Справа № 461/2108/14
Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/4377/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Галицького ВДВС
ЛМУЮ на ухвалу Галицького районного
суду м. Львова від 22 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваною ухвалою частково
задоволено скаргу ПАТ "Львівгаз" на
постанову державного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції ВП №39888939
від 25.12.2013 року.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ
Шелінської Ю.А. про повернення
виконавчого провадження стягуване на
підставі судового наказу №461/4783/13-ц від
25.04.2013 року виданого Галицьким районним
судом м.Львова.

Скасовано постанову державного
виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ
Шелінської Ю.А. про повернення
виконавчого провадження №39888939 від
25.12.2013 року.

Зобов'язано державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ Шелінську Ю.А.
вчинити дії щодо відкриття виконавчого
провадження на підставі судового
наказу №461/4783/13-ц від 25.04.2013 р., виданого
Галицьким районний судом м.Львова.

В апеляційній скарзі Галицького ВДВС
ЛМУЮ просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні скарги відмовити.

Апелянти вважають, що ухвалу суду
постановлено з порушенням норм
процесуального права при неповно
з'ясованих обставинах, що мають
значення для справи. Покликаються на
те, що згідно ухвали скасовано
постанову державного виконавця про
повернення виконавчого провадження,
проте згідно скарги стягувача, наданих
державним виконавцем копій
виконавчого провадження, державним
виконавцем не виносяться постанови про
повернення виконавчого провадження,
натомість оскаржувалась постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві. Також були відсутні
законні підстави для зобовязання
державного виконавця вчинити дії щодо
відкриття виконавчого провадження,
оскільки скасування постанови
державного виконавця про завершення
виконавчого провадження не є підставою
для відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така задоволенню не
підлягає.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно - правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених законом,
здійснювати необхідні міри для
своєчасного і повного виконання
рішення способом і в порядку,
передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до частини 1, положення
частини 2 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до 2 статті 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що 25.04.2013 року Галицьким
районним судом м. Львова видано судовий
наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ПАТ з газопостачання та газифікації
"Львівгаз" 489,58 грн. та 114,7 грн. судового
збору.

Постановою державного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 24.09.2013
року відкрито виконавче провадження з
виконання судового наказу №461/4783/13-ц
виданого 25.04.2013 року.

Згідно акту державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ від 03.10.2013 року,
таким було здійснено вихід за адресою
проживання боржника: АДРЕСА_1, та
встановлено відсутність доступу до
квартири.

Постановою від 07.10.2013 року на все майно
боржника ОСОБА_3 було накладено арешт в
межах суми звернення стягнення та
заборона відчуження будь-якого майна
цього боржника.

У відповідь на запит №2738359 від 29.10.2013
року до Державної податкової служби
України отримано інформацію, що ОСОБА_3
на обліку в органах ДПС не перебуває.

25.12.2013 року державним виконавцем
Галицького ВДВС ЛМУЮ Шелінською Ю.А. на
підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про повернення зазначеного
виконавчого документа стягувачу у
зв'язку із тим, що майно, на яке може
бути звернено стягнення відсутнє, а
вжиті заходи щодо розшуку такого -
безрезультатні.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно відповіді Державної податкової
служби України від 30.10.2013 року про
номери рахунків, відкритих у банках та
інших фінансових установах
боржниками-юридичними особами та/або
фізичними особами-підприємцями
боржник на обліку в органах ДПС не
перебуває, що свідчить про те, що
боржник не зареєстрований як фізична
особа-підприємець чи керівник
юридичної особи і відповідно жодних
рахунків як фізична особа-підприємець
немає.

Відповіддю від 22.11.2013 року Центром
надання послуг пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Львова та
Пустомитівського району Галицькому
ВДВС ЛМУЮ була надіслана інформація
про наявність та відсутність згідно
бази даних комп'ютерного обліку Центру
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування м. Львова та
Пустомитівського району відомостей
про автотранспортні засоби
зареєстровані за громадянами та
підприємствами вказаними у запитах
Галицького ВДВС ЛМУЮ станом на 22.11.2013
року. Проте, колегія суддів вважає, що
вказаною відповіддю не доводиться
твердження апелянта про встановлення
наявності чи відсутності
зареєстрованих за боржником
автотранспортних засобів, оскільки у
такій не вказано жодних конкретних
відомостей стосовно ОСОБА_3

Перелік заходів, необхідних для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного у
виконавчому документі, які має право
здійснювати державний виконавець
визначені ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

На підставі вищевказаного, колегія
суддів приходить до висновку, що
державним виконавцем не вчинено всіх
можливих дій, передбачених ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», щодо належного та
своєчасного виконання судового наказу
виданого 25.04.2013 року Галицьким районним
судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3
на користь ПАТ з газопостачання та
газифікації "Львівгаз" 489,58 грн. та 114,7
грн. судового збору. Зокрема, неналежно
встановлено наявність джерел
отримання доходів ОСОБА_3 як фізичної
особи та наявність зареєстрованих за
ним транспортних засобів; не вжито
заходів щодо розшуку боржника та його
майна та всупереч ч.1 ст.60 ЦПК України
апелянтом не надано жодних належних та
допустимих доказів надіслання
боржнику виклику державного виконавця
із наданням терміну для добровільного
виконання виконавчого документу.

Крім того, державним виконавцем у
процесі виконання згаданого судового
наказу не вжито, залежних від нього,
заходів щодо примусового проникнення
до житла боржника та встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не свідчать про порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, про неправильність висновків
суду, такі доводи не ґрунтуються на
матеріалах справи та спростовуються
дослідженими доказами, а відтак до
висновку про обґрунтованість та
законність оскаржуваної ухвали.

Ухвала суду першої інстанції винесена
з дотриманням норм процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

А тому колегія суддів не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1,
314 ч. 1 п. 4, 315 ЦПК України, колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Галицького ВДВС ЛМУЮ
- відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 22 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: