АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -ц-796- 8633/2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Трегубенко
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«04 » листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Рейнарт І.М., Вербової І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ТОВ
«Забугор.Ком» на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 19.12.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «Забугор.Ком» про захист
прав споживачів, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А

Рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 19 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Забугор.Ком» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти , внесені
в якості попередньої оплати за
туристичне обслуговування у сумі 31079
грн., що еквівалентно сумі 2891 Євро, у
стягненні реальних збитків у сумі 20096
грн., моральної шкоди у сумі 6000 грн. та
витрат на правову допомогу в сумі 1200
грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ТОВ «Забугор.Ком» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити, посилаючись
на те, що суд не дав належної оцінки
доказам по справі, неповно з'ясував
обставини справи.

Апеляційна скарга представника ТОВ
«Забугор.Ком» задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.03.2013 р. у
офісі la TOB «ЗАБУГОР.КОМ», за юридичною
адресою: Київ, вул. Верхній Вал, 54/23, на
фірмовому бланку компанії з печаткою
та реквізитами, сторони уклали
попередній договір - заявку клієнта на
туристичні послуги, відповідно п. п. 1.1,
1.2 якого і додатку № 1 до нього
відповідач зобов'язався надати
комплекс послуг по організації туру з
бронюванням до Хорватії ( курорт
Макарська Рів»єра), отель Quercus (Дрвенік),
на 17 ночей та 18 днів, з 25 серпня по 11
вересня 2013 p., позивач - виплатити
винагороду за надані послуги,
укладення основного договору
передбачили після отримання всіх
підтверджень про бронювання туру (а. с.
182-185).

Після підписання цього договору -
заявки, позивач відповідно до умов п.п.
2.5, на підставі рахунку-фактури № 5309 від
30.03.2013 р. передав менеджеру ОСОБА_2,
відповідальному за організацію туру, в
якості передоплати кошти в сумі 2891
євро, що еквівалентно сумі 31079 грн. ( за
курсом 10,75 євро/грн.), і складає 100%
повної вартості послуг, яка зробила
відповідну рукописну відмітку про
одержання коштів, але ці кошти на
рахунок компанії не передала ( а. с. 186)

Наведене спростовує твердження
відповідача про те, що з позивач
жодного договору на туристичне
обслуговування не укладав, за змістом
попередній договір - заявка клієнта на
туристичні послуги від 30.03.2013 р.
відповідає вимогам закону, ніким не
оспорений, а та обставина, що менеджер
ОСОБА_2 не мала довіреності
(повноважень) на укладання таких
договорів нічим не підтверджено.

З матеріалів справи вбачається, що у
травні 2013 р. керівництво компанії
виявило підписання менеджером ОСОБА_2
низки договорів з клієнтами, кошти за
якими не надійшли на рахунок, у тому
числі щодо коштів у сумі 2891 євро,
внесених позивачем у якості
передоплати туру до Хорватії, 13.06.2013 р.
повідомило Подільське РУ ГУ МВС
України в м. Києві про кримінальне
правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України,
відкрите кримінальне провадження за №
00004618, проводяться слідчі дії.

14.06.2013 р. генеральний директор компанії
повідомила позивача, що з 27.05.2013 р. тур
до Хорватії анулювали, але передоплату
протягом 14 днів відповідно п. 9
попереднього договору заявки не
повернули.

05.08.2013 р. відповідач у відповіді на
претензію позивача від 18.07.2013 р.,
зазначив, що щодо повернення сплачених
ним за туристичний пакет коштів
здійснені відповідні дії відносно
старшого менеджера ОСОБА_2, яка не
внесла ці кошти на рахунок компанії,
порушене та розслідується СВ
Подільського РУ ГУ МВС України в м.
Києві кримінальне провадження №
0004618 за ч. 1 ст. 190 КК України
(шахрайство), але повернути кошти немає
можливості, може запропонувати
варіанти іншого відпочинку на його
вибір не нижчої вартості з відповідним
сервісом ( а. сі 12-15).

Позивачу надійшла одна пропозиція на
електронну пошту щодо альтернативного
туру, з якою він не погодився та
письмово повідомив відповідача, інших
пропозицій не було.

Крім того, право вибору способу
відшкодування в розумінні ст. 1192 ЦК
України належить потерпілій особі.

Щодо позовних вимог про стягнення
збитків у сумі 20096 грн. та моральної
шкоди в сумі 6000 грн., то суд прийшов до
обґрунтовано висновку про відмову в
задоволенні даних вимог враховуючи
наступне.

Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до положень п. п. 1, 4 ч. 3 ст. 10
Закону України «Про захист прав
споживачів», в разі виявлення
недоліків у виконаній роботі (наданій
послузі), споживач має право на свій
вибір вимагати: 1) безоплатного
усунення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) у розумний строк;
відшкодування завданих йому збитків з
усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи.

Виконавець зобов'язаний протягом
місяця відшкодувати збитки, що виникли
у зв'язку з втратою, псуванням чи
пошкодженням речі, прийнятої ним від
споживача для виконання робіт (надання
послуг).

Якщо під час виконання робіт (надання
послуг) виникає необхідність у
додаткових роботах (послугах), що не
були передбачені умовами договору,
виконавець зобов'язаний одержати від
споживача дозвіл на виконання таких
робіт (надання послуг).

Отже у розумінні положень закону не
можуть вважатися матеріальними (
реальними) збитками у межах порушених
прав позивача як споживача понесені
ним витрати на оплату «горящого» туру
до Чорногорії за договором на
туристичне обслуговування № 150/08 від
13.08.2013 р., укладеним його дружиною з
магазином «горящих» путівок в ТЦ
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (ФОП - ОСОБА_3) на суму 20096
грн.

Відповідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на: відшкодування майнової
та моральної шкоди, завданої внаслідок
недоліків продукції (дефекту в
продукції), відповідно до закону.

Тобто, на підставі цього Закону,
моральна шкода, яка заподіяна
споживачу, виплачується лише у разі,
якщо така шкода заподіяна продукцією,
яка є небезпечною для життя і здоров'я
людей.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог частково
та стягнув з ТОВ «Забугор.ком» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти внесені в
якості попередньої оплати за
туристичне обслуговування.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а

Апеляційну скаргу представника ТОВ
«Забугор.Ком» відхилити, рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 19.12.2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді