РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Геєць Ю.В., при секретарі Школяр К.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Запоріжжя цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" до ОСОБА_1 про
передачу предмета іпотеки в управління
іпотекодержателя, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
„Приватбанк" звернулося до суду із
вказаним позовом до ОСОБА_1 про
передачу предмета іпотеки в управління
іпотекодержателя.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що за рішенням суду в рахунок
погашення заборгованості в розмірі 105
244, 41 доларів США, що в гривневому
еквіваленті станом 31 жовтня 2011 року
дорівнює 839 534, 66 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом 68 225, 54
доларів США; заборгованості за
відсотками 30 845, 79 доларів США;
заборгованості з пені за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків 6 173, 08
доларів США, що утворилася у ОСОБА_1
перед Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
„Приватбанк" станом на 26.10.2011 року за
Іпотечним договором № 49/ЦРБ від 12.05.2012
року, у відповідності до процедури
передбаченої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1 на праві власності.

Посилаючись на те, що на вказане
іпотечне майно звернуто стягнення та
ст. 34 ЗУ „Про іпотеку", просить передати
його в управління Банка на період до
його реалізації або повного виконання
умов кредитного договору № 49/ЦРБ від 12
травня 2008 року та покласти на
відповідача обов'язок вивільнити його
від будь-якого майна та осіб.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просить позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, просить
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на те, що позивач не навів
доказів того, які міри по виконанню
судового рішення він приймав та які
труднощі виникли при виконанні
судового рішення про звернення
стягнення.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймали участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом 12 травня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»
(правонаступником, якого є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк») та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 49/ЦРБ на
суму 70 000 доларів США на споживчі цілі
на умовах сплати 18 відсотків за
користування кредитними коштами з
кінцевим строком повернення грошей 08
травня 2018 року (а. с. 3-5).

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним кредитним
договором 12 травня 2008 року між банком
та ОСОБА_1, відповідачем по справі,
укладено Іпотечний договір № 49/ЦРБ,
відповідно до якого відповідач передав
в іпотеку належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8-10).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
лютого 2012 року в рахунок погашення
заборгованості в розмірі 105 244, 41
доларів США, що в гривневому
еквіваленті станом 31 жовтня 2011 року
дорівнює 839 534, 66 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом 68 225, 54
доларів США; заборгованості за
відсотками 30 845, 79 доларів США;
заборгованості з пені за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків 6 173, 08
доларів США, що утворилася у ОСОБА_1
перед Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» станом на 26.10.2011 року за
Іпотечним договором № 49/ЦРБ від 12
травня 2012 року, у відповідності до
процедури передбаченої ст. 38 Закону
України „Про іпотеку" звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на
праві власності (а.с. 11-12).

Порядок задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки передбачено Розділом 5 Закону
України „Про іпотеку".

Один із таких способів визначено
положеннями ст. 34 вказаного Закону, де
передбачено, що після прийняття
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки і з метою отримання
продукції, плодів та доходів,
забезпечення належного господарського
використання переданого в іпотеку
нерухомого майна згідно з його
цільовим призначенням предмет іпотеки
на підставі договору між іпотекодавцем
і іпотекодержателем або за рішенням
суду може бути переданий
іпотекодержателю або іншій особі в
управління на період до його
реалізації у порядку, встановленому
цим Законом. Управління майном
здійснюється відповідно до
законодавства.

Продукція, плоди і доходи, отримані в
результаті управління предметом
іпотеки, спрямовуються на задоволення
забезпечених іпотекою вимог
іпотекодержателя, якщо інше не
встановлено договором або рішенням
суду.

Статтею 39 Закону України „Про іпотеку"
встановлено, що у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається заходи щодо забезпечення
збереження предмету іпотеки або
передачі його в управління на період до
його реалізації, якщо такі необхідні.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що передача майна в
управління не є безумовною в разі
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Так, підставою передачі іпотечного
майна в управління законодавець
визначив, як наявність мети отримання
продукції, плодів та доходів, так і
необхідність в забезпеченні належного
господарського використання
іпотечного майна відповідно до його
цільового призначення та з зазначенням
умов управління відповідно до вимог
Закону.

Позивач ПАТ КБ „Приватбанк", на
наявність вказаних обставин не
посилається, а як підставу позовних
вимог зазначив сам факт наявності
судового рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Однак, як вказано вище, з даними
обставинами законодавець не пов'язує
настання наслідків на які розраховує
позивач, а саме передачу майна в
управління.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, про відсутність передбачених
законом підстав для задоволення позову
та передачу іпотечного майна в
управляння.

Також, не підлягають задоволенню і
вимоги банку про покладення на
відповідача обов'язку звільнення
приміщення квартири АДРЕСА_1 від речей
та осіб, які там знаходяться, оскільки
такі вимоги позивач зазначав, як
похідні від вимоги про передачу
вказаного майна в управління, до того ж
така вимога суперечить змісту
розуміння управління цим майном за
цільовим призначенням, так як фактично
таке призведе до припинення його
цільового використання.

Доводи представника відповідача у
судовому засіданні щодо наявності
перешкод у виконанні судового рішення
не впливають на наведені висновки суду,
оскільки у разі наявності перешкод у
виконанні судового рішення щодо
звернення стягнення на іпотечне майно,
позивач не позбавлений права усунути
їх в інший спосіб, в тому числі в
судовому порядку, шляхом пред'явлення
інших позовних вимог, спрямованих саме
на захист права на виконання судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" до ОСОБА_1 про
передачу предмета іпотеки в управління
іпотекодержателя - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Ю.В.Геєць