Справа № 752/9925/14-ц
Провадження № 2/752/4011/14
14.10.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:
головуючого -
судді Колдіної О.О.
за участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія "ІнтерЕкспрес» до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат, пов»язаних зі
сплатою страхового відшкодування,-
позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу
шкоди, пов»язаної з виплатою
страхового відшкодування в розмірі
4367,29 гривень та судових витрат у
справі.
Позовні вимоги обгрунтовані
тим, що між ПрАТ «Страхова компанія
«ІнтерЕкспрес» та власником
транспортного засобу «Тайота» д.н.
НОМЕР_1 було укладено Договір
добровільного страхування
25.06.2011 р о 18 год 10 хв в м,Києві
на вул..Г.Оборони відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_2, під
керування ОСОБА_1, та автомобіля
«Тайота» д.н. НОМЕР_1, внаслідок чого
транспортні засоби зазнали пошкоджень.
Винною у настанні даної
дорожньо-транспортної пригоди була
визнана ОСОБА_1 відповідно до постанови
Голосіївського районного суду м.Києва.
Відповідно до Звіту № 462,
рахунку-фактури від 11.07.2011 р. Страхова
компанія виплатила страхове
відшкодування в розмірі 4367,29 гривень за
ремонт автомобіля «Тайота» власнику
пошкодженого транспортного засобу.
Як зазначає позивач в
обґрунтування позовних вимог згідно
інформації, наданої МТСБУ
цивільно-правова відповідальність
відповідача не була застрахована
відповідно до вимог чинного
законодавства, а Поліс № АА 4607245,
виданий СК «ПРОВІТА» власнику
транспортного засобу «Део Ланос» д.н.
НОМЕР_2, значиться як «зіпсований», в
зв»язку з чим неможе вважатись чинним і
на підставі нього не може бути
здійснене страхове відшкодування.
Позивач просить стягнути з
особи винної у настанні
дорожньо-транспортної пригоди на
підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України
шкоду, пов»язану з виплатою страхового
Представник позивача подав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність та надав згоду на
проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з»явилась, про місце і час
судового розгляду повідомлявся судом
за місцем реєстрації. Судові повістки
повернулись до суду без вручення за
закінчення терміну їх зберігання.
На підставі положень
ст.ст.224-226 ЦПК України, суд за згодою
представника позивача, вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи.
Дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
В ході розгляду справи
встановлено, що 25.06.2011 р о 18 год 10 хв в
м,Києві на вул..Г.Оборони відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_2, під
керування ОСОБА_1, та автомобіля
«Тайота» д.н. НОМЕР_1, внаслідок чого
транспортні засоби зазнали пошкоджень.
Між ПрАТ «Страхова компанія
«ІнтерЕкспрес» та власником
транспортного засобу «Тайота» д.н.
НОМЕР_1 було укладено Договір
добровільного страхування
Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду м.Києва
від 25.07.2011 р. винною у настанні
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталась 25.06.2011 р., визнана ОСОБА_1, яку
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП.
В силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, які встановлені судовим
рішенням, не підлягають доказуванню
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто, в даному випадку,
наявність вини в діях ОСОБА_1 не
підлягає доказуванню.

В результаті
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль «Тайота» д.н.
НОМЕР_1.

Відповідно до ст.16 Закону
України «Про страхування», договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою Страховик бере на себе
зобов»язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов»язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно з ст.20 Закону України
«Про страхування», страховик
зобов»язаний ознайомити
страхувальника з умовами та правилами
страхування, протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати або
страхового відшкодування
страхувальнику, при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк, відшкодувати витрати,
понесені страхувальником при настанні
страхового випадку щодо запобігання
або зменшення збитків, якщо це
передбачено умовами договору, за
заявою страхувальника у разі
здійснення ним заходів, що зменшили
страховий ризик, або збільшення
вартості майна переукласти з ним
договір страхування, не розголошувати
відомостей про страхувальника та його
майнове становище.

Згідно з ст.629 ЦК України
договір є обов»язковий для виконання
сторонами.

Власник пошкодженого
транспортного засобу «Тайота»
звернувся до ПрАТ «Страхова компанія
«ІнтерЕкспрес» з повідомленням про
настання страхового випадку та заявою
про виплату страхового відшкодування.

Страховою
компанією була визначена сума
страхового відшкодування відповідно
до умов Договору страхування, Звіту №
462 про оцінку транспортного засобу
«Тайота» від 21.07.2011 р., рахунку-фактури
№ С-00009325 від 11.07.2011 р., виданим ТОВ
«Автосаміт ЛТД»,

Відповідно до платіжного
доручення № 109 від 12.07.2011 р. власнику
пошкодженого транспортного засобу
«Тайота» було перераховано страхове
відшкодування в розмірі 4367,29 гривня для
проведення відновлювального ремонту
ТОВ «Автосаміт ЛТД».

Статтею ст.993 ЦК
України та ст.27 Закону України
«Про страхування» передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ст.1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної особи або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст.
1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об"єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз»ясень, що
містяться в Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Як закріплено ст.1192 ЦК України,
з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов"язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Законом України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» встановлений
обов»язок власників транспортних
засобів застрахувати свою
відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до
інформації МТСБУ Поліс обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА 4607245, який
був виданий «СК Провіта» власнику
транспортного засобу «Ланос» д.н.
НОМЕР_2 значиться зіпсованим.

Інших договорів стосовно даного
транспортного засобу, які були б чинні
на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди, і
відповідно до яких була б застрахована
цивільно-правова відповідальність
власників наземних транспортних
засобів, не укладалось.

Оскільки на момент розгляду справи
відсутня інформація про наявність у
власника транспортного засобу «Ланос»
д.н. НОМЕР_2 Полісу обов»язового
страхування цивільно-правової
відповідальності, то відповідно до
положень ст..1187 ЦК України шкода,
завдана внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки повинна бути
відшкодована винною особою.

Враховуючи викладені обставини в
їх сукупності, оцінюючи всі досліджені
судом докази у справі, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, доведеними і
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209,
213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и
в:

позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
"ІнтерЕкспрес» до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат, пов»язаних зі
сплатою страхового відшкодування,
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ІнтерЕкспрес»
шкоду, пов»язану з виплатою страхового
відшкодування в розмірі 4367 гривень 29
копійок, судовий збір в сумі 243 гривні
60 копійок.

Заява про перегляд заочного
рішення може бути подана відповідачем
протягом 10 днів з моменту отримання
копії рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
моменту його проголошення до
Апеляційного суду м.Києва через
Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у
розгляді справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: