпатської
області та визнання за ним - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на
спадкове майно - домоволодіння АДРЕСА_1,
в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
домоволодіння АДРЕСА_1, було спільною
сумісною власністю його бабусі та
дідуся, які були забудовниками
вказаного домоволодіння. Його дідусь
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його бабуся
ОСОБА_6. Після їх смерті відкрилася
спадщина до складу якої ввійшло
домоволодіння АДРЕСА_1. На випадок
своєї смерті, його дідусь ОСОБА_4
залишив заповіт, посвідченого 10.09.1993
року секретарем Кольчинської селищної
ради Мукачівського району
Закарпатської області, яким заповів
все належне йому майно на день смерті
йому - ОСОБА_2. Бабуся також залишила
заповіт на його ім'я. На день смерті
його дідуся та бабусі, він був
неповнолітнім, тому його мати ОСОБА_3, в
інтересах свого неповнолітнього сина
подала заяву до нотаріальної контори
про прийняття спадщини за заповітами.
Однак як виявилося, заповіт, складений
його дідусем містить помилку в
написанні прізвища заповідача
(спадкодавця) - записано ОСОБА_5 замість
ОСОБА_4, що не збігається з дійсним. Крім
того, відсутність правовстановлюючих
документів на спадкове майно -
домоволодіння АДРЕСА_1, потягло за
собою відмову нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом дідуся ОСОБА_4.

Позивач подав заяву про розгляд справи
у його відсутності, посилаючись на
обставини, що викладені в позовній
заяві позов просить задоволити. У
випадку неяви відповідача з винесенням
заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, повідомлялася в порядку,
передбаченому ст. 74 ЦПК України, подала
через канцелярію суду заяву про
розгляд справи у її відсутності, проти
задоволення позову не заперечує.

Третя особа - нотаріус подав заяву про
розгляд справи у її відсутності,
вирішення спору залишили на розсуд
суду.

Перевіривши матеріали справи
суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що домоволодіння
АДРЕСА_1, було побудовано та перебувало
в спільній сумісній власністі
подружжя: ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується довідкою
№ 1986 від 19.08.2014 року виданою
Кольчинським селищним головою (а.с.22) та
відповідними свідоцтвами про смерть
(а.с 18,19).

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відкрилася спадщина до складу якої
ввійшло домоволодіння АДРЕСА_1.

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 залишив
заповіт, посвідчений 10.09.1993 року
секретарем Кольчинської селищної ради
Мукачівського району Закарпатської
області, яким заповів все належне йому
майно на день смерті своєму онуку -
ОСОБА_2, тобто позивачу по справі (а.с 21).
ОСОБА_6 також залишила заповіт на ім'я
позивача (а.с.20).

На день смерті заповідачів
(спадкодавців), позивач - ОСОБА_2 був
неповнолітнім, тому його мати ОСОБА_3, в
інтересах свого неповнолітнього сина
подала заяву до нотаріальної контори
про прийняття спадщини за заповітами.

Як встановлено в судовому засіданні,
заповіт, складений ОСОБА_5, посвідчений
10.09.1993 року секретарем Кольчинської
селищної ради Мукачівського району
Закарпатської області, містить помилку
в написанні прізвища заповідача
(спадкодавця) - зазначено, як ОСОБА_4
замість "ОСОБА_4, що не збігається з
дійсним прізвищем особи, яке зазначене
у свідоцтві про сметрь ОСОБА_4 серії
НОМЕР_2 (а.с18) та у графі "батько"
Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3
(а.с17).

Встановлення факту належності
заповідачу ОСОБА_4 складеного ним та
посвідченого 10.09.1993 року секретарем
Кольчинської селищної ради
Мукачівського району Закарпатської
області заповіту на імя ОСОБА_2 має
юридичне значення, як для спадкодавця
так і для спадкоємця.

Однак, отримати Свідоцтво про праву на
спадщину за заповітом ОСОБА_2 не може,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи на домоволодіння АДРЕСА_1, що
стверджується відмовою нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії (а.с.28).

Згідно технічного паспорту,
домоволодіння АДРЕСА_1 складається: з
житлового будинку літ. «А» та погребу
літ. «Б» (а.с.23-25).

Спадкові відносини регулюються
нормами ЦК України ( в редакції 1963 року)
та нормами діючого ЦК України.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в
редакції 1963 р. спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 548 ЦК України 1963 р. для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Вважається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном ст. 549 цього
Кодексу.

Як вбачається 0 довідки № 2202 від 25.09.2014
року, виданої Кольчисньким селищним
головою, ОСОБА_2 проживав в АДРЕСА_1
разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3 на день
смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с26).

Відповідно до ст. 553 ЦК України 1963 р.
спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитися від
спадщини протягом шести місяців з дня
її відкриття в т. ч. на користь
кого-небудь з інших спадкоємців,
закликаних до спадкування за законом
або за заповітом. Вважається, що
відмовився від спадщини також
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчать про прийняття спадщини
( ст. 549 цього Кодексу).

Статтею 328 ЦК встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інакше прямо
не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування: Порядок оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна,
на які відсутні акти прийняття їх в
експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94
«Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» та в листі
Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23
березня 1999 року № 12/5-126, в якому,
зокрема, роз'яснюється:

- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня
1992 року, тобто до прийняття постанови
КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою
встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним із
документів є висновок про технічний
стан будинку (будівлі), що складається
БТІ.

Виходячи зі змісту наведених
нормативних актів, громадяни, які
збудували житлові будинки до 05 серпня
1992 року, могли за умови прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності. За наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 05 серпня
1992 року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися на момент його смерті ст.
1218 ЦК України.

Статтею 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. Заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті (1233 ЦК України),
який посвідчує нотаріус (ст. 1248 ЦК) або
уповноважена на це посадова особа
відповідного органу місцевого
самоврядування (ст. 1251 ЦК України).

Таким чином, позивачем повністю
доведено обставини, на які він
посилається, як на підставі своїх
вимог, а тому позов підлягає до
задоволення повністю.

На підставі вищенаведеного,
керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-218, ст.256,
ЦПК України, ст.ст. 524, 548,549,553 ЦК України
1963 року, ст. 328 ЦК України , суд -

р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити
повністю.
Встановити факт належності ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
правовстановлюючого документу -
заповіту складеного від імені ОСОБА_5.
посвідченого 10.09.1993 року секретарем
Кольчинської селищної ради
Мукачівського району Закарпатської
області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН НОМЕР_1, право власності на спадкове
майно - домоволодіння АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну

Головуючий
Морозова Н.
Л.