ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не
з'явився;

відповідача
ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Іллічівське» до ОСОБА_1 про стягнення
суми франшизи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхове товариство «Іллічівське»
(далі по тексту - позивач, ПАТ «СТ
«Іллічівське») звернулось до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту -
відповідач, ОСОБА_1) про стягнення суми
фрашшизи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16
липня 2012 року між ПАТ «СТ «Іллічівське»
та ОСОБА_2 укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу №ЦО-05- (далі
по тексту - договір) предметом якого є
страхування транспортного засобу
«Нісан», д.н. НОМЕР_1.

03 травня 2013 року приблизно о 11.30 год.,
водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Форд», д/н НОМЕР_2, на перехресті вулиць
Дніпровська Набережна та Чавдар в м.
Києві, не дотримався безпечної
дистанції, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем «Нісан», д/н
НОМЕР_1., в результаті було пошкоджено
автомобіль «Нісан».

Оскільки, постановою Дарницького
районного суду м. Києва від 13 червня 2013
року відповідача визнано винним у
вчиненні вказаного ДТП, а ПАТ «СТ
«Іллічівське» здійснено страхове
відшкодування, на думку позивача, до
нього перейшло право зворотної вимоги
до винної особи.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак його представник подала до суду
заяву про розгляд справи у її
відсутність, у заяві позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти задоволенні
позовних вимог посилаючись на сплату
ним розміру франшизи та витрат по
сплаті судового збору, надавши при
цьому копії квитанцій про їх оплату.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення відповідача, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 липня 2012 року
між ПАТ «СТ «Іллічівське» та ОСОБА_2
укладено договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу №ЦО-05- предметом якого є
страхування транспортного засобу
«Нісан», д.н. НОМЕР_1.

03 травня 2013 року приблизно о 11.30 год.,
водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Форд», д/н НОМЕР_2, на перехресті вулиць
Дніпровська Набережна та Чавдар в м.
Києві, не дотримався безпечної
дистанції, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем «Нісан», д/н
НОМЕР_1., в результаті було пошкоджено
автомобіль «Нісан», а його власнику був
нанесений матеріальний збиток.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 13 червня 2013 року водія
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу
України (далі по тексту - ЦК України) за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

На підставі Страхового акту
№ЦО-37543-ЦО-05--1 від 26.06.2013 року та
розрахунку суми страхового
відшкодування по пошкодженому
транспортному засобу, позивачем
здійснено страхове відшкодування у
розмірі 1 730,04 грн. що підтверджується
платіжним дорученням №5784 від 03.07.2013
року.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Отже, за аналізом наведених правових
норм, позивач після виплати страхового
відшкодування отримав право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду.

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 була
застрахована у СТДВ СК «Гарантія»
згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АЕ/2107566 з
розміром франшизи 1 000 грн.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» передбачено, що
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. А за
пунктом 15 ст. 9 Закону України «Про
страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

З огляду на викладене, оскільки
цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована в СТДВ
СК «Гарантія» згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який покриває збитки позивача
та те, що вина відповідача за заподіяну
шкоду завдану джерелом підвищеної
небезпеки доведена постановою
Дарницького районного суду м. Києва від
13 червня 2013 року, розмір франшизи
повинен відшкодовуватися ОСОБА_1

Разом з тим, суд відмовляє в
задоволенні вимог про стягнення суми
франшизи у розмірі 1 000 грн. та судових
витрат, оскільки як встановлено судом
дані вимоги відповідачем добровільно
виконані, що підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями квитанцій
№ 98 від 06.11.2014 року на суму 1 000 грн.
(призначення платежу - сума франшизи) та
№99 від 06.11.2014 року на суму 243,60 грн.
(призначення платежу - сплата судового
збору).

На підставі викладеного та керуючись
стст. 12, 22, 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст. 9, 27 ЗУ «Про
страхування», стст. 22, 979, 993 ЦК України,
стст. 10, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212, 218 ЦПК Украйни,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.