10 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
головуючого Ігнатоля Т.Г.,
суддів Кочегарової Л.М.,
при секретарі Макаровій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до вагонного депо
Маріуполь Державного підприємства
«Донецька залізниця» (далі по тексту -
ДП « Донецька залізниця»), треті особи:
відділ виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Маріуполі
(далі - Фонд) та Територіальне
управління Держгірпромнагляду в
Донецькій області (далі
Держгірпромнагляд) про визнання
недійсним акту за формою Н-5, визнання
випадку таким, що пов'язаний з
виробництвом та спонукання скласти акт
про нещасний випадок за формою Н-1
за апеляційною скаргою ДП
«Донецька залізниця», в особі
Вагонного депо Маріуполь, на рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 02
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2012 року позивачка
звернулася до суду з даним позовом.
Посилалася на те, що з 2005 року працює у
вагонному депо Маріуполь ДП «Донецька
залізниця» на посаді провідника
пасажирських вагонів. В період з 15
вересня 2012 року по 17 вересня 2012 року
виконувала свої трудові обов'язки
провідника пасажирського вагону №15
потягу №77/78 Маріуполь-Москва. 17 вересня
2012 року, о 5 годині 45 хвилин, під час
руху потягу отримала травму голови.
Відповідно до повторного акту
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5, складеного відповідачем,
нещасний випадок визнано таким, що не
пов»язаний з виробництвом; особою, яка
спричинила настання нещасного випадку,
визнано її та зазначено, що травма
сталася через її власну необережність.
Вважаючи такі дії відповідача
незаконними, просила визнати
недійсним акт повторного
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5 від 16 листопада 2012 року;
визнати нещасний випадок, який
трапився з нею 17 вересня 2012 року таким,
що пов'язаний з виробництвом;
зобов'язати відповідача оформити акт
за формою Н-1 про нещасний
випадок, який пов'язаний з
Рішенням Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 02 грудня 2013 року, позов
задоволено. Визнано акт форми Н-5 від 16
листопада 2012 року недійсним. Визнано
нещасний випадок, який трапився 17
вересня 2012 року з ОСОБА_1, таким, що
пов'язаний із виробництвом. Зобов'язано
відповідача скласти акт за формою Н-1
про нещасний випадок, який пов'язаний з
виробництвом. Вирішено питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП
«Донецька залізниця» Вагонне депо
Маріуполь, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Зокрема, апелянт
посилається на те, що нещасний випадок
з ОСОБА_1 стався не під час виконання
трудових обов»язків, а під час її
відпочинку, що безпосередньо було
підтверджено самою позивачкою. Винною
особою у настанні нещасного випадку є
ОСОБА_1, яка травмувалась внаслідок
особистої необережності, чим порушила
вимоги ст. 14 Закону України «Про
охорону праці», а саме, без відома
роботодавця використала в технічно
справному стані полку для особистих
цілей. Нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом, оскільки згідно вимогам
Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
КМУ від 30.11.2011р. за № 1232, необхідними
вимогами для визнання нещасного
випадку, пов»язаним з виробництвом, є
виконання працівником своїх посадових
обов»язків або впливу на нього
небезпечних чи шкідливих виробничих
факторів, але ні те, ні інше не мало
місце в момент отримання травми
потерпілою. Вагонне депо є неналежним
відповідачем, оскільки є структурним
підрозділом ДП «Донецька залізниця» і
не має статусу юридичної особи.

Представники третіх осіб -
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Маріуполі та Територіального
управління Держгірпромнагляду в
Донецькій області в судове засідання
апеляційного суду не з»явилися,
просили розглянути справу у їх
відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників ДП «Донецька
залізниця» - Якубенка В.М. та Сінькова
В.Г., які підтримали доводи скарги та
просили її задовольнити, заперечення
проти скарги позивачки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_4, які просили
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У
країни апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає , що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 працює у Вагонному депо
Маріуполя провідником пасажирського
вагону з 2005 року. 15 вересня 2012 року
приступила до своїх трудових
обов'язків в потязі Маріуполь-Москва,
рейс якого закінчувався 17 вересня 2012
року на ст. Маріуполь.

Відповідно до акту проведення
розслідування нещасного випадку,
затвердженого в.о. начальника
вагонного депо Маріуполь ДП «Донецька
залізниця» 16 жовтня 2012 року, 15 вересня
2012 року провідник пасажирського вагону
ОСОБА_1 отримала цільовий інструктаж
від начальника поїзда ОСОБА_5 і
приступила до виконання своїх
трудових облов»язків по
обслуговуванню вагону №15 поїзду №77/78
сполученням Маріуполь - Москва.

17 вересня 2012 року, згідно
графіку роботи на шляху прямування,
провідник ОСОБА_1. з 03 годин 55 хвилин до
14 годин 30 хвилин знаходилася на
відпочинку, а посадові обов»язки
виконувала провідник ОСОБА_6 Під час
відпочинку о 5годині 45 хвилин ОСОБА_1
отримала травму голови. Зі слів
потерпілої - вона пішла в купе
провідників для відпочинку. Перш ніж
лягти на нижню полку, підняла верхню
полку та не зафіксувала її. Верхня
полка опустилася і травмувала їй
голову. На станції Красний Лиман
начальником поїзду було викликано
лікаря, який зробив огляд та
рекомендував звернутися до лікарні за
місцем роботи. Згідно з висновками
комісії по розслідуванню даного
випадку, нещасний випадок визнано
таким, що не пов»язаний з виробництвом.
Посадових осіб вагонного депо,
діяльність або бездіяльність яких
привела до даного випадку, комісія не
встановила. Особою, дії якої привели
до нещасного випадку, визнано ОСОБА_1,
провідника вагону вагонного депо
Маріуполь ДП «Донецька залізниця», яка
з особистої необережності травмувала
голову (а. 115-118).

Ці ж обставини зазначені і в
акті повторного розслідування
нещасного випадку, затвердженого 16
листопада 2012 року. Нещасний випадок
визнано таким, що не пов'язаний із
виробництвом.

Причиною настання нещасного
випадку визнано особисту
необережність потерпілої. Попередній
акт, за формою Н-5 від 16 жовтня 2012 року
визнано недійсним. (а.с. 130-133).

Відповідно до виписки з
епікризу історії хвороби №1016/411,
ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
ДУ «Вузлова лікарня станції
Маріуполь» з 18 вересня 2012року по 10
жовтня 2012 року. Поступила із діагнозом:
закрита черепно - мозкова травма, струс
головного мозку, вертеброгенна
правостороння цервикалгія (а.с. 12-13)

Відповідно до виписки з
медичної карти №206300, виданої ДЛПЗ
«Центральна клінічна лікарня
Укрзалізниці», ОСОБА_1 знаходилась
на лікуванні з 17 жовтня 2012року по 10
листопада 2012року з діагнозом:
резидуальний період гострої закритої
черепно - мозкової травми, струс
головного мозку. (а.с. 10-11)

Задовольняючи позов ОСОБА_1,
суд виходив з того, що залізничний
потяг є джерелом підвищеної небезпеки.
Знаходження постраждалої в поїзді
було пов»язане з її трудовою
діяльністю, тому, нещасний випадок,
який стався з нею у вагоні №15, в купе
відпочинку провідників, вважається
таким, що пов»язаний з виробництвом.

Колегія суддів не може не
погодитися з такими висновками суду,
оскільки вони відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно ст. 14. Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" нещасний випадок - це
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

Відповідно до абз.1,2 п.22 ЗУ
«Про охорону праці» (із змінами т
доповненнями), роботодавець
зобов»язаний організовувати
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок. За підсумками
розслідування нещасного випадку,
професійного захворювання або аварії
роботодавець складає акт за
встановленою формою, один

примірник якого він зобов'язаний
видати потерпілому або іншій
заінтересованій особі не пізніше трьох
днів з моменту закінчення
розслідування. В разі відмови
роботодавця скласти акт про нещасний
випадок або незгоди потерпілого з його
змістом питання вирішую посадовою
особою органу державного нагляду за
охороною праці. Рішення якої є
обов»язковим для роботодавця.

Відповідно до п.14 Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011 р.
№1232 ( далі Порядок №1232), комісія
зобов'язана протягом трьох робочих
днів з моменту її утворення визначити,
пов'язаний чи не пов'язаний
нещасний випадок з виробництвом,
скласти у п'яти примірниках акт
проведення розслідування нещасного
випадку за формою Н-5 (далі - акт за
формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за
формою Н-1)

згідно з додатком 4 (у разі, коли
нещасний випадок визнано таким що

пов'язаний з виробництвом) і передати
їх роботодавцеві для затвердження.

Відповідно до п. 10 п. 15 Порядку
№1232, обставинами, за яких нещасний
випадок визнається таким, що пов'язаний
з виробництвом, і складається акт за
формою Н-1, є перебування потерпілого у
транспортному засобі або на його
стоянці, на території вахтового селища,
у тому числі, під час змінного
відпочинку, якщо настання нещасного
випадку пов'язане з виконанням
потерпілим трудових (посадових)
обов'язків або з впливом на нього
небезпечних чи шкідливих виробничих
факторів чи середовища.

Колегія суддів вважає, що
вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно, всебічно та об»єктивно
перевірив доводи сторін, правильно
встановив фактичні обставини справи
та відповідні їм правовідносини,
правильно застосував матеріальний
закон і дійшов обґрунтованого
висновку про те, що нещасний випадок,
який стався з провідником
пасажирського вагону ОСОБА_1
пов»язаний з виробництвом.

Факт травмування позивачки
під час знаходження її в транспортному
засобі під час змінного відпочинку при
виконанні трудових обов»язків,
пов»язаний з впливом на неї
небезпечних виробничих факторів -
спальна верхня полка в купе вагону №15
впала на голову позивачці,
підтверджений поясненнями як самої
позивачки так і допитаних судом
свідків - ОСОБА_6, яка працювала під час
даного рейсу другим провідником,
ОСОБА_5 - начальника поїзду,
електромеханіка поїзду ОСОБА_8,
поясненням яких суд, відповідно до
ст.212 ЦПК України, дав належну оцінку у
сукупності з іншими доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Виходячи з встановлених судом
обставин, колегія суддів вважає, що
акт розслідування нещасного випадку
форми Н-5, складений 16 листопада 2012
року, обґрунтовано визнано судом
недійсним та зобов»язно відповідача
скласти акт за формою Н-1. В рішенні
повно відображені обставини, що мають
значення для даної справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Посилання в акті та
апеляційній скарзі на те, що причиною
настання нещасного випадку стала груба
необережність самої потерпілої, яка не
зафіксувала належним чином полку на
фіксатори, не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки не впливають
на правильність висновків суду щодо
встановлення факту травмування
позивачки на робочому місці.

З пояснень ОСОБА_1 в судовому
засіданні апеляційного суду
вбачається, що при проведенні
розслідування нещасного випадку вона
зазначила, що полицю не зафіксувала під
впливом адміністрації підприємства,
яка не бажала, щоб цей випадок було
зафіксовано, як такий, що пов»язаний з
виробництвом. Насправді вона полицю
підняла та зафіксувала, але під час
різкого руху поїзду вона злетіла з
фіксаторів.

З пояснень електромеханіка
ОСОБА_8, який оглядав технічний стан
полиці зразу після події вбачається,
що фіксатори полиці були в справному
стані про що було складно акт.

Між тим, колегія суддів
вважає, що незважаючи на суперечливі
обставини в цій частині, на які
посилаються сторони, факт того, що
полиця зірвалася з фіксаторів і
нанесла травму голови позивачці під
час перебування її на роботі - в рейсі
по обслуговуванню вагону залізничного
транспорту, встановлено і доведено.

Доводи апелянта про те, що
нещасний випадок стався в період
змінного відпочинку провідника і,
тому, не можна вважати, що нещасний
випадок стався під час виконання нею
трудових обов»язків; що травма
ОСОБА_1 була спричинена не залізничним
потягом, який є джерелом підвищеної
небезпеки, а верхньою полицею
пасажирського вагону і ніякі шкідливі
виробничі фактори на позивачку не
впливали; що верхня полиця в купе
була використана ОСОБА_1 в особистих
цілях, без відома роботодавця, а це,
відповідно до п. 16 Порядку №1232
виключає класифікацію нещасного
випадку, як пов»язаного з
виробництвом, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки,
відповідно до характеристики робочого
місця і виконуваної роботи
провідником пасажирських вагонів,
робоче місце провідника пасажирського
вагону розташоване в пасажирському
вагоні, призначеному для
обслуговування пасажирів на шляху
прямування поїзду. ОСОБА_1
знаходилася під час отримання травми
на території робочого місця, в
транспортному засобі - пасажирському
вагоні залізничного потягу, який
належить підприємству, в якому вона
працює і травма отримана нею під час
змінного відпочинку, з впливом
небезпечного виробничого фактору, до
якого, відповідно до п.1.1 Класифікації
«Небезпечних та шкідливих виробничих
факторів. Система стандартів небезпеки
праці. Міждержавний стандарт»,
затверджених постановою Держстандарту
№2551 від18 листопада 1974 року, зі змінами,
відносяться, в тому числі, машини та
механізми, яким і є залізничний потяг
та вагони, які входять до його складу
та їх складові - столи та полиці.

Посилання в скарзі на те, що
після травмування ОСОБА_1
продовжувала виконувати свої трудові
обов»язки і ніяких змін в графіку не
проводилося, не впливають на
правильність висновків суду та
спростовуються поясненнями свідка -
провідника ОСОБА_6, яка підтвердила в
судовому засіданні, що після отримання
травми ОСОБА_1 не виконувала свої
трудові обов»язки, лежала, а потім
збирала свої речі. Ніяких належних та
об»єктивних доказів на спростування
цих пояснень відповідачем
апеляційному суду не надано. Ремонтна
бригада по прибуттю потягу до ст.
Маріуполь не викликалася. Огляд полиці
проводився майже через місяць, про що
складений акт 17 жовтня 2012 року, в якому
зазначено, що полиця знаходиться в
справному стані. ( а.с. 112)

Доводи про те, що розгляд
справи відбувся з неналежним
відповідачем, оскільки вагонне депо є
структурним підрозділом ДП «Донецька
залізниця», не є процесуальним
порушенням яке тягне за собою
скасування або зміну судового рішення.
В судовому засіданні в суді першої та
апеляційної інстанції були присутніми
в якості представників відповідача
Якубенко В.М. та Сіньков В.Г., які діяли
на підставі довіреності від імені ДП
«Донецька залізниця» ( а.с. 63,68).

Таким чином, оскільки рішення
суду постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-314 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
Державного підприємства «Донецька
залізниця», в особі Вагонного депо
Маріуполь, відхилити.

Рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 02 грудня 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді