Номер провадження: 22-ц/785/7258/14
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державної Казначейської
служби України, прокуратури
Болградського району Одеської області,
Болградського РВ ГУМВС України в
Одеській області та ГУМВС України в
Одеській області про відшкодування
матеріальної і майнової шкоди,
завданої незаконними рішеннями та
діями органів досудового слідства та
прокуратури за апеляційними скаргами
прокурора Болградського району
Одеської області, державної
Казначейської Служби України,
Болградського РВ ГУМВС України в
Одеській області на рішення
Болградського районного суду Одеської
області від 24 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Державної Казначейської служби
України, прокуратури Болградського
району Одеської області, Болградського
РВ ГУМВС України в Одеській області та
ГУМВС України в Одеській області про
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 7111892,10 гривень та моральної
шкоди в розмірі 10000000,00 гривень,
завданої незаконними рішеннями та
діями органів досудового слідства та
прокуратури.

Позивач посилався на те, що внаслідок
незаконного перебування під слідством,
тримання під вартою в період з 04.07.2002
року до 10.02.2005 року, поки не був
звільнений з під варти з залу судового
засідання ухвалою апеляційного суду
Одеської області, якою йому було
змінено запобіжний захід на підписку
про невиїзд, 04.04.2013 року слідчим СУ
ГУМВС України в Одеській області було
винесено постанову про закриття
кримінальної справи в частині
пред'явленого обвинувачення, він
недоотримав заробітну плату у розмірі
121 716 грн., йому були завдані
матеріальні збитки як суб»єкту
підприємницької діяльності в розмірі 4
852 990,80 грн., збитки завдані
пошкодженням майна ПП «АЙС» у розмірі125
тис. доларів США, що еквівалентно 1012500
грн., інфляційні витрати, пов»язані з
несвоєчасним отриманням грошових
коштів за рішенням господарського суду
в розмірі 619636,30 грн.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 24 жовтня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково.

Стягнуто з Державного бюджету України
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної Казначейської служби
України на користь ОСОБА_2 суму
грошової компенсації матеріальної
шкоди у розмірі 119288,00 гривень, та
моральної шкоди у розмірі 500000 гривень,
а всього у розмірі 619288,00 гривень.

У задоволенні решти заявлених
ОСОБА_2 вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
10 грудня 2013 року вказане рішення суду
першої інстанції змінено в частині
визначення розміру компенсації
матеріальної шкоди. Стягнуто з
Державного бюджету України шляхом
списання з відповідного рахунку
Державної Казначейської служби
України на користь ОСОБА_2 суму
грошової компенсації матеріальної
шкоди у розмірі 33865,29 грн. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Зазначені судові рішення були
оскаржені в касаційному порядку
ОСОБА_2, Головним управлінням Державної
казначейської служби України в
Одеській області, заступником
прокурора Одеської області.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року касаційна
скарга ОСОБА_2 задоволена частково,
касаційні скарги Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області та
заступника прокурора Одеської області
відхилено.

Рішення колегій суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
10 грудня 2013 року в частині позовних
вимог про відшкодування майнової шкоди
у вигляді недоотриманої заробітної
плати скасовано, справа в цій частині
направлена на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

При скасуванні рішення апеляційного
суду Одеської області від 10 грудня 2013
року в частині стягнення недоотриманої
заробітної плати суд касаційної
інстанції посилався на те, що судом
апеляційної інстанції не з»ясовано
розмір заробітної плати позивача на
момент його затримання, суму
недоотриманої заробітної плати за
період з моменту взяття під варту і до
скасування державної реєстрації ПП
«АЙС».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК
України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення є обов»язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи.

В апеляційних скаргах прокурора
Болградського району Одеської області,
державної Казначейської Служби
України, Болградського РВ ГУМВС
України в Одеській області ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
119288 грн. недоотриманої заробітної
плати позивачем, як постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. та просять
ухвалити рішення про стягнення
втраченої позивачем заробітної плати
за період знаходження його під вартою,
а саме з 22.08.2002 року по 10.02.2005 року.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутності представників
державної Казначейської Служби
України, Болградського РВ ГУМВС
України в Одеській області, котрі
повідомлені про час та місце судового
розгляду, що підтверджується
розписками про отримання судових
повісток про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг, заперечення
позивача на них, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційних скарг і заявлених вимог
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 31 липня 2002 року
прокуратурою Болградського району
Одеської області було порушено
кримінальну справу відносно ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 6 ст. 185 КК України.

22 серпня 2002 року за підозрою у скоєнні
даного злочину позивача було
затримано.

Постановою місцевого суду
Болградського району Одеської області
від 31 серпня 2002 року ОСОБА_2 було обрано
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою.

Вироком Приморського районного суду м.
Одеси від 03 серпня 2004 року ОСОБА_2
засуджений за скоєння злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до
семи років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке
належить йому на праві приватної
власності.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного
суду Одеської області від 10 лютого 2005
року вказаний вирок скасований, а
кримінальну справу направлено
прокурору Одеської області для
організації додаткового розслідування
СУ УМВС України в Одеській області.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 змінено
на підписку про невиїзд за межі
Одеської області, шляхом звільнення
з-під варти з зали суду.

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в
Одеській області від 28 березня 2011 року
кримінальну справу в частині
пред»явлення обвинувачення ОСОБА_2
закрито на підставі ст. 213 КК України за
недоведеністю участі обвинуваченого у
скоєнні злочину.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду» підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою.

Згідно вимогам ст. 1 зазначеного Закону
визначено, що у випадках, зазначених у
частині перший цієї статі, завдана
шкода відшкодовується в повному обсязі
незалежно від вини посадових осіб
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розміру
і в порядку, передбачених Законом,
виникає у випадках закриття
кримінальної справи за відсутністю
події злочину, відсутністю у діянні
складу злочину або недоведеністю
участі обвинуваченого у вчиненні
злочину.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» визначено, що у
наведених в статті 1 цього Закону
випадках громадянинові
відшкодовується (повертається) в т.ч.
заробіток та інші грошові доходи, які
він втратив внаслідок незаконних дій,
моральна шкода.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду», розмір
сум, які передбачені п. 1 ст. 3 цього
Закону визначаються з урахуванням
заробітку, не одержаного громадянином
за час відсторонення від роботи
(посади).

Встановлено та сторонами не
заперечується, що на момент взяття
позивача під варту 22.08.2002 року він
працював керівником ПП «АЙС», яке було
ліквідовано 13.06.2003 року.

Згідно архівної довідки № 05-26/840 від
23.10.2014 року, наданої Болградською
районною радою Одеської області на
виконання ухвали апеляційного суду про
витребування доказів на підставі
ухвали ВССУ від 28.05.2014 року, позивач
ОСОБА_2 в ПП «АЙС» отримував заробітну
плату в середньому 150.00 грн. в місяць.

При встановлених обставинах розмір
втраченої заробітної плати позивача за
період з 22.08.2002 року по 13.06.2003 року
становить 1500 грн.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет на 2014 рік» розмір
мінімальної заробітної плати у 2014 році
встановлено у розмірі - 1147,00 грн.

За період з 13.06.2003 року по 10.02.2005 року
розмір недоотриманої заробітної плати
позивача складає 24360 грн.: за 1 рік 8
місяців по 1218 грн. /мінімальна
заробітна плата на день ухвалення
судового рішення/.

Загальний розмір втраченої заробітної
плати позивачем складає: 24360 грн. + 1500
грн. = 25860 грн. за період з 22.08.2002 року по
10.02.2005 року.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційних скарг в частині стягнення
втраченого заробітку позивачем за
період знаходження його під вартою,
тобто з 22.08.2002 року по 10.02.2005 року, та на
підставі Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду».

Позовні вимоги позивачем на підставі
ст. 22 ЦК України не заявлялися, що не
позбавляє позивача такого права в
майбутньому на свій розсуд.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.,
3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги прокурора
Болградського району Одеської області,
державної Казначейської Служби
України, Болградського РВ ГУМВС
України в Одеській області
задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду
Одеської області від 24 жовтня 2013 року в
частині відшкодування на користь
ОСОБА_2 майнової шкоди у вигляді
недоотриманої заробітної плати у
розмірі 119288 гривень скасувати,
ухвалити нове рішення в цій частині.

Позов ОСОБА_2 до Державної
Казначейської служби України,
прокуратури Болградського району
Одеської області, Болградського РВ
ГУМВС України в Одеській області та
ГУМВС України в Одеській області про
відшкодування недоотриманої
заробітної плати задовольнити
частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної Казначейської служби
України на користь ОСОБА_2 недоотриману
заробітну плату у розмірі 25 860
/двадцять п»ять тисяч вісімсот
шістьдесят/ гривень.

В решті позову ОСОБА_2 про стягнення
недоотриманої заробітної плати
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді

Ю.І. Кравець

О.Г.
Журавльов