Провадження №2/761/4404/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

25 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
акціонерний банк" про стягнення
банківського вкладу з нарахованими
процентами та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
стягнення коштів по договору
банківського вкладу, в якому просив
стягнути з відповідача на свою користь
173 455,34 грн., що складається з суми вкладу
та нарахованих відсотків за період з 9
жовтня 2013 року по 22 квітня 2014 року, а
також моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.
Пізніше позовні вимоги позивачем були
уточнені, а саме позивачка просила
стягнути на свою користь невиплачену
суму вкладу та процентів за період з 09
жовтня 2013 року по 22 квітня 2014 року на
загальну суму 109 463,14 грн. та моральну
шкоду у розмірі 15 000 грн. Свої вимоги
позивач обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2013
року між ОСОБА_1 (далі - позивач) та
Публічним акціонерним товариством
"Всеукраїнський акціонерний банк"
(надалі - відповідач) було укладено
Договір банківського вкладу
«Швейцарський «Перший» Здорова
добавка» №661400/2013, відповідно до якого
позивач вклав в ПАТ «ВіЕйБі банк» 160 000
грн. під 22 % річних з датою вимоги вкладу
09 квітня 2014 року. Відповідно до виписки
по особовим рахункам за 09 квітня 2014 рік
Банком нараховані проценти за
розміщення вкладу за період з 09 жовтня
2013 року по 09 квітня 2014 року у сумі 17 455,34
грн., однак, сума вкладу та проценти по
закінченню строку дії договору
позивачеві повернуті не були.

У судовому засіданні представник
позивача позов, з урахуванням уточнень,
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити, з підстав,
викладених у позовній заяві. Проти
ухвалення заочного рішення по справі
не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
у встановленому законом порядку (а.с. 46,
51).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача на
підставі наявних в справі доказів,
ухваливши заочне рішення, отримавши на
це згоду позивача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено і це вбачається із
матеріалів справи, що 09 жовтня 2013 року
між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством "Всеукраїнський
акціонерний банк" було укладено
Договір банківського вкладу
«Швейцарський «Перший» Здорова
добавка» №661400/2013.

Відповідно пункту 1.1. Договору його
предметом є розміщення вкладником в
Банку строкового вкладу на умовах
депозитного продукту «Швейцарський
«Перший Здорова добавка» в
національній валюті України на строк
шість місяців, з дня укладення
Договору, з виплатою процентів по
закінченню строку дії Вкладу.

Відповідно до п. 1.2 Договору Банк
відкриває на ім`я Вкладника вкладний
рахунок за вкладом на вимогу «Для
виплат» НОМЕР_1, на який Банк
перераховує нараховані проценти за
збереження Вкладу та може бути
перерахований Вклад по закінченню
строку його дії.

Сума початкового вкладу складає 160 000
грн. (п. 1.3 Договору).

Відповідно до положень п. 1.5 Договору
виплата процентів, нарахованих на
Вклад здійснюється за ставкою 22
проценти річних.

Згідно п. 1.7 Договору дата вимоги Вкладу
є 09 квітня 2014 року.

Так, позивачем внесено 160 000 грн. до ПАТ
«ВіЕйБі Банк», що підтверджується
квитанцією № 382217 від 09 жовтня 2013 року.

Заявами від 09 квітня 2014 року, 15 квітня
2014 року та 18 квітня 2014 року позивачка
зверталась до відповідача з вимогою
про повернення вкладу та нарахованих
відсотків за користування ним, однак,
станом на 02 червня 2014 року позивачці не
видано 105 950,84 грн. суми вкладу.

Так, відповідно до виписки по особовим
рахункам 09 квітня 2014 року Банком
нараховані проценти за розміщення
вкладу в період з 09 жовтня 2013 року по 09
квітня 2014 року в сумі 17 455,34 грн., станом
на 15 квітня 2014 року вихідний залишок
становить 176 455,34 грн.

22 квітня 2014 року та 25 квітня 2014 року між
ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 підписано
договори про відкриття банківського
рахунку та обслуговування платіжної
картки фізичної особи НОМЕР_2 та НОМЕР_3,
відповідно до положень п.2.2 яких ПАТ
«ВіЕйБі Банк» зобов'язується
виконувати розпорядження ОСОБА_1 про
видачу їй коштів з рахунків.

Однак, умови зазначених Договорів
Банком не виконано, кошти, належні
позивачеві на її вимоги Банк не надав.

Як вбачається з виписок по особовим
рахункам з 08 квітня 2014 року по 30 травня
2014 року позивачу було видано частинами
кошти на загальну суму 43 525 грн.

Таким чином, станом на день винесення
рішення позивачеві не видано 105 950,84 грн.
суми вкладу.

Крім того, відповідач має сплатити суму
відсотків за період з 09 квітня 2014 року
по 02 червня 2014 року: 105 950,84 грн.
(невиплачена сума вкладу) * 22% / 365 днів * 55
днів прострочення = 3 512,30 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав
клієнта щодо розпоряджання грошовими
коштами, що знаходяться на його
рахунку, не допускається, крім випадків
обмеження права розпоряджання
рахунком за рішенням суду або в інших
випадках, встановлених законом, а також
у разі зупинення фінансових операцій,
які можуть бути пов'язані з
легалізацією (відмиванням) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансуванням тероризму, передбачених
законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України
банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

Грошові кошти згідно договору депозиту
належать позивачу на праві приватної
власності.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України) змістом
права власності є права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

За змістом ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії Банку є незаконними та такими, що
порушують право вільно розпоряджатися
грошовими коштами відповідно до умов
Договору.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повинен повернути
позивачеві суму депозитного внеску у
розмірі 105 950,84 грн. та нарахованих
процентів у розмірі 3 512,30 грн., а всього -
109 463,14 грн.

Разом з тим, позовна вимога з приводу
стягнення моральної шкоди у розмірі 15
000 грн. не підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Так, позивач зазначає, що у зв`язку з
ігноруванням її вимог про повернення
належних їй грошових коштів та
необхідністю витрачати свій вільний
час для щоденних звернень до
відділення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ціллю
отримати хоча б по 1 000 грн., ОСОБА_1
зазнає душевних страждань.

Ст. 23 ЦК України закріплює загальні
положення про відшкодування моральної
шкоди як способу захисту суб'єктивних
цивільних прав. Спори про
відшкодування заподіяної моральної
(немайнової шкоди) розглядаються
судами, коли право на відшкодування
моральної шкоди безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або випливає з її положень, або
закріплене законодавством, яке
встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Проте, законодавець також передбачив,
що відшкодування завданої моральної
шкоди може бути закріплено умовами
відповідного договору, навіть якщо
таке право не передбачено спеціальними
нормами, що регулюють конкретні
відносини.

За умовами ст. 611 ЦК України у випадку
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, серед яких -
відшкодування моральної шкоди.

З огляду на положення ст. 611 ЦК України,
відшкодування моральної шкоди в
зобов'язальних правовідносинах
можливе у разі встановлення такого
правового наслідку порушення
зобов'язання безпосередньо в договорі.

Умовами Договору банківського вкладу
«Швейцарський «Перший» Здорова
добавка» №661400/2013 від 09 жовтня 2013 року
не передбачено правового наслідку у
вигляді відшкодування моральної шкоди,
а тому, зважаючи, що між сторонами
існують договірні правовідносини, а
положення ст. 1167 ЦК України регулюють
порядок та підстави відшкодування
потерпілому моральної шкоди в
деліктних правовідносинах, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та незаконність
такої вимоги.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212, 213, 215, 224
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
стягнення банківського вкладу з
нарахованими процентами та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" на
користь ОСОБА_1 109 463,14 грн., що
складаються з невиплаченої суми вкладу
та процентів за період з 09 жовтня 2013
року по 22 квітня 2014 року.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: