Справа № 154/2573/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Каліщук А.А. Провадження №
22-ц/773/1575/14 Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку апеляційну
скаргу позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
ухвалу Володимир-Волинського міського
суду Волинської області від 23 вересня
2014 року про відмову в забезпеченні
позову в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Релігійної громади
Святих мучениць Віри, Надії, Любові та
матері їх Софії, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Реєстраційна служба
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції у Волинській
області про визнання недійсною
підстави внесення запису постійного
користування земельною ділянкою до
Державного Реєстру та витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в
суд із позовом до Релігійної громади
Святих мучениць Віри, Надії, Любові та
матері їх Софії, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Реєстраційна служба
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції у Волинській
області про визнання недійсною
підстави внесення запису постійного
користування земельною ділянкою до
Державного Реєстру та витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння, а також подали заяву про
забезпечення позову в даній справі
шляхом заборони відповідачу та/або
іншим особам здійснювати будівництво
храму та інших будівель (споруд) на
земельній ділянці площею 1866 кв. м.,
розташованій в АДРЕСА_1, кадастровий №
071020000:01:001:1548.

Ухвалою суду від 15.09.2014 року відкрито
провадження у справі і після відкриття
провадження у справі ухвалою суду від
15.09.2014 року відмовлено у задоволенні
заяви про забезпечення позову.

23.09.2014 року позивачі повторно
звернулись з заявою про забезпечення
позову в даній справі у той самий
спосіб, що і в попередній заяві.

Ухвалою Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 23
вересня 2014 року у задоволенні заяви
позивачів про забезпечення позову
відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляційну
скаргу в якій просять ухвалу
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 23 вересня 2014
року скасувати та заборонити
відповідачу та/або іншим особам
здійснювати будівництво храму та інших
будівель (споруд) на земельній ділянці
площею 1866 кв. м., розташованій в АДРЕСА_1,
кадастровий № 071020000:01:001:1548.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися. Позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовому
зверненні просять справу розглядати за
їх відсутності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 28.04.2010 року у справі №
1-30/2010 в аспекті конституційного
звернення положення пункту 2 частини
першої статті 293 Цивільного
процесуального кодексу України
стосовно можливості апеляційного
оскарження ухвал суду щодо
забезпечення позову, а також щодо
скасування забезпечення позову у
взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8
частини третьої статті 129 Конституції
України необхідно розуміти як такі, що
передбачають право оскаржувати окремо
від рішення суду в апеляційному
порядку ухвали суду першої інстанції
як про забезпечення позову і щодо
скасування забезпечення позову, так і
ухвали про відмову в забезпеченні
позову і скасуванні забезпечення
позову.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити, передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: - причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; - вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; - інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Стаття 152 ЦПК України визначає види
забезпечення позову, яким, зокрема,
може бути заборона вчиняти певні дії.

Відмовляючи в задоволенні заяви
позивачів, суд першої інстанції
виходив з вимог ст. ст. 151, 152 ЦПК України
та з того, що доводи позивачів про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
призведе до неможливості приведення
земельної ділянки до попереднього
стану у випадку задоволення поданого
позивачами позову є безпідставними,
оскільки у такому випадку, за умови
порушення, невизнання або оспорювання
цивільних прав позивачів, вони не
позбавлені права звернутись до суду за
захистом цивільних прав та інтересів у
спосіб, визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Виходячи зі змісту заяви позивачів про
забезпечення позову та апеляційної
скарги, викладені позивачами
обставини, якими вони мотивують свою
заяву, не дають підстав вважати, що
невжиття заходів забезпечення позову,
про яке просять позивачі, може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Отже, суд першої інстанції правильно, у
відповідності до ст. ст. 151-153 ЦПК
України відмовив у задоволенні заяви
позивачів про забезпечення позову, а
тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського
суду Волинської області від 23 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: