Справа № 453/560/14-ц
№
провадження 2/453/276/14
УХВАЛА

про відмову у
забезпечені позову

25.04.2014 року суддя Сколівського
районного суду Львівської області
Брона А.Л, розглянувши позовну
заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
недоліком товару,

встановив

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ФОП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої недоліком товару. Одночасно
просить з метою забезпечення позову
накласти арешт на все майно, що
належить ФОП ОСОБА_2, посилаючись на те,
що невжиття таких заходів сприятиме
уникненню відповідачем
відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З`ясувавши обставини справи, вважаю, що
заява про забезпечення позову не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від
22.12.2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суддя має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів, зокрема,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

З поданої позовної заяви вбачається, що
ціна позову становить 6 420 гривень, а
позивач просить накласти арешт на все
майно, що належить ФОП ОСОБА_2, тобто
обсяг позовних вимог не відповідає
виду забезпеченню позову, який просить
застосувати позивач.

Позивачем на підтвердження своїх вимог
не наведено доказів, за наявності яких
суд може пересвідчитися в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову, а
посилання позивача на те, що невжиття
таких заходів сприятиме уникненню
відповідача від відповідальності є
безпідставним, та таким, що судом до
уваги не береться.

Окрім цього, з матеріалів справи видно,
що відповідач є особою, яка
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, отже є суб`єктом
підприємницької діяльності, а тому
вжиті заходи будуть перешкоджати його
господарській діяльності.

З огляду на викладене, ураховуючи
інтереси не тільки позивача, а й інших
осіб, права яких можуть бути порушені у
зв'язку із накладенням арешту на все
майно відповідача, що призведе до
обмеження можливості останнього, як
господарюючого суб'єкта, користуватися
та розпоряджатися власним майном,
приходжу до висновку, що у задоволенні
заяви про забезпечення позову слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
недоліком товару - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області протягом п`яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя