Номер провадження: 22-ц/785/9045/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Железнові В.В.,

за участю:, представника позивача, ПАТ
«Державний ощадний банк України» -
Боднар М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Южного міського суду Одеської області
від 15 березня 2011 року за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Одеські міське відділення
№ 7860, до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а
н о в и л а:

05 січня 2011 року Відкрите акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України в особі філії - Одеські міське
відділення № 7860 (далі - Банк)
звернулося до суду з вказаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 09
листопада 2007 року між Банком та
відповідачем ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір № 1690, за яким
позичальник отримав грошові кошти в
розмірі 199750 грн. на строк до 12
листопада 2012 року із сплатою 17
відсотків річних за користування
кредитними коштами з погашенням
кредиту та відсотків щомісячно згідно
Графіку. Одночасно в забезпечення
зобов'язань за кредитним договором між
Банком та відповідачем ОСОБА_5 був
укладений договір застави
пасажирського автобуса марки ГАЛАЗ,
модель 3207.05, а також між Банком та
відповідачкою ОСОБА_4 був укладений
договір поруки, за яким поручитель
зобов'язалася перед Банком відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором. У порушення умов кредитного
договору позичальник не виконує
зобов'язання за договором й виникла
заборгованість в розмірі 165719,83 грн., в
тому числі: за кредитом - 109885,11 грн.,
прострочена заборгованість за
кредитом - 32438 грн., зі сплати відсотків -
1259,46 грн., прострочена заборгованість
за відсотками - 18096,48 грн., пеня за
відсотками - 1235,91 грн., пеня за кредитом -
2704,99 грн., неустойка за ненадання
документів - 99,88 грн.

Посилаючись на ці обставини, позивач
просив суд позов задовольнити (а.с. 3-6).

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 позов
визнали в повному обсязі та просили
справу розглянути за їх відсутністю,
про що надали суду письмові заяви (а.с.
61, 62).

Рішенням суду першої інстанції позов
Банку задоволено. Суд стягнув
солідарно з відповідачів ОСОБА_5,
ОСОБА_4 на користь позивача 165719,83 грн. та
провів розподіл судових витрат (а.с.
65-68).

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_4 просить рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з неї скасувати й ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову до поручителя,
мотивуючи тим, що суд першої інстанції
в цій частині порушив норми
процесуального і матеріального права.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, про розгляд
справи сповіщений належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку його неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідачки
ОСОБА_4, пояснення на апеляцію
представника позивача, Банку, - Боднар
М.О., перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідачки ОСОБА_4 задоволенню не
підлягає, оскільки рішення суду
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції переверяється в
апеляційному порядку в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором з поручителя.

Судом першої інстанції встановлено, що
09 листопада 2007 року між Банком та
відповідачем ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір № 1690, за яким
позичальник отримав грошові кошти в
розмірі 199750 грн. на строк до 12
листопада 2012 року із сплатою 17
відсотків річних за користування
кредитними коштами з погашенням
кредиту та відсотків за користування
кредитом щомісячно згідно Графіку (а.с.
7-11).

Одночасно в забезпечення зобов'язань
за кредитним договором між Банком та
відповідачем ОСОБА_5 був укладений
договір застави пасажирського
автобуса марки ГАЛАЗ, модель 3207.05, а
також між Банком та відповідачкою
ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за
яким поручитель зобов'язалася перед
Банком відповідати солідарно в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором (а.с. 12-13, 14-15).

У порушення умов кредитного договору
позичальник ОСОБА_5 не виконує
зобов'язання за кредитним договором й
виникла заборгованість в розмірі 165719,83
грн., в тому числі: за кредитом - 109885,11
грн., прострочена заборгованість за
кредитом - 32438 грн., зі сплати відсотків -
1259,46 грн., прострочена заборгованість
за відсотками -18096,48 грн., пеня за
відсотками - 1235,91 грн., пеня за кредитом -
2704,99 грн., неустойка за ненадання
документів - 99,88 грн.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Як зазначено у частинах 1 та 2 ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Посилання відповідачки ОСОБА_4, в
апеляційній скарзі на те, що рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором є незаконним,
оскільки суд не врахував, що договір
поруки є припиненим, так як Банк
звернувся до боржника та поручителя з
вимогою про дострокове погашення
кредиту 18 січня 2010 року та 12 серпня 2010
року, але до суду з позовом звернувся 16
грудня 2010 року, тобто у з пропуском
шестимісячного строку, не приймаються
до уваги, оскільки вони є помилковими.

Порука є видом забезпечення виконання
зобов'язання (ч. 1 ст. 546 ЦК України), за
своєю правовою природою договір поруки
має додатковий (акцесорний) характер
відносно основного зобов'язання,
істотними умовами його укладання є
визначення характеру та обсягу
відповідальності поручителя й
підстави припинення цього
зобов'язання, які передбачені статтею
559 ЦК України.

Згідно із ч. 4 статі 559 ЦК України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У пункті 24 постанови № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз'яснив, що
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

У відповідності до п. 1.2. кредитного
договору № 1960 від 09 листопада 2007 року
Банк надав кредит на 60 місяців з
терміном остаточного погашення не
пізніше 08 листопада 2012 року (а.с. 7).

Пункт 4.2. договору поруки № 1 до
кредитного договору № 1690 від 09
листопада 2007 року передбачає, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором не пред'явить вимог до
поручителя (а.с. 14зв.).

У даному випадку у відповідності до
вимог ч. 4 статі 559 ЦК України та п. 4. 2.
Договору поруки шестимісячний строк
обчислюється з 08 листопада 2012 року, а не
з дня пред'явлення Банком вимоги про
дострокове погашення кредиту до
боржника та поручителя - 18 січня 2010
року, 12 березня 2010 року (а.с. 22-25).

Банк звернувся з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до боржника та поручителя в
солідарному порядку 05 січня 2011 року
(а.с. 2), тому законних підстав вважати,
що договір поруки припинив свою дію
немає.

Вказаний висновок узгоджується з
правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України у постановах
від 21 травня 2012 року у справі за №
6-68цс11, у справі за №-48цс11, від 23 травня
2012 року у справі № 6-33цс12, від 29 січня 2014
року у справі №6-155цс14, яка згідно із ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх
судів України.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції всебічно та повно з'ясував
обставини, які мають значення для
справи, дослідив в судовому засіданні
усі докази, які є у справі, з
урахуванням їх переконливості,
належності і допустимості, дав їм
правильну оцінку та виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна
скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором з поручителя й
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позову до
поручителя немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Южного міського суду Одеської
області від 15 березня 2011 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік