пр. № 6/759/659/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року суддя Святошинського
районного суду м.Києва Петренко Н.О.
розглянувши подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України гр. ОСОБА_1

встановив:

На виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ
в м. Києві знаходиться виконавче
провадження № 18056950 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., аліментів в
розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з
08.01.2009р. і до досягнення дитиною
повноліття.

Старший державний виконавець ВДВС
Святошинського РУЮ м. Києва звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України до виконання ним своїх
майнових зобов'язань, оскільки гр.
ОСОБА_1 ухиляється від сплати
аліментів, рішення суду не виконує, у
зв'язку з чим виникла заборгованість по
сплаті аліментів, яка станом на 11.06.2014р.
становить 13 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні подання слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до норм Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
не лише своєчасно і повно, але й
неупереджено, а також використовувати
надані йому права у точній
відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21.01.1994 р. «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» регулює порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв'язання спорів в цій сфері.

Разом з тим, суд не вбачає, що невжиття
заходів у вигляді тимчасового
обмеження права виїзду за межі України
боржника ОСОБА_1 може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Враховуючи викладене, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, суд-

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України гр. ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: