Номер провадження: 22-ц/785/8282/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменко І.А.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Балтського районного суду м.
Одеси від 06 серпня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 -
«Про зміну способу та розміру
аліментів, стягнення заборгованості по
аліментам, стягнення неустойки за
прострочення аліментів», -

ВСТАНОВИЛА:

24.04.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із
зазначеним позовом, вимоги по якому у
подальшому були уточнені, по якому
просила стягнути з відповідача на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6
заборгованість зі сплати аліментів у
розмірі 12772,60 грн., неустойку (пеню) за
кожен день прострочення сплати
аліментів у розмірі 92973,58 грн. та
встановити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі у розмірі 643 грн.,
щомісячно, до досягнення сином
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач посилалась на те, що вона з
відповідачем перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом із нею та знаходиться на
її утриманні. 12.03.2008 року шлюб між
сторонами по справі був розірваний.
Крім того, рішенням Балтського
районного суду Одеської області з
відповідача стягнуто аліменти на її
користь на утримання їх
неповнолітнього сина в розмірі ?
частини всіх видів заробітку, але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 03.12.2008 року і до досягнення
дитиною повноліття. При цьому, розмір
нарахованих до стягнення з відповідача
аліментів державним виконавцем
визначався у розмірі не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, з урахуванням того,
що останній безробітний, тобто не має
доходу, що відповідно підтверджується
розрахунком заборгованості від 05.05.2014
року. Відповідачем аліменти
сплачувались нерегулярно та не в
повному розмірі, в результаті чого
станом на 31.05.2014 року заборгованість по
аліментам становить 12772,60 грн., яку
виплатити в добровільному порядку
відповідач відмовляється. За
розрахунками позивача за період з
січня 2009 року по травень 2014 року сума
неустойки, яку відповідач зобов'язаний
сплатити на користь позивача складає
92973,58 грн. Також, позивач вважала, що
через те, що відповідач не має
постійного місця роботи, то аліменти
мають стягуватись у твердій грошовій
сумі.

Позивач та її представник позов
підтримали в повному обсязі, просили
його задовольнити.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечували,
пояснивши, що відповідач не в змозі
виплачувати аліменти у розмірі 643 грн.,
оскільки на даний час він постійного
місця роботи не має та знаходиться у
скрутному матеріальному становищі,
заборгованість по аліментам не
підлягає стягненню, оскільки повторне
стягнення аліментів не передбачено
діючим законодавством.

Рішенням Балтського районного суду
Одеської області від 06.08.2014 року позов
задоволений частково, змінений спосіб
стягнення аліментів, які стягнуто
рішенням Балтського районного суду
Одеської області від 26.01.2009 року у
розмірі по ? частині всіх видів
заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на стягнення аліментів в твердій
грошовій сумі; ухвалено стягувати з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі по 643 грн. щомісячно,
починаючи з 24.04.2014 року і до досягнення
сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2,
стягнено з відповідача на користь
позивача неустойку (пеню) за
прострочення аліментів у розмірі 12459,03
грн., вирішено питання про стягнення
судового збору.

20.08.2014 року ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
змінити, збільшити розмір неустойки та
стягнути заборгованість по аліментам,
в решті рішення районного суду
залишити без змін, посилаючись на
порушення районним судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Так, по справі встановлені наступні
фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_3 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_5, який був розірваний 12.03.2008 року.

Під час зареєстрованого шлюбу у сторін
народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом із позивачем та
знаходиться на її утриманні.

Рішенням Балтського районного суду
Одеської області від 26.01.2009 року з
відповідача стягнуто аліменти на
користь позивача на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх
видів його заробітку, але не менше ніж 30
% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 03.12.2008 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідно до довідок-розрахунків
заборгованості по сплаті аліментів від
05.05.2014 року та від 15.05.2014 року розмір
нарахованих до стягнення з відповідача
аліментів державним виконавцем
визначається у розмірі не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, й відповідно
щомісячно з січня 2014 року
нараховуються до сплати аліменти в
розмірі 385,80 грн., однак відповідачем
аліменти сплачувались нерегулярно та
не в повному розмірі, в результаті чого
станом на 31.05.2014 року заборгованість по
аліментам становить 12772,60 грн.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК
України, розмір аліментів, визначений
рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, матір дитини може подати до суду
заяву про збільшення розміру
аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний Кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі (що
фактично є зміною розміру аліментів)
ст. 184 СК України відносить:
нерегулярний, мінливий дохід платника
аліментів, одержання частини доходу в
натурі та інші обставини, що мають
істотне значення.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів, визначений у певній твердій
грошовій сумі та навпаки).

Колегія суддів звертає увагу, що
звертаючись до суду із позовом про
зміну розміру аліментів, позивач як на
підставу позовних вимог посилається на
те, що після постановлення судом
рішення про стягнення аліментів
позивачка самостійно забезпечити
дитині достатній рівень життя не
спроможна, на утримання сина коштів в
неї не вистачає, внаслідок чого вона
повинна витрачати щомісячно всі
зароблені кошти на утримання дитини,
яких недостатньо для задоволення
необхідних побутових потреб сина.
Разом з тим, враховуючи те, що доходи
відповідача мають нерегулярний та
мінливий дохід, спосіб стягнення
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача, має бути змінений й
відповідно підлягає визначенню у
твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн.
щомісячно.

Колегія суддів з зазначеним висновком
районного суду погоджується, оскільки
відповідач, як встановлено судом, на
даний час офіційного місця роботи не
має, тому його доходи мають
нерегулярний, мінливий характер, а
також доказів наявності у відповідача
боргових зобов'язань та погіршення
його стану здоров'я судом не
встановлено й відповідно суду не
надано.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про те, що позов в цій частині
підлягає задоволенню шляхом зміни
способу присудження аліментів,
стягнутих рішенням Балтського
районного суду Одеської області від
26.01.2009 року у розмірі ? частини всіх
видів заробітку і доходів, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно шляхом
визначення розміру стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі по 643
грн. щомісячно.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень в частині
стягнення аліментів покладається на
виконавчу службу, а порядок стягнення
аліментів передбачений ст. 74 ЗУ «Про
виконавче провадження». Відповідно до
ч. 7 цієї статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Таким чином, при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості. Інакше це суперечитиме
законодавчо встановленій
обов'язковості судових рішень.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
колегія суддів вважає, що районний суд
прийшов до правильного висновку, що в
частині стягнення заборгованості по
виплаті аліментів у розмірі 12772,60 грн.
позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду
України в п. 22 Постанови № 3 від 15.05.2006
року «Про застосування судом окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ, щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у вигляді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи.

Згідно розрахунку пені по несплаті
аліментів, виконаного позивачем, з
січня 2009 року по квітень 2014 року
загальна сума неустойки за несвоєчасну
сплату аліментів складає 92973,58 грн.

Відповідач є працездатним, здоровим, на
утриманні інших дітей немає,
відповідно до ст. 180 СК України
зобов'язаний утримувати дитину до
досягнення нею повноліття,
заборгованість не погашається ним до
цього часу, обставини, на які
відповідач посилався, заперечуючи
проти позову в частині стягнення
неустойки, не можна визнати достатніми
для висновку про наявність правових
підстав для звільнення його як
платника аліментів від передбаченої
ст. 196 СК України відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

В ході судового розгляду встановлено,
що відповідач в період з січня 2009 року
по квітень 2014 року частково сплатив
аліменти на загальну суму 7259,50 грн.

Однак нарахована позивачем пеня значно
перевищує розмір заборгованості
відповідача по сплаті аліментів.

Згідно ст. 551 ЦК України, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

Беручи до уваги матеріальний стан
відповідача, який ніде не працює,
відсутність у нього постійної роботи
та постійного заробітку, часткову
сплату аліментів, виходячи з засад
виваженості, розумності та
справедливості, суд вважає можливим
зменшити розмір неустойки до розміру
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів.

Колегія суддів не погоджується з
висновком районного суду про те, що
розмір неустойки суд першої інстанції
зменшив до розміру заборгованості яка
виникла станом на 05.05.2014 року у розмірі
12459,03 грн., оскільки під час уточнення
позовних вимог, позивачем був наданий
розрахунок заборгованості по сплаті
аліментів, відповідно до якого станом
на 31.05.2014 року заборгованість по сплаті
аліментів становить 12772,60 грн.

Отже, неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин по справі, є
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду м.
Одеси від 6 серпня 2014 року - змінити в
частині стягнення неустойки та
визначити розмір неустойки, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3, в розмірі 12772,60 грн.

В решті рішення залишити без змін

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І. Сватаненко

І.А.Артеменко

П.М. Черевко

05.11.2014 року
м. Одеса