Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2685/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Адаменко І.М.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої
судді: Авраменко Т.М.,

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В.,

при
секретарі: Крисановій Ю.О.

за участю позивача

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 26
серпня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди .

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди .

Зазначала, що як фізична особа
підприємець вона 06 березня 2012 року в
АДРЕСА_1 передала відповідачу на
реалізацію товар, який складається з 76
предметів бувшого у використанні
одягу, на суму 1623 грн., що
підтверджується розпискою. Відповідач
свої зобов'язання не виконала, ні товар,
ні кошти не повернула.

Просила суд стягнути з
відповідача на її користь вартість
переданого їй товару з індексом
інфляції в сумі 2333 грн. та на
відшкодування моральної шкоди 1000 грн.,
а також судові витрати.

Рішенням Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 26
серпня 2014 року позов про стягнення
вартості товару задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 1623
грн., судовий збір 243 грн.60 коп. та
витрати на проїзд 72 грн.96. В позові про
стягнення інфляційних втрат та
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду в
частині відмови в задоволенні її
позовних вимог та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову про
стягнення суму вартості товару з
урахуванням інфляційних втрат 2840 грн.
на час подання апеляційної скарги та
відшкодування моральної шкоди.
Посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

В засіданні апеляційного суду
позивач підтримала доводи апеляційної
скарги. Відповідач ОСОБА_3 про час та
місце розгляду справи повідомлена 30
жовтня 2014 року смс-повідомленням
(а.с.107), судова повістка направлена
відповідачу за відомим суду місцем її
проживання повернулася без вручення з
відміткою, що адресат за зазначеною
адресою не проживає (а.с.105,109-110), тому
відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України
судова повістка вважається
доставленою.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні, однак зазначеним
вимогам рішення суду першої інстанції
в частині вирішення позовних вимог про
стягнення з відповідача суми боргу з
урахуванням інфляційних втрат не
відповідає.

Як встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи,
зокрема поясненнями сторін, розпискою
(а.с.9), 06 березня 2012 року між сторонами
укладено договір купівлі-продажу
бувшого у використанні одягу на суму 1623
грн. з відстроченням платежу на
невизначений строк. Відповідач
визнала, що гроші за товар вона не
повернула до цього часу. Рішенням суду
вартість товару в сумі 1623 грн. стягнуто
з відповідача на користь позивача і в
цій частині рішення суду не
оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні позову
про стягнення з відповідача суми боргу
з урахуванням інфляційних втрат, суд
виходив з того, що позивач не довела
належними та допустимими доказами
індексацію боргу, проте погодитися з
таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст.530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк. Якщо строк
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає з
договору або актів цивільного
законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що
в листопаді 2012 року позивач звернулася
з заявою до міліції, в якій просила
встановити особу та притягнути до
відповідальності ОСОБА_3, яка півроку
не повідомляє про своє
місцезнаходження та не повертає їй ні
взяті речі, ні кошти (а.с.6). даючи
пояснення в міліції, ОСОБА_3 пообіцяла
повернути кошти до 20 лютого 2013 року
(а.с.7).

Договір купівлі-продажу є грошовим
зобов'язанням, за яким покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК
України в разі порушення грошового
зобов'язання боржник, який прострочив
його виконання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

За змістом цієї норми закону
нарахування інфляційних втрат на суму
боргу входять до складу грошового
зобов'язання і є особливою мірою
відповідальності боржника за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на повернення боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, оскільки відповідач на її
вимогу повернути кошти, не повернула
їх до цього часу.

Розрахунок суми боргу з врахуванням
індексу інфляції обчислюється шляхом
множення суми боргу на момент її
виникнення на сукупний індекс інфляції
за період прострочення виплати
заборгованості.

Доводи позивача про перерахунок
суми боргу відповідно до долара США є
безпідставними, оскільки чинним
законодавством це не передбачено.

Річний індекс інфляції становить:
за 2012 рік 99,8, за 2013 рік - 100,5, індекс
інфляції за період січень - жовтень 2014
року - 119 (а.с.11-113), тому інфляційні
втрати за 2013 рік складають 8 грн. 11 коп.
(1623 х 1.005 =1631.11-1623) , за січень-жовтень 2014
року 308 грн.37 коп. (1623 х на 1.19 = 1931.37-1623),
всього 316 грн. 48 коп. (8.11 + 308.37).

Неправильне застосування судом
норм матеріального і процесуального
права призвело до неправильного
вирішення спору щодо стягнення
інфляційних втрат, що відповідно до
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції в цій частині позову з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову та стягнення на
користь позивача інфляційних втрат в
сумі 316 грн. 48 коп.

Позов про відшкодування моральної
шкоди позивачка обґрунтовувала тим, що
внаслідок невиконання умов договору
відповідачем, вона зазнала моральних
страждань, витратила час, фінанси та
докладала фізичних зусиль на пошук
відповідача та звернення до суду.

Загальні положення про
відшкодування моральної шкоди
закріплені в ст.ст.23,1167 ЦК України.
Разом з тим, згідно діючого
законодавства особа несе
відповідальність за заподіяну
моральну шкоду у випадках, коли право
на її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або випливає з її положень, або
закріплене законодавством, яке
встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Суд дійшов правильного і
обґрунтованого висновку, що правові
підстави для задоволення вимог
позивачки про відшкодування моральної
шкоди відсутні, оскільки такий вид
цивільної відповідальності не
передбачений ні умовами укладеного між
сторонами договору купівлі-продажу, ні
законом, який регулює спірні договірні
правовідносини. Доводи апеляційної
скарги такого висновку суду не
спростовують.

В суді першої інстанції питання
про відвід судді вирішено відповідно
до чинного процесуального
законодавства.

Доводи апеляційної скарги про
притягнення відповідача до
кримінальної відповідальності та
визнання позивача потерпілою від
шахрайства особою не розглядаються,
оскільки такі вимоги не є предметом
розгляду у порядку цивільного
судочинства.

Ухвалення апеляційним судом
нового рішення в частині позовних
вимог не призвело до зміни судового
збору, оскільки рішенням суду першої
інстанції за вирішення майнового
спору повернуто всю суму сплаченого
судового збору, а позов про
відшкодування моральної шкоди судом
першої інстанції вирішено правильно і
апеляційна скарга в цій частині
відхиляється, тому підстави для
повернення судового збору за вирішення
немайнового спору відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314,ст.316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково .

Скасувати рішення
Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 26 серпня
2014 року в частині відмови в позові про
стягнення інфляційних втрат.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення інфляційних втрат
задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 інфляційні втрати в сумі 316 грн.48
коп.

Рішення суду в частині відмови
в позові про відшкодування моральної
шкоди залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

судді: