Провадження №2/447/443/14 Справа №1313/3700/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

10.11.2014 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Березюк
Г. М.

при секретарі Федчук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України " в особі ТВБВ №10013/081 філії
Львівське обласне управління до
ОСОБА_1 про виселення з житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку ,-

в с т а н о в и в:

ПАТ " Державний ощадний банк України" в
особі ТВБВ №10013/081 філії Львівське
обласне управління ( далі - ПАТ
"Державний ощадний банк України")
звернувся в суд з позовом про
виселення ОСОБА_1 з житлового будинку
АДРЕСА_1 та зняття її з реєстраційного
обліку. В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що 12.09.2008 року між
ПАТ " Державний ощадний банк України" та
фізичною особою ОСОБА_2 було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії №2203-300, згідно якого банк надав
ОСОБА_2 кредит в сумі 500 000 грн. Того ж
дня між сторонами договору було
укладено іпотечний договір, за яким
предметом іпотеки є нерухоме майно
житлового призначення: житловий
будинок АДРЕСА_1, загальною площею
208кв.м.. та земельна ділянка площею 0,0316
га призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, кадастровий
номер :01:014:0265, що знаходяться по
АДРЕСА_1. Відповідно до умов
іпотечного договору у випадку
невиконання або неналежного
виконання зобов'язань ОСОБА_2,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки. 26.09.2012
року рішенням Апеляційного суду
Львівської області стягнуто з ОСОБА_2 в
користь ПАТ "Державний ощадний банк
України" заборгованість в сумі 745 960,77
грн., шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки: будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку кадастровий номер
:01:014:0265, що знаходиться по АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 з вказаного житлового будинку
виселено. У задоволенні вимог щодо
виселення ОСОБА_1 відмовлено, так як
вона не брала участі в розгляді справи.
Враховуючи наведене, просить виселити
ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1, знявши її з
реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представники ПАТ
"Державний ощадний банк України"
Мірошніков П.В. та Партика Р.М. позов
підтримали в повному обсязі та
пояснили, що відповідно до вимог ст.ст.
39, 40 ЗУ "Про іпотеку" одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення. Що стосується
права власності ОСОБА_1 на 1/2 спірного
житлового будинку, то до неї таке право
перейшло від сина ОСОБА_2, а тому суду
слід врахувати, що для набувача
відповідного нерухомого майна іпотека
є дійсною. Просили позов задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти
позову заперечив та пояснив, що ОСОБА_1
набула права спільної часткової
власності на 1/2 житлового будинку по
АДРЕСА_1 ще у 1993 році , коли спільно із
своїм чоловіком ОСОБА_6 вказаний
будинок побудували. У 2013 році її право
власності на такий було лише
відновлено, а тому відповідачка не
набула права іпотекодавця, так як
переходу права власності від ОСОБА_2 до
неї не було. Просив в позові відмовити.

Представник третьої особи -
Миколаївського міграційного сектору
ГУ ДМС України у Львівській області в
судове засідання повторно не з'явився,
хоч належним чином повідомлявся про
час і місце розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з`ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об`єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, вважає, що
позов слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2008 року ПАТ
"Державний ощадний банк України" та
ОСОБА_2 уклали договір відновлювальної
кредитної лінії №2203-300, відповідно до
якого банк надав позичальнику кредит у
сумі 500 000 грн.

Того ж дня між вказаними сторонами
було укладено іпотечний договір,
предметом іпотеки за яким є нерухоме
майно - житловий будинок АДРЕСА_1 та
земельна ділянка за вказаною адресою.

ОСОБА_2 умови кредитного договору не
виконував належним чином, у зв'язку з
чим у нього виникла заборгованість по
кредитному зобов'язанню.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 26.09.2012 року рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 20 січня 2012 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов Відкритого (Публічного)
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк" в особі філії -
Миколаївське відділення №6533 ВАТ
"Ощадбанк" (ТВБВ №10013/081 філії -
Львівське обласне управління АТ
"Ощадбанк") до ОСОБА_2 про зміну умов
договору відновлювальної кредитної
лінії, стягнення заборгованості,
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстрації задоволено. Визначено строк
виконання договору відновлюваної
кредитної лінії №2203-300 від 12.09.2008р.
моментом набрання законної сили
рішення суду про стягнення кредитної
заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" заборгованість за договором
відновлюваної кредитної лінії №2203-300
від 12.09.2008р. в сумі 745 960 грн. 77 коп.
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки: будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку , кадастровий номер
№:00:014:0265, що знаходяться по
АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" згідно
з іпотечним договором від 12.09.2008 року і
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 в рахунок погашення
заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії №
2203-300 від 12.09.2008 року шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог
Закону України "Про іпотеку" з
початковою вартістю, згідно з
договором іпотеки №4778 від 12.09.2008 року.
Виселено ОСОБА_2 з житлового будинку
АДРЕСА_1. У задоволенні вимог щодо
виселення ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" 1917 грн. 00 коп.
судових витрат за подання позовної
заяви, 120 грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та 1716 грн. 80 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги на рішення суду.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 29 лютого 2012
року задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_7
Визнано право спільної сумісної
власності ОСОБА_1 на житловий будинок
А-2, який знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1, загальною площею 208,0
кв. метрів у складі трьох житлових
кімнат площею 78,8 кв. метрів і кухні-
загальною вартістю 61541 гривня; поділено
житловий будинок А-2, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 :

визначено ідеальну частку ОСОБА_1 у
вказаному майні у розмірі 1/2 житлового
будинку загальною площею такої частки -
104,0 кв. метри, житловою площею даної
частки - 39,4 кв. метри та її загальною
вартістю 30770 гривень 50 копійок; визнано
право спільної часткової власності
ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
визнано право спільної часткової
власності ОСОБА_7 у порядку
спадкування за законом на 1/4 житлового
будинку А-2, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
такої частки 52,0 кв. метри, житловою
площею даної частки 19,7 кв. метрів і її
загальною вартістю 15385 гривень 25
копійок; визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від 21
травня 2004 року, видане ОСОБА_2 державним
нотаріусом Миколаївської державної
нотаріальної контори, яке
зареєстрованого у реєстрі за №1224.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 25 квітня 2013 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" задоволено
частково. Рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
29 лютого 2012 року в частині визнання
права спільної часткової власності
ОСОБА_7 у порядку спадкування за
законом на 1/4 частину житлового будинку
А-2, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 52 кв.м.,
житловою - 19,7 кв.м. і загальною вартістю
15 385,25 грн. скасовано з ухваленням
нового, яким в задоволенні зазначених
вимог відмовлено, в частині визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом від 21 травня 2004
року, виданого ОСОБА_2 державним
нотаріусом Миколаївської державної
нотаріальної контори, яке
зареєстроване у реєстрі за №1224 -
скасовано з ухваленням нового, яким
визнано недійсним зазначене свідоцтво
в 1/2 частині.

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав КП ЛОР «Стрийське
МБТІ» від 19.10.2012 року ОСОБА_1 є власником
1/2 частки будинку АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою Миколаївського РВ ГУ
МВС України у Львівській області від
06.10.2010 року за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що ще 14
травня 2010 року банк направив ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 письмову вимогу про звільнення
житлового приміщення протягом одного
місяця з дня отримання вимоги

Згідно з ст.39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя
виносить рішення про виселення
мешканців за наявності підстав,
передбачених законом, якщо предметом
іпотеки є житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до вимог ст.40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів
та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані
на письмову вимогу іпотекодержателя
або нового власника добровільно
звільнити житловий будинок чи
житлове приміщення протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідачка ОСОБА_1 , як власник 1/2
частини житлового будинку, жодних заяв
про перегляд рішення апеляційного суду
Львівської області від 26.09.2012 року ,
згідно якого звернуто стягнення на
передане в іпотеку майно, не подавала,
хоч про вказане судове рішення їй було
відомо.

А тому рішення апеляційного суду
Львівської області від 26.09.2012 року про
звернення стягнення на передане в
іпотеку майно, яке не переглядалося
після встановлення обставин рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 25.04.2013 року, є обов'язковим та
підлягає до виконання.

Таким чином звернення стягнення на
предмет іпотеки житловий будинок
АДРЕСА_1 є підставою для виселення
мешканців, а тому ОСОБА_1 слід виселити
із житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою.

Так як безпосередньо судове рішення
про виселення є підставою для зняття
особи з реєстрації місця проживання,
тому позовні вимоги в частині зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_1 до
задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 107,30 грн. підлягає до стягнення
з відповідачки ОСОБА_1

На підставі Закону України "Про
іпотеку", Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" та керуючись
ст.ст.10, 60, 61, 169, 209, 213-215, 218 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Виселити ОСОБА_1 з житлового будинку
АДРЕСА_1.

У задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" понесені
судові витрати в розмірі 107(сто сім)
гривень 30 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя :
Березюк Г. М.