Справа № 489/4773/14-ц
Номер провадження 2/489/2140/14
Ухвала

Іменем України

05 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.
Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши
заяву представника позивача ОСОБА_1 - за
довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення
позову,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 в якому просив визнати
автомобілі НОМЕР_1 та Mercedes Sprinter д/н
НОМЕР_2 спільною сумісною власністю
його та відповідача, а також визнати за
ним право власності на 1/2 частину
зазначених автомобілів.

04.09.2014 до суду надійшла заява
представника позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту спірних автомобілів та заборони
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладати усі види
угод, пов'язані з відчуженням
автомобілів. Зазначає, що автомобіль
НОМЕР_1 належить на праві власності
ОСОБА_4, а автомобіль НОМЕР_3 належить
ОСОБА_5, які на теперішній час
перешкоджають позивачу володіти
зазначеними автомобілями. Оскільки,
зазначені особи можуть розпорядитись
даними автомобілями та відчужити їх на
користь невідомих осіб, що ускладнить
або навіть зробить неможливим
виконання рішення суду про поділ
спільного майна подружжя, представник
позивача просить суд вжити заходи
забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку про те, що в
задоволенні заяви слід відмовити
виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України є
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким чином, чітко передбачено, що
арешт може бути накладений на майно, що
належить відповідачу, а у своїй
позовній заяві та в заяві про
забезпечення позову, позивач зазначає,
що майно на яке він просить накласти
арешт (спірні автомобілі) належать
іншим особам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому
такий вид забезпечення позову як арешт
майна не може бути застосований судом в
даному випадку.

Крім того, згідно з роз'ясненнями, що
містяться у п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову
” № 9 від 22.12.2006, вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Осіб, на майно яких просить накласти
арешт та заборонити укладення усіх
угод, пов'язаних з його відчуженням,
представник позивача не було залучено
до участі у справі, застосування
заходів забезпечення позову, про які
просить представник позивача, можуть
порушити їх права, а тому в задоволенні
заяви належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
суд –

ухвалив:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 - за довіреністю ОСОБА_2
про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Суддя
В. В. Кокорєв