Справа № 464/9910/14-ц
пр.№ 2/464/2102/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2014року

Сихівський районний суд м.Львова в
складі:

головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дітей, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому після уточнення позовних вимог
просить стягувати з відповідача -
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.10.2011р.
і до закінчення навчання в
Національному університеті «Львівська
політехніка», а саме до 30.06.2018р., та
неповнолітньої доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01.10.2011р. і до
досягнення повноліття, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 70% від усіх видів
його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що в період з 08
червня 1996 року до 20 лютого 2014 року
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, в якому мають
двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Діти залишилися проживати з нею та
повністю перебувають на її утриманні.
Відповідач жодних коштів на утримання
дітей не надає, матеріально не
допомагає, хоча є працездатною особою,
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності. Зазначає,
що їх доньці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
виповниться 18 років, вона самостійного
доходу немає, потребує матеріальної
допомоги, навчається на денній формі в
Національному університеті «Львівська
політехніка», дата закінчення навчання
- червень 2018 року, а тому просить
стягувати з відповідача аліменти до
закінчення нею навчання. Зазначає, що
зверталася до відповідача з вимогою
про стягнення аліментів, але не могла
їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати, а тому вважає,
що з відповідача слід стягнути
аліменти на утримання дітей за останні
три роки до звернення до суду.
Враховуючи, що донька ОСОБА_3 хворіє на
бронхіальну астму, а для забезпечення
потреб дітей необхідні значні кошти, а
доходи відповідача є мінімальними,
вважає за доцільне визначити аліменти
в розмірі 70% від усіх видів його
доходів. У зв'язку з наведеним просить
позов задовольнити.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, надали суду пояснення
аналогічні до змісту позовних вимог та
відповідних уточнень до них.

Відповідач в судовому засіданні позов
заперечив, зазначив, що дійсно
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, однак
протягом останніх років такою не
займається та жодних доходів від
здійснення такої не отримує, натомість
офіційно працює водієм ПАТ «Львівське
автотранспортне підприємство 14630»,
отримує стабільний дохід у виді
заробітної плати, інших доходів немає.
Ствердив, що дійсно 14 лютого 2014 року
отримав від позивача лист з вимогою
сплачувати аліменти на утримання
неповнолітніх дітей, однак такі не
сплачував, оскільки не погоджувався з
розміром нарахованих позивачем йому
аліментів та між ними на той час
існував спір щодо поділу майна, а тому
вважав за недоцільне сплачувати на
користь позивача аліменти.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до переконання, що позовні вимоги слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і
обов'язків і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України кожен з
батьків повинен приймати участь в
утриманні дитини до досягнення нею
повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

За ст.183 СК України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, самого платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що в період з 08
червня 1966 року до 20 лютого 2014 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6, 7, 8-9).

Згідно вимог ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 20 лютого 2014 року про
розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
встановлено, що з травня 2012 року
сторони не підтримують подружніх
відносин, не мають спільного бюджету,
не ведуть спільного побуту та
господарства та проживають окремо
(а.с.8-9).

Як вбачається з пояснень сторін, діти
залишились з позивачем, та в
добровільному порядку сторони не
можуть дійти згоди щодо утримання
неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 працює водієм ПАТ «Львівське
автотранспортне підприємство 14630»,
стабільно отримує заробітну плату
(а.с.36), зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, однак
жодних доходів від такої не отримує
(а.с.15-19, 40-41), у нього задовільній стан
здоров'я, інших утриманців немає та
стягнення за виконавчими листами з
нього не проводяться.

Неповнолітня донька сторін - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає бронхіальною
астмою (а.с.13), навчається на першому
курсі денного відділення Інституту
комп'ютерних наук та інформаційних
технологій Національного університету
«Львівська політехніка» (а.с.14).

Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

З врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що можливість
для відповідача сплачувати аліменти на
утримання дітей у розмірі 70% від усіх
видів його доходів щомісячно,
позивачкою не доведена.

Так, відповідно до ст.180 СК України
кожен з батьків повинен приймати
участь в утриманні дитини до
досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.ст.198, 199 СК України
визначені підстави виникнення
обов'язку батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, а саме якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи діти сторін - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - є
неповнолітніми.

Як ж вбачається з роз'яснень наданих
Пленумом Верховного Суду України в ч.4
п.15 Постанови від 15.05.2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" стягнення
аліментів на дочку, сина, які досягли
повноліття, з підстав, передбачених
статтями 198, 199 СК, здійснюється у
судовому порядку за новою позовною
заявою.

А відтак, після досягнення дітьми
повноліття, в разі продовження ними
навчання та необхідності у зв'язку з
цим матеріальної допомоги, та за умови
наявності у відповідача можливості
надавати таку матеріальну допомогу,
позивач вправі буде звернутися до суду
з відповідною новою позовною заявою
про стягнення з відповідача аліментів
на утримання повнолітніх дітей. На
даний час вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача аліментів до
закінчення неповнолітньою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання в Національному
університеті «Львівська політехніка»,
а саме до 30.06.2018 року є передчасними.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.
Аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1
надсилалась відповідачу ОСОБА_2
письмова вимога щодо сплати аліментів
на утримання неповнолітніх дітей, яка
отримана ним 14 лютого 2014 року, що
стверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.10-12), та залишена ним
без реагування, що відповідачем не
заперечується.

Судом досліджені всі докази надані
сторонами, однак, в матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що до
надсилання відповідачу письмової
вимоги щодо сплати аліментів, позивач
вживала заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не могла
їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати, а відтак
відсутні підстави для задоволення
вимог позивача в цій частині, та
стягнення з відповідача аліментів
починаючи з 01 жовтня 2011 року.

З врахуванням вищевикладеного, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги слід задовольнити частково, а
саме стягувати з відповідача в користь
позивача аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей в розмірі 1/3
частини з усіх видів доходів, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з дня отримання
відповідачем вимоги позивача щодо
сплати аліментів на утримання дітей - 14
лютого 2014 року /а.с.12/, і до досягнення
дітьми повноліття, допустивши негайне
виконання рішення суду в частині
стягнення аліментів за один місяць, в
порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд стягує з другої сторони понесенні
нею і документально підтверджені
витрати. В разі, якщо позивача
звільнено при зверненні до суду від
сплати судового збору, ці витрати
потрібно стягнути з відповідача.

Позивач при зверненні до суду з позовом
про стягнення аліментів від сплати
судового збору звільнена законом.
Таким чином з відповідача потрібно
стягнути 243,60грн. судового збору в дохід
держави.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 185, 191, 198,
199 Сімейного кодексу України, та
керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
"Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", ст.ст. 1, 10, 11, 57, 60,
61, 88, 209, 212-215, 218, ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх
видів доходів, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 14 лютого 2014 року і до
досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 243,60грн. судового
збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал рішення виготовлено в одному
примірнику, який зберігається в справі
№464/9910/14-ц.