Провадження №2/521/5809/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року

місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду
міста Одеси – Плавич І.В., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про виселення та визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, –

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду в порядку ст. 11-1
ЦПК України надійшли матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про виселення та визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням.

Як встановлює ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи зі змісту даної норми,
звернення особи до суду повинне
відповідати певним вимогам, що
регламентуються процесуальним
законом, зокрема, ст.ст. 119, 120 ЦПК
України.

Однак дослідивши відповідні матеріали
суд виявив, що дана заява подана без
додержання певних вимог закону, а саме:
відсутній виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги; не
зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину, не вказано на
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Разом з тим, позивачем не враховано
положень Указу Президента України «Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» №1085/2010 від 09
грудня 2010 року, яким утворено Державну
міграційну службу України. Згідно п.3
Положення про Державну міграційну
службу України, затвердженого Указом
Президента України №405/2011 від 6 квітня
2011 року, основними завданнями ДМС
України є зокрема реалізація державної
політики у сферах міграції (імміграції
та еміграції), у тому числі протидії
нелегальній (незаконній) міграції,
громадянства, реєстрації фізичних
осіб, біженців та інших визначених
законодавством категорій мігрантів.
Згідно постанови Кабінету Міністрів
України №658 від 15 червня 2011 року, було
утворено як юридичні особи публічного
права територіальні органи Державної
міграційної служби, зокрема – Головне
управління ДМС в Одеській області.

Звертаючись до суду, одним з пунктів
позовних вимог позивач ставить питання
про зняття з реєстраційного обліку за
спірною адресою ОСОБА_4, в той час як
матеріали позову свідчать про смерть
особи.

Як встановлює ст. 121 ч.1 ЦПК України,
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п’яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

На підставі викладеного, суддею
вбачається, що дана заява підлягає
залишенню без руху із наданням
позивачеві строку для усунення
наведених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 209, 210 ЦПК
України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про виселення та визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням – залишити без
руху.

Надати позивачеві строк для усунення
недоліків впродовж п’яти днів з дня
отримання копії ухвали суду.

Роз’яснити позивачеві, що у разі, якщо
заявник не усуне недоліки, встановлені
ухвалою суду, позовна заява буде
вважатись неподаною та буде повернута
заявникові.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному
порядку не підлягає.

Суддя: