Справа № 594/989/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

Борщівський районний суд
Тернопільської області

у складі: головуючого
Зушман Г. І.

з участю секретаря
Кушнір Т.І.

представника позивача
Лисенко Т.М.

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Борщеві
цивільну справу за позовом відкритого
акціонерного товариства
"Тернопільобленерго" в особі
Борщівського району електромереж до
ОСОБА_3 про визнання договору
укладеним, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ВАТ «Тернопільобленерго» в
особі Борщівського РЕМ в серпні 2014 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про зобов'язання укласти договір про
користування електричною енергією,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між
товариством та відповідачкою як
споживачем склались цивільно-правові
відносини на підставі фактичного
отримання послуг з енергопостачання.
На адресу відповідачки 06.06.2014 року
позивачем надіслано проект договору
про користування електричною енергією
№ 14295 від 06.06.2014 року, однак,
відповідачка відмовилася укласти
договір на умовах енергопостачальника
та запропонувала укласти договір на
своїх умовах, які змінюють умови
типового договору та суперечать
Правилам користування електричною
енергією для населення, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1357 від 26.07.1999 року (далі ПКЕЕн).
Оскільки в процесі переговорів сторони
не досягли згоди щодо умов договору,
позивач просив суд зобов»язати
відповідачку укласти з ним договір про
користування електричною енергією в
його редакції, розробленій на основі
Типового договору про користування
електроенергією у відповідності до
ПКЕЕн.

В процесі судового розгляду справи
позивач уточнив свої вимоги та просить
суд з тих же підстав визнати укладеним
договір про користування електричною
енергією № 14295 від 06.06.2014 року між ВАТ
«Тернопільобленерго» Борщівським РЕМ
та відповідачкою ОСОБА_3 на викладених
умовах позивача у відповідності до п.3
ПКЕЕн.

Відповідачка подала письмові
заперечення на позов, в яких просить
відхилити вимоги позивача в повному
обсязі, вказала, що не погоджується з
умовами договору про користування
електричною енергією, запропонованими
позивачем, що виклала у протоколі
розбіжностей, які не стосуються умов,
які є обов»язковими для сторін
відповідно до Типового договору.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримала та просить їх задовольнити
з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідачки в судовому
засіданні позов не визнав, просить у
його задоволенні відмовити з підстав,
викладених у письмовому запереченні.

Під час розгляду справи в судовому
засіданні суд встановив такі
обставини.

Відповідачка ОСОБА_3 являється
власницею 1/7 частини домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1.

31 грудня 2013 року ОСОБА_3 за згодою інших
співвласників домоволодіння
звернулася до Борщівського РЕМ із
заявою про укладення договору про
користування електричною енергією по
особовому рахунку № НОМЕР_2 у зв»язку
зі смертю попереднього абонента та
співвласника будинковолодіння ОСОБА_4

Однак, сторони тривалий час не можуть
досягти згоди щодо умов договору.

На час розгляду справи між сторонами
склалися цивільно-правові відносини на
підставі фактичного отримання послуг з
енергопостачання, оскільки попередній
договір про користування електричною
енергією по особовому рахунку НОМЕР_2
був укладений з матір»ю відповідачки
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Борщівський РЕМ 06.06.2014 року листом за №
1882 направив на адресу ОСОБА_3 проект
договору про користування електричною
енергією № 14295 від 06.06.2014 року (далі
договір № 14295).

У відповідь ОСОБА_3 27.06.2014 року
направила на адресу Борщівського РЕМ
протокол розбіжностей до договору №
14295 .

В протоколі розбіжностей ОСОБА_3
висловила свою незгоду з п.п. 1, 4, 11.9 та 16
договору та запропонувала свою
редакцію.

Так, відповідно до умов договору № 14295,
запропонованого позивачем, п.п.1, 4, 11.9 та
16 викладені в слідуючій редакції:

- п.1. За цим договором
Енергопостачальник бере на себе
зобов»язання надійно постачати
Споживачеві електричну енергію у
необхідних йому обсягах відповідно до
потужності 2,2 кВт електроустановок
Споживача з гарантованим рівнем
надійності, безпеки і якості, а
Споживач зобов»язується оплачувати
одержану електричну енергію за
обумовленими тарифами (цінами) у
терміни, передбачені цим договором;

- п.4. Встановлені запобіжники чи
запобіжні автомати типу ВА 2001-1 на
напругу 220 В, струм 16 А;

- п.11 ч.9. Споживач електричної енергії
зобов»язується забезпечувати доступ
представникам Енергопостачальника,
які пред»явили свої службові
посвідчення, до квартири або іншого
об»єкта, для обстеження приладу обліку,
електроустановок та електропроводки;

- п.16. Оплата за електричну енергію
здійснюється відповідно до показань
приладу обліку щомісячно за тарифами,
визначеними НКРЕ України, шляхом
сплати коштів на поточний рахунок зі
спеціальним режимом використання до 20
числа кожного місяця або в термін,
зазначений у платіжному документі.

Згідно протоколу розбіжностей
відповідачка ОСОБА_3 запропонувала п.п.
1, 4, 11.9, 16 договору № 14295 викласти в
слідкуючій редакції :

- п.1. За цим договором
Енергопостачальник бере на себе
зобов»язання надійно постачати
Споживачеві електричну енергію у
необхідних йому обсягах відповідно до
потужності 6,5 кВт електроустановок
Споживача з гарантованим рівнем
надійності, безпеки і якості, а
Споживач зобов»язується оплачувати
одержану електричну енергію за
обумовленими тарифами (цінами) у
терміни, передбачені цим договором;

- п.4. Встановлені запобіжники чи
запобіжні автомати типу ВА 2001-1 на
напругу 220 В, струм 32 А;

- п.11 ч.9. Споживач електричної енергії
зобов»язується забезпечувати доступ
представникам Енергопостачальника,
які пред»явили свої службові
посвідчення, до межі розподілу, для
обстеження приладу обліку та
електропроводки;

- п.16. Оплата за електричну енергію
здійснюється відповідно до показань
приладу обліку щомісячно за тарифами,
визначеними НКРЕ України, до 15 числа
кожного місяця (при умові знімання
показника енергопостачальником до 5
числа) або протягом десяти днів після
отримання платіжного повідомлення.

Позивач не погодився з умовами
договору, запропонованими
відповідачкою в протоколі
розбіжностей та звернувся з позовом до
суду, в якому після зміни та уточнення
позовних вимог просить визнати
укладеним договір про користування
електричною енергією № 14295 від 06.06.2014
року між ВАТ «Тернопільобленерго»
Борщівським РЕМ та відповідачкою
ОСОБА_3 на викладених умовах позивача у
відповідності до п.3 ПКЕЕн.

Заслухавши сторони, дослідивши та
оцінивши докази по справі, суд вважає,
що уточнені позовні вимоги підлягають
до задоволення, визодячи з наступного.

Відносини з приводу укладання договору
на постачання електричної енергії та
відносини з приводу її споживання
населенням регулюються Законом
України «Про електроенергетику»,
Правилами користування електричною
енергією для населення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1999 року № 1357 (ПКЕЕн).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України). Інші випадки визнання
договору укладеним зазначені у ст. ст.
642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

За змістом ст. ст. 6, 627, ЦК України
свобода договору полягає в праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК
України при укладенні договору, виборі
контрагентів, визначенні умов договору
сторони не можуть діяти всупереч
положенням цього Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 26 Закону України «Про
електроенергетику» передбачено, що
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов 'язаний додержуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.

Відповідно до ст. 633 ЦК України
публічним є договір, в якому одна
сторона - підприємець взяла на себе
обов'язок здійснювати продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до неї звернеться.

Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства
можуть бути встановлені правила, які є
обов'язковими для сторін при укладенні
і виконанні публічного договору.

Такі правила можуть мати форму типових
договорів. Типові форми договорів
забезпечують однакове оформлення
договірних відносин.

Кабінет Міністрів України,
уповноважені ним органи виконавчої
влади можуть рекомендувати суб'єктам
господарювання орієнтовні умови
господарських договорів (примірні
договори), а у визначених законом
випадках - затверджувати типові
договори.

Згідно з пунктом 3 ПКЕЕн споживання
електричної енергії здійснюється на
підставі договору про користування
електричною енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією
(додаток 1) і укладається на три роки.

Тобто, договір про надання послуг з
постачання електричної енергії є
публічним договором, який підлягає
укладенню із споживачем згідно із
Типовим договором, що розробляється
енергопостачальником.

Форма та зміст (умови) типового
договору про користування електричною
енергією викладені в додатку 1 до ПКЕЕн.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику», п.3 ПКЕЕн
убачається, що умови типового договору,
що набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Аналізуючи Типовий договір про
користування електричною енергією, що
передбачений п.3 та є додатком 1 ПКЕЕн , а
також умови договору про користування
електричною енергією від 06.06.2014 року №
14295, запропоновані позивачем, проект
якого позивачем додано до матеріалів
справи, суд вважає, що розбіжності,
вказані відповідачкою до п.п. 1, 4, 16
договору № 14295 не відносяться до умов,
що є обов»язковими для сторін.

Так, відповідно до п.4 ПКЕЕн, величина
потужності визначається виходячи з
потужності наявних у споживача
струмоприймачів. При цьому загальна
потужність не може бути вищою за
потужність, передбачену технічними
умовами чи технічними
характеристиками електромережі
споживача. Споживач може внести
пропозиції щодо зміни зазначеної у
договорі величини електричної
потужності. У разі відмови
енергопостачальник надає споживачеві
обґрунтовану письмову відповідь.
Відповідно, від величини потужності
залежать тип запобіжників чи
запобіжних автоматів, показник напруги
та струму.

Як бачається з договору про
користування електричною енергією №
14295 від 16.09.2013 року, укладеного
позивачем з попереднім споживачем -
померлою ОСОБА_4, п.п. 1 та 4 договору було
передбачено постачати споживачу
електричну енергію відповідно до
потужності 2,2 кВт, встановлені
запобіжні автомати типу АВ-2001 на
напругу 220В, струм 10 А.

З огляду на наведене суд вважає, що
позивач, пропонуючи відповідачці
визначити в п.1 та в п.4 договору № 14295
постачання електричної енергії на тих
же умовах, відповідно до потужності 2,2
кВт та відповідно визначаючи тип
запобіжного автомату на напругу 220В,
струм 10А, діє відповідно до вимог ПКЕЕн.
При цьому відповідачка не позбавлена
можливості звернутися до позивача у
встановленому порядку щодо зміни
зазначеної у договорі величини
електричної потужності.

Відповідно до п.20 ПКЕЕн розрахунковим
періодом для встановлення розміру
оплати спожитої електричної енергії є
календарний місяць. Плата за спожиту
протягом розрахункового періоду
електричну енергію вноситься не
пізніше 10 числа наступного місяця, якщо
договором не встановлено іншого
терміну. А тому терміни оплати за
спожиту електричну енергію,
запропоновані позивачем в п.16 Договору
№ 14295 також відповідають вимогам ПКЕЕн
і не порушують прав відповідачки.

Умовами ч.9 п.11 Типового договору про
користування електричною енергією
встановлено обов»язок Споживача
забезпечувати доступ представникам
Енергопостачальника, які пред»явили
свої службові посвідчення, до квартири
або іншого об»єкта для обстеження
приладу обліку, електроустановок та
електропроводки. В такій же редакції ч.9
п.11 викладено позивачем, що не порушує
прав відповідачки, оскільки в даному
випадку не йдеться про незаконне
проникнення до житла. Редакція ч.9 п.11
Договору № 14295, запропонована
відповідачкою в протоколі
розбіжностей не відповідає
обов»язковим умовам Типового договору,
тому не може бути прийнята до уваги.

Проаналізувавши доданий позивачем до
матеріалів справи Договір № 14295 від
06.06.2014 року, який запропоновано укласти
відповідачці, суд вважає, що його умови
повністю відповідають вимогам ПКЕЕн та
Типовому договору про користування
електричною енергією, а тому право
позивача на укладення спірного
договору підлягає захисту на підставі
п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання
договору укладеним на умовах,
передбачених ПКЕЕн.

За таких обставин позовні вимоги слід
задовольнити та визнати укладеним
договір № 14295 про користування
електричною енергією від 06 червня 2014
року між відкритим акціонерним
товариством "Тернопільобленерго"
Борщівський район електромереж та
ОСОБА_3 на викладених умовах позивача
відповідно до ПКЕЕн.

На підставі ст.ст.24-26 Закону України
"Про електроенергетику", Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357,
ст.ст.3,4,6,15,16,20,203,208,626-628,630,633, 638,714 ЦК
України та керуючись ст.ст.4,10,11,60,212,213
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати укладеним договір № 14295
про користування електричною енергією
від 06 червня 2014 року між відкритим
акціонерним товариством
«Тернопільобленерго» Борщівський
район електромереж та ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1,
судовий збір у сумі 243,60 грн.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня його
проголошення через Борщівський
районний суд до апеляційного суду
Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Зушман Г. І.