АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8053/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Лукінова К. С. Доповідач - Глущенко
Н.Г. Категорія 19/27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

5 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря -
Біленької О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного
акціонерного товариства

комерційного банку
«Приватбанк»

на рішення Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
змінити рішення Покровського
районного суду Дніпропетровської
області від 30.07.2014 року в частині
відмови у стягненні штрафів та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення цих позовних вимог,
посилаючись на те, що воно є незаконним
та необґрунтованим, оскільки ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права / а. с. 73-76 /.

Зазначеним рішенням від 30.07.2014 року
позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» -
задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
Генеральною угодою про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до Умов і Правил надання
продукту кредитних карт від 14.08.2012 року
без номеру в сумі 18401,37 грн., де; 12384,63
грн. - заборгованість за кредитом; 944,34
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 5072,40 грн. - штраф
згідно п. 2.2 Генеральної угоди.

Також, судом стягнено з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові
витрати в розмірі 243,60 грн. / а. с. 70-71/.

Додатковим рішенням Покровського
районного суду Дніпропетровської
області від 22.09.2014 року відмовлено ПАТ
КБ «Приватбанк» в його позовних
вимогах до ОСОБА_2 про стягнення
штрафів: 500 грн. - фіксована частина та
920,07 грн. - процентна складова / а. с.86 /.

Судом встановлено, що відповідно
до укладеної Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до Умов і Правил надання
продукту кредитних карт від 14.08.2012 року
без номеру (далі Генеральна угода), -
ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 20325,02
грн., у виді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку на споживчі
цілі, на срок 24 місяці, тобто з 14.08.2012
року по 31.08.2014 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку по
кредиту.

Відповідно до п. 2.1. умов договору
погашення заборгованості здійснюється
позичальником в період з « 1» до « 25»
числа кожного місяця, шляхом надання
банку щомісячного платежу в розмірі
1017,06 грн. / а. с. 4, 5, 6-29 /.

В порушення умов Генеральної угоди
відповідачка зобов'язання, за вказаною
угодою, належним чином не виконала, у
зв'язку з чим, станом на 11.02.2014 року,
утворилася заборгованість в розмірі
19821,44 грн., яка складається з: 12384,63 грн. -
заборгованість за кредитом; 944,34 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 5072,40 грн. - штраф
згідно п. 2.2 Генеральної угоди, а також
штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та
правил надання банківських послуг: 500
грн. - штраф (фіксована частина); 920,07 грн.
- штраф (процентна складова), яку
позивач і просив суд стягнути з
відповідачки та судові витрати в
розмірі 243,60 грн. / а. с. 1-3 /.

За таких обставин, та виходячи з
доказів по справі, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що, в силу ст.ст.
525,526,530,549,1050,1054 ЦК України та умов
Генеральної угоди, позовні вимоги
банку підлягають частковому
задоволенню, тобто в частині стягнення
12384,63 грн. - заборгованості за кредитом;
944,34 грн. - заборгованості по процентам
за користування кредитом та 5072,40 грн. -
штрафу згідно п. 2.2 Генеральної угоди.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідачки на користь позивача
штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та
Правил надання банківських послуг,
тобто 500 грн. - штрафу (фіксована
частина) та 920,07 грн. - штрафу (процентна
складова), то суд першої інстанції
відмовив банку в цих вимогах, оскільки,
на його думку, це є подвійною
цивільно-правовою відповідальність
одного і того ж виду за одне й те саме
порушення, що суперечить ч. 1 ст. 61
Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК
України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував прав
і обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах
справи, суд першої інстанції дійшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в
силу ст.ст. 509,525,526,530,549,1050,1054 ЦК України,
ст. 61 Конституції України та умов
Генеральної угоди.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи позивача не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права та умов кредитного договору.

Відповідно ж до ст. 212 ПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що штрафи (фіксована
частина та процентна складова) не є
подвійною цівільно-правовою
відповідальність, оскільки вони
передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил
надання банківських послуг і є
відмінними від штрафу, що передбачений
п.2.2. Генеральної угоди, - не можуть бути
прийняті до уваги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
між банком та відповідачкою було
укладено 14.08.2012 року Договір про
надання банківських послуг, що є таким
разом з заявою про приєднання до Умов і
Правил надання банківських послуг,
Пам'яткою клієнта, Умовами і Правил
надання банківських послуг, Тарифами
банку та Генеральною угодою / а. с.4-29 /.

Пунктом 2.2 Генеральної угоди
передбачено, що згідно ст. ст. 212,611,651 ЦК
України при порушенні позичальником
строків погашення заборгованості,
вказаних в цій Генеральній Угоді,
Умовах і Правилах, більше чим на 31 день,
по зобов'язанням строк яких наступив,
сторони погодили, що строк повернення
кредиту вважається 32-й день з моменту
виникнення порушення. Заборгованість
по кредиту, починаючи з 32-го дня
порушення, вважається простроченою.
Позичальник сплачує банку штраф в
розмірі 5072,40 грн.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил -
при порушенні клієнтом строків
платежів по будь якому із грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором, більше чим на 30 днів клієнт
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 5500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по
кредитним картам, відкритим у валюті USD)
плюс 5% суми заборгованості по
кредитному ліміту з урахуванням
нарахованих і прострочених процентів і
комісій. Штраф сплачується на окремому
рахунку і підлягає оплаті в першу
чергу.

Отже, виходячи з умов укладеного
між сторонами договору та змісту п.2.2
Генеральної угоди і п. 2.1.1.7.6. Умов та
Правил, - суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про стягнення
з відповідачки штрафу в розмірі 5072,40
грн. (по п.2.2 Генеральної угоди) та
відмовив у стягненні 500 грн. - штрафу
(фіксована частина) та 920,07 грн. - штрафу
(процентна складова) (на підставі п.
2.1.1.7.6. Умов та Правил), оскільки це є
подвійною відповідальність, що
недопустимо в силу ст. 61 Конституції
України та ч. 3 ст. 530 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції та встановлені ним
обставини.

Справа розглянута судом першої
інстанції у відповідності з вимогами
ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
наданих сторонами.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції та встановлені ним
обставини.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2014 року, в оскаржуваній частині, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: