Справа № 201/1514/14-ц
Провадження № 2/201/829/2014р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014р.
Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого -
судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі -
Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (3-ті особи -
Жовтневий відділ державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції,
Красногвардійський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції) про виключення з
актового запису про народження
дитини даних про батька дитини,

В С Т А Н О В И В :

03.02.2014р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом (3-ті особи - Жовтневий відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції,
Красногвардійський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції) про виключення з
актового запису про народження
дитини даних про батька дитини (а.с. №
2-5).

Позивач у позовній заяві, а також в
ході судового розгляду, як сам позивач,
так і його представник - ОСОБА_3 (діє за
дорученням від 14.11.2013р.) в обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що вони
з відповідачкою з червня 2005р. по
червень 2010р. проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу, при цьому
особисті стосунки з відповідачкою
підтримували з початку 2004р. За час
спільних стосунків у них народилося 2
дитини - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також, з
ними проживав і син відповідачки від
попередніх стосунків - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3. 27.03.2007р., після народження
ІНФОРМАЦІЯ_2. доньки ОСОБА_5, він дійсно
виявив бажання, що б його записали
батьком всіх дітей відповідачки,
оскільки збирався жити з нею однією
сім'єю. При цьому, він вважав себе
батьком тільки ОСОБА_4, до речі, хлопчик
його таким і вважав. Що, стосується
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, то дійсно, станом
на 27.03.2007р. позивач був обізнаний, що це
не його дитина, між тим бажав, щоб усі
троє дітей були на його прізвищі
«ОСОБА_1» та по-батькові були
«ОСОБА_6». Це він робив свідомо, щоб у
дітей не виникало зайвих питань щодо
своїх батьків та рідства між собою.
Позивач також суду повідомив, що
пізніше у 2009році дізнався від
відповідачки, яка будучи на підпитку,
виказала йому, що він не є батьком
ОСОБА_4. Декілька років він нічого з цим
не робив, бо вони проживали однією
родиною та мали спільну доньку. На
сьогоднішній день стосунки між ними
зіпсовані остаточно, вони в судовому
порядку вирішують питання щодо
стягнення аліментів та визначення
місця проживання доньки ОСОБА_5, тому
він вирішив і в питаннях свого
формального батьківства відносно
синів, поставити всі крапки та
повернути становище, що існувало в
документах про народження хлопців до
27.03.2007р. Позивач та його представник
просили задовольнити позовні вимоги
та виключити з актових записів про
народження ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 даних про ОСОБА_1, як про
батька цих дітей.

Відповідачка - ОСОБА_2 - позовні вимоги
визнала лише частково. Так, письмовою
заявою від 27.03.2014р. (а.с. № 48, 49) та в ході
судового засідання відповідачка
підтвердила той факт, що позивач не є
біологічним батьком ні ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, між тим, вона заперечувала
проти виключення відомостей про
позивача, як про їх батька, оскільки,
по-перше, це порушує права дітей, які
понад 7 років живуть з такими анкетними
даними та свідоцтвами, по-друге,
позивач за власними заявами погодився,
щоб саме його записали батьком обох її
синів від попередніх стосунків з
іншими чоловіками, та зробив це у
подарунок після народження
ІНФОРМАЦІЯ_2. їх спільної дитини -
доньки ОСОБА_5. На час оформлення
відповідних документів на синів,
позивачу прекрасно було відомо, що їх
батьками є інші чоловіки, з якими у
відповідачки не склалися особисті
стосунки в різні періоди її життя.
Просила в задоволені позовних вимог
відмовити, оскільки задоволення
позовних вимог призведе до порушення
прав двох малолітніх синів та
психологічної травми дітей.

Представники 3-тіх осіб - Жовтневого
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції,
Красногвардійського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - в судове
засідання не з'явилися, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином, в справах є відповідні розписки
(а.с. № 100, 102, 108, 109). Своїми листами 3-ті
особи неодноразово просили суд
розглянути справу за відсутності їх
представників (а.с. № 101, 103, 114, 116).

Ухвалою суду від 07.07.2014р., винесеною без
виходу до нарадчої кімнати, було
вирішено слухати справу без участі
представників обох 3-х осіб ( а.с. № 110-112).

Попереднє судове засідання по справі
проведено 27.05.2014р. (а.с. № 92-94).

Заява позивача від 25.04.2014р. про
забезпечення доказів, а саме
направлення певних запитів та допит
свідка ОСОБА_7 була задоволена ухвалою
від 27.04.2014р. та під час судового
засідання 05.11.2014р. (а.с. № 71-72, 73, 132-133).

Від відклику в судове засідання
свідка з боку відповідачки - ОСОБА_8 (а.с.
№ 97), відповідачка відмовилася під час
розгляду справи в судовому засіданні
05.11.2014р. (а.с. № 132-133), оскільки двічі не
змогла забезпечити явку свідка до
суду.

Від призначення по справі судової
генетичної експертизи на предмет
встановлення походження ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 від позивача (а.с. № 5), ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3 в ході
судового розгляду справи відмовилися,
оскільки відповідачка заявою від
27.03.2014р. та в ході судового розгляду
визнала той факт, що ОСОБА_1 не є
біологічними батьком ні ОСОБА_6, ні
ОСОБА_4 (а.с. № 48, 49, 110-112, 132-133).

Суд, вислухав позивача та його
представника, відповідачку, вивчивши
матеріали справи, допитавши свідка
ОСОБА_7, вважає, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити
огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони
проживали без реєстрації шлюбу
однією сім'єю з січня 2006р. по червень
2010р.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину
- доньку ОСОБА_5, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. № 25-26, 129-131).

Від інших чоловіків у
відповідачки є два сина : ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження (а.с. № 6-10).

За положеннями ч. 2 ст. 6 СК
України обидва сина на час вирішення
судом спору є малолітніми.

Визначення походження
малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження від
батька за заявою жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою, а
саме заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від
27.03.2007р., відбувалося відповідно до
положень ст. 126 СК України (а.с. № 75-85).

Відповідно до ст. 136 СК України особа,
яка записана батьком дитини відповідно
до ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право
оспорити своє батьківство, пред'явивши
позов про виключення запису про нього
як батька з актового запису про
народження дитини.

Згідно ч. 6 ст. 136 СК України до вимоги
чоловіка про виключення запису про
нього як батька з актового запису про
народження дитини позовна давність не
застосовується.

Між тим, суд вважає, що в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити,
оскільки ч. 5 ст. 136 СК України чітко
встановила, що не має права оспорювати
батьківство особа, записана батьком
дитини, якщо в момент реєстрації себе
батьком дитини, вона знала, що не є її
батьком.

Що стосується, запису про батьківство
по відношенню до сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, то сам позивач в ході
судового розгляду справи визнав той
факт, що станом на 27.03.2007р. (вчинення
запису), він був обізнаний про те, що
не є батьком ОСОБА_6.

Отже, в цій частині позовних вимог суд
керується положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, яка встановила, що обставини
визнані стороною по справі не
підлягають доказуванню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
відносно виключення із актового запису
про народження ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 відомостей про позивача,
як про його батька, то і ці позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки судом досліджені докази, які
підтверджують той факт, що станом на
27.03.2007р. (вчинення запису), позивач так
само був обізнаний про те, що не є
батьком ОСОБА_4, як і у випадку з
ОСОБА_6.

Так, обставини періоду брачно-сімейних
стосунків сторін по справі, були
предметом розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини
(а.с. № 88, 89-90). У рішенні Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
19.11.2013р. по тексту, навіть у змісті
позовних вимог позивача, які він сам
викладає у позовній заяві, вказано, що
пред'являючи позов у липні 2013р., позивач
посилався на те, що з відповідачкою
вони проживали без реєстрації шлюбу з
січня 2006р. до червня 2010р.

Мотивувальна частина рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19.11.2013р. так само
містить встановлені судом при розгляді
справи обставини, що сторони проживали
без реєстрації шлюбу саме з січня 2006р.
до червня 2010р.

Безумовно, суд при розгляді дійсної
справи не може використовувати ці
обставини, з посиланням на ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, оскільки це рішення скасовано
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19.02.2014р.

Між тим, оцінювати ці докази в
сукупності з іншими письмовими
доказами, є всі підстави.

Отже, в своїй апеляційній скарзі на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19.11.2013р. ОСОБА_1
сам пише, що з ОСОБА_2 він проживав без
реєстрації шлюбу саме з січня 2006р. до
червня 2010р. (а.с. № 12).

Крім того, із рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19.02.2014р.
(а.с. № 89-90) вбачається, що при прийняті
рішення про скасування рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19.11.2013р.,
апеляційна інстанція виходила таки із
встановленого судом першої інстанції
періоду, коли сторони по справі
проживали без реєстрації шлюбу, а саме
з січня 2006р. до червня 2010р. Рішення суду
другої інстанції зводилося до
переоцінки доказів по справі і
не стосувалось скасування рішення
суду в частині встановлення періоду
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без
реєстрації шлюбу.

При розгляді Жовтневим районним судом
м. Дніпропетровська позовної заяви
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
трьох дітей, суд задовольняючи ці
вимоги, рішенням суду від 10.02.2014р.
встановив, що сторони проживали разом
без реєстрації шлюбу з січня 2006р. до
червня 2010р. (а.с. № 25-26, 129-131). Це рішення
суду ОСОБА_1 не оскаржувалося (до речі,
навіть з мотивів, помилково
встановлених, на його думку, обставин
щодо періоду проживання з ОСОБА_2
однією сім'єю) та набрало законної
сили 21.02.2014р.

Це рішення суду, відповідно до ч. 3 ст.61
ЦПК України має силу преюдиції при
розгляді дійсної цивільної справи у
визначенні періоду проживання ОСОБА_1
та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу.

Допитаний 05.11.2014р. в якості свідка,
товариш позивача - ОСОБА_7 (а.с. № 127-128,
132-133), з однієї сторони, точно не зміг
відновити у пам'яті рік, коли він
познайомив у себе на дні народження
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а з іншої сторони -
суду повідомив, що у березні 2007р.
позивач розповів йому, що разом з
реєстрацією рідної доньки ОСОБА_5, він
записав на себе і синів ОСОБА_2.

З огляду на встановлені вище
обставини, суд приходить до висновку,
що станом на 27.03.2007р. позивач був
обізнаний про те, що не є батьком і
ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1,
оскільки разом із відповідачкою став
проживати без реєстрації шлюбу тільки
з січня 2006р.

Посилання ОСОБА_1 по тексту свого
дійсного позову та пояснення в ході
судового розгляду справи про те, що він
став проживати з відповідачкою, як
чоловік та жінка ще в червні 2005р., та що
тільки у 2009 році від відповідачки
випадково дізнався про те, що не є
біологічним батьком ОСОБА_4, суд оцінує
критично, та розцінює як бажання
отримати бажане рішення про
задоволення своїх позовних вимог,
оскільки ніякими іншими доказами
вони не підтверджені.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що в задоволені позовних вимог ОСОБА_1
про виключення з актового запису
про народження ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 даних про позивача, як
про батька дітей, слід відмовити.

Рішення суд відповідає загальним
засадам регулювання сімейних відносин,
та відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України
винесено з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини, у даному
випадку двох малолітніх синів
відповідачки.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у
зв'язку із відмовою у задоволені
позовних вимог, суд не находить підстав
для повернення позивачу за рахунок
відповідачки понесених ним судових
витрат.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 6, 7, 136 СК України, ст.
ст. 8, 10, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд , -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 (3-ті особи - Жовтневий відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції,
Красногвардійський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції) про виключення з
актового запису про народження
ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3
даних про ОСОБА_1, як про батька дітей
- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів.

Суддя :

Н.В.Ткаченко