АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/2091/14-ц 22-ц/774/2127/К/14
Справа № 213/2091/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2127/К/14
суддя: Макарова Т.Ю.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі - Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 03 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат",
третя особа - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" -
Маргієва Євгенія Олександрівна

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" (далі
- ПАТ «Інгулецький ГЗК»), третя особа -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що працюючи протягом
тривалого часу в шкідливих умовах
праці отримав професійне захворювання,
у зв'язку із чим висновком МСЕК від
22.06.2011 року йому встановлено стійку
втрату професійної працездатності у
розмірі 50% і третю групу інвалідності
по професійному захворюванню, з 14
червня 2011 року безстроково.

Позивач вважав, що у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням йому
спричинено моральну шкоду, а тому
просив стягнути на його користь з ПАТ
"Криворізький залізорудний комбінат "
100 000,00 грн. у відшкодування моральної
шкоди та 2 923,29 грн. витрат на правову
допомогу.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 03 вересня 2014 року,
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Інгулецький ГЗК» на
користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн., без
урахування утримання податку з доходів
фізичних осіб та 440 грн. витрат на
правову допомогу. Стягнуто з ПАТ
«Інгулецький ГЗК» судовий збір на
користь держави у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про зміну рішення суду
в частині розміру стягнутої моральної
шкоди, збільшити її розмір з 15 000 грн.
до 100 000 грн., збільшити розмір
стягнутої суми витрат на правову
допомогу з 440 грн. до 2 923,00 грн.,
посилаючись на те, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права. Суд першої інстанції не врахував
глибину і тривалість моральних
страждань, які виникли внаслідок
отримання позивачем професійного
захворювання. Позивач має три
професійні захворювання, змушений
багато часу проводити у лікарнях та
витрачати на лікування майже всі
грошові кошти. Суд не звернув уваги, що
ОСОБА_2 працював в умовах шкідливого
впливу у відповідача протягом 26 років 11
місяців, але відповідач не створив
позивачу безпечні умови праці. Позивач
оплатив юристу за надання правової
допомоги 2 923 грн., але суд стягнув з
ПАТ «Інгулецький ГЗК» лише 440 грн.
витрат на правову допомогу.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача ПАТ
«Інгулецький ГЗК» зазначає, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними,
просить відхилити апеляційну скаргу, а
рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
яка підтримала доводи апеляційної
скарги і просила її задовольнити,
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" -
Маргієву Є.О., яка заперечувала проти
апеляційної скарги і просила її
відхилити, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заявлених
позовних вимог колегія суддів, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з
28.07.1981 року по 11.07.2008 року працював
водієм всіх марок дизельних машин у
шкідливих умовах у різних структурних
підрозділах ПАТ "Інгулецький ГЗК".(а.с.
5-6)

Працюючи протягом тривалого часу,
впродовж 26 років і 11 місяців в умовах,
які характеризуються впливом
виробничої вібрації, шуму та пилу,
параметри яких перевищували ГДР,
позивач отримав професійне
захворювання: основний - вібраційна
хвороба першої-другої ст. від дії
загальних вібрацій з
вегетативно-сенсорною
полінейропатією, дистрофією у вигляді
деф.артрозу і паріартрозу ліктьових
суглобів ПФ першого ст. і вираженим
порушенням трофіки кистей, в поєднанні
з радикулопатією L5, S1, S2 зліва зі
стійкими астенічним і больовим
синдромами; Хронічне обструктивне
захворювання легень першої ст. (пиловий
бронхіт першої ст., емфізема легень
першої ст.) ЛН першого ст.;
Нейросенсорна приглухуватість першого
ст. (з легким зниженням слуху).(а.с. 15-16)

Висновком МСЕК від 22 червня 2011 року
(а.с. 8) йому встановлено 50% стійкої
втрати професійної працездатності і
третю групу інвалідності по
професійному захворюванню, з 14 червня
2011 року безстроково.

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Висновок суду підтверджується
матеріалами справи, а саме:
інформаційною довідкою про умови праці
від 06.08.2009 року Державного закладу
«Інгулецька районна
санітарно-епідеміологічна станція» м.
Кривого Рогу (а.с.12-14) та актом
розслідування хронічного професійного
захворювання від 24.02.2011 року (а.с. 15-16),
якими встановлено, що причиною
професійного захворювання позивача є
робота протягом 26 років 11 місяців в
умовах які характеризуються впливом
виробничої вібрації, шуму та пилу,
параметри яких перевищували ГДР, які
виникли в результаті порушення
керівництвом підприємства, де працював
позивач, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону
України "Про охорону праці", якими
передбачений обов'язок власника або
уповноваженого ним органу створити на
робочому місці умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Разом з тим, на думку колегії суддів,
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що при
вирішенні питання про розмір
відшкодування моральної шкоди
заподіяної позивачу, не врахував
глибину і тривалість моральних
страждань заподіяних позивачу. Суд
першої інстанції не в повному обсязі
врахував роз'яснення п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31 березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» та не обґрунтував розмір
моральної шкоди в сумі 15 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія
суддів, беручи до уваги характер і
тривалість фізичних і моральних
страждань позивача, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, ступінь впливу шкідливих
факторів на позивача, тривалість
роботи позивача на ПАТ «Інгулецький
ГЗК», конкретні обставини по справі, і
наслідки, що наступили, вважає
необхідним змінити рішення суду в
частині визначеного судом розміру
моральної шкоди і збільшивши її з 15 000
гривень до 25 000 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної інстанції, не
передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Тому, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
розмір стягнутих з ПАТ «Інгулецький
ГЗК» витрат на правову допомогу,
підлягає збільшенню з 440 грн. до 650 грн.
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки позивач ОСОБА_2 звільнений від
сплати судового збору, то відповідно до
ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ПАТ
«Інгулецький ГЗК» на користь держави
підлягає стягненню судовий збір за
розгляд справи судом апеляційної
інстанції у розмірі 121,80 грн.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, тому підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2014
року змінити, збільшивши розмір
моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
"Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат" на користь ОСОБА_2 з 15 000
гривень до 25 000 гривень, та збільшивши
розмір витрат на відшкодування
правової допомоги стягнутих з
Публічного акціонерного товариства
"Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат" на користь ОСОБА_2 з 440,00
гривень до 650,00 гривень.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь держави судовий збір за
розгляд справи судом апеляційної
інстанції в розмірі 121,80 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: