У Х В А Л А

Іменем України

08 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів - Джуги С.Д.,
Готри Т.Ю.

при секретарі -
Чейпеш С.І.

з участю - Ткача Ф.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою Ткача
Федора Григоровича, що діє від імені
Публічного акціонерного товариства
«Енергобанк», на ухвалу Ужгородського
міськрайонного суду від 14 липня 2014 року
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 14 липня 2014 року позовну заяву
ПАТ «Енергобанк» було визнано
неподаною та повернуто позивачу з
підстави, передбаченої ч.2 ст.121 ЦПК
України, у зв'язку з невиконанням
позивачем вимог ухвали цього ж суду від
17 червня 2014 року про залишення позовної
заяви без руху. Недоліками позовної
заяви суддя зазначив те, що копії
документів та довіреності
представника ПАТ «Енергобанк», додані
до позову, належним чином не завірені; у
заяві не зазначено початкової ціни
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації та всі складові загального
розміру майнових вимог, що підлягають
сплаті з предмета іпотеки;
необґрунтовано вимогиз урахуванням
набрання чинності законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року.

В апеляційній скарзі Ткач Ф.Г., що
діє від імені ПАТ «Енергобанк», просить
скасувати ухвалу Ужгородського
міськрайонного суду від 14 липня 2014 року
та передати справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що постановляючи
оскаржувану ухвалу суддя не врахував
вимоги ст.ст. 64, 119, 120 ЦПК України,
відповідно до яких саме позивач
обґрунтовує свої вимоги з викладом
обставин та зазначенням доказів, що
підтверджують такі обставини.
Відсутність у позовній заяві чи
додатках до неї доказів на
підтвердження позовних вимог не
перешкоджає розгляду справи, оскільки
є підставою для відмови в задоволенні
позову по суті, а не для визнання
позовної заяви неподаною.

Якщо до позовної заяви додано
копії письмових доказів, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Вказує також, що зазначена ціна
позову 200 582,00 грн. відповідає вартості
предмета іпотеки, на який позивач
просить звернути стягнення, і
обґрунтовується експертним висновком,
копія якого додана до позовної заяви.

Крім того, предметом іпотеки є
складські приміщення, тому висновки
судді щодо необхідності обґрунтування
позовних вимог з урахуванням вимог
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03 червня 2014 року
є помилковим.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна
заява подається у письмовій формі та
повинна містити: найменування суду до
якого подається заява; ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем
або його представником із зазначенням
дати її подання.

Якщо позовна заява подається
представником позивача, до позовної
заяви додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує його
повноваження.

Позивач повинен додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб (ч.1 ст.120 ЦПК України).

Повноваження представника юридичної
особи мають бути посвідчені
довіреністю від імені юридичної особи,
яка видається за підписом посадової
особи, уповноваженої на це законом,
статутом або положенням, з
прикладанням печатки юридичної особи
або документами, що посвідчують
службове становище і повноваження її
керівника (ст.42 ЦПК України).

Доказами відповідно до ст.57 ЦПК України
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір (ст.60 ЦПК України).

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу (ст.64
ЦПК України).

У п.5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 30
березня 2012 року № 5 « Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», зазначено,
що позовна заява про вирішення спору,
що виникає з кредитних правовідносин,
за формою і змістом повинна
відповідати загальним правилам,
встановленим статтею 119 ЦПК, а залежно
від предмета та підстави позову - і
вимогам, які містяться у спеціальному
законодавстві. Зокрема, у разі
пред'явлення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у заяві
має бути викладено обставини,
необхідні для ухвалення рішення.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Іпотекодержатель
набуває предмет іпотеки у власність за
вартістю, визначеною на момент такого
набуття на підставі оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності.

Зазначення початкової ціни предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
є обов'язковим у рішенні суду у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.39
Закону України «Про іпотеку»).

Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» встановлено, що
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

Згідно з визначенням, наведеним у
державних будівельних нормах ДБН
В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні
положення» житлове приміщення -
опалюване приміщення, розташоване у
надземному поверсі, призначене для
цілорічного проживання і яке
відповідає санітарно-епідеміологічним
вимогам щодо мікроклімату і
повітряного середовища, природного
освітлення, допустимих рівнів
нормованих параметрів відносно шуму,
вібрації, ультразвуку та інфразвуку,
електричних та електромагнітних полів
та іонізуючого випромінювання.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України, від 12.06.2009, № 2 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
зазначено, що суддя вправі відмовити у
відкритті провадження у справі лише з
підстав, передбачених законом. Не
допускається відмова у відкритті
провадження у справі з мотивів
недоведеності заявленої вимоги,
відсутності доказів, пропуску позовної
давності та інших не передбачених
законом підстав.

Подання доказів можливе на наступних
стадіях цивільного процесу, тому суд не
вправі через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

Якщо при дослідженні письмових доказів
особою, яка бере участь у справі, буде
подана заява про те, що доданий до
справи або поданий іншою особою для
ознайомлення документ викликає сумнів
з приводу його достовірності або є
фальшивим, особа, яка подала цей
документ, може відповідно до частини
другої статті 185 ЦПК просити суд
виключити його з числа доказів і
розглядати справу на підставі інших
доказів. При відсутності з її боку
таких процесуальних дій, особа, яка
подала заяву, має згідно із загальними
правилами доказування (стаття 60 ЦПК)
подати відповідні докази, що
спростовують значення відомостей
оспорюваного документа і могли бути
підставою неприйняття його до уваги
під час оцінки доказів. У разі
необхідності за клопотанням особи, яка
зробила таку заяву, суд відповідно до
правил частини четвертої статті 10 ЦПК
сприяє їй у збиранні цих доказів
(призначає експертизу, витребовує
інформацію від особи, за іменем якої
видано документ, оголошує перерву або
відкладає розгляд справи, якщо це
потрібно, тощо).

Як вбачається з позовної заяви та
доданих до неї матеріалів, вони
відповідають вимогам законодавства
щодо форми та змісту позовної заяви. На
копіях документів, доданих до позову,
міститься підпис представника
юридичної особи та відбиток печатки
ПАТ «Енергобанк». Із змісту
довіреності вбачається, що Ткач Ф.Д.
уповноважений ПАТ «Енергобанк» в особі
голови Правління Вольської А.Д., яка діє
на підставі статуту, зокрема,
представляти інтереси банку в судах
загальної юрисдикції, господарських,
адміністративних, третейських, інших
спеціалізованих судах, з усіма правами,
що надані законом позивачеві (а.с. 53).

Відповідно до п.1.2 договору іпотеки від
09 липня 2008 року, укладеного між
акціонерним банком «Енергобанк» та
ОСОБА_2 предметом іпотеки є складські
приміщення літ.В, загальною площею 38,7
кв.м., що знаходяться за адресою:
Закарпатська обл., м.Ужгород,
вул.Перемоги, 6 (а.с. 9-12), які відповідно
до ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки.
Основні положення» не є житловим
майном, тому вимога судді щодо
необхідності обґрунтування позовних
вимог з урахуванням вимог Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» є безпідставною.

За таких обставин, ухвала судді
Ужгородського міськрайонного суду від
14 липня 2014 року, підлягає скасуванню, а
питання про відкриття провадження у
справі передачі до суду першої
інстанції на новий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись п.4 ч.2
ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Ткача Федора
Григоровича, що діє від імені
Публічного акціонерного товариства
«Енергобанк», задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 14 липня 2014 року скасувати і
передати питанння на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Готра Т.Ю. Боднар
О.В. Джуга С.Д.