Номер провадження: 22-ц/785/8533/14
Головуючий у першій інстанції Поліщук
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Кварталової
А.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи на стороні позивача - Громадська
організація «Комітет захисту прав
мінорітарних акціонерів ЗАТ «Полярна
Зірка», про відшкодування моральної
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 19 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

20.12.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа на
стороні позивача - ГО «Комітет захисту
прав міноритарних акціонерів ЗАТ
«Полярна зірка» про відшкодування
моральної шкоди та просила суд визнати
незаконними дії ОСОБА_3 щодо продажу
майна АТЗТ «Полярна зірка»,
неотримання Товариством коштів за
продаж даного майна, доведення
Товариства до банкротства і просила
стягнути з нього на її користь моральну
шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Позов обґрунтувала тим, що вона
працювала на виробництві морозива 35
років, спочатку в Одеському міському
холодильнику, а потім в ЗАТ (АТЗТ)
«Полярна Зірка» з вересня 1986 року по 28
січня 1997 року, що підтверджується
копією трудової книжки.

У 1994 році відбулась приватизація
підприємства і працівники стали
акціонерами простих іменних акцій, в
тому числі нею було придбано 21 одиницю
іменних акцій відповідно до
сертифіката серії А № 090 від 25.12.2003 року
на 21 штуку цінних паперів. Усім
працівникам мали виплачуватись
девіденти, проте вони виплачувались
лише два рази.

Під час ліквідації підприємства вона
не отримала грошової компенсації, хоча
мала на це право, у зв'язку з наявністю у
неї іменних акції.

За рішенням Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України АС
№248 ш/98 від 11, 15 березня 1999 року по
справі за позовом представників за
довіреністю ЗАТ «Полярна Зірка» -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до фірми «RIAL Q4 LTD» про
стягнення 252 886,74 дол. США, було частково
задоволено позов Товариства та
стягнуто з фірми «RIAL Q4 LTD» на користь
ЗАТ «Полярна Зірка» 242 212,19 дол. США, які
за період з 01.01.1998 року по 01.01.2003 року на
рахунок товариства не надходили.

Між тим, в мережі Інтернет на сайті
Американської корпорації «Unuversal Bisiness
Ventures» була розміщена інформація
стосовно отримання грошових коштів у
сумі 460 000,00 дол. США АТЗТ «Полярна
Зірка» на виконання рішення
Міжнародного комерційного суду від 11,15
березня 1999 року.

Однак, грошові кошти на рахунок або в
касу АТЗТ «Полярна Зірка» не поступили.
Не поступили грошові кошти і від
продажу майна Товариства, яке було
відчужено за заниженою вартістю.

Незаконні дії генерального директора
АТЗТ «Полярна Зірка» - ОСОБА_3, який
протиправно не виконував свої посадові
обов'язки, призвели до зникнення
грошових коштів, які мали бути
направлені на погашення
заборгованості за дивідендами перед
міноритарними акціонерами Товариства,
та призвели в цілому до банкрутства
підприємства, у зв'язку з чим, вона
втратила постійне місце роботи,
заробіток, переживала суттєві душевні
страждання та через нервове напруження
і хвилювання у неї загострились
хронічні захворювання.

Посилаючись на вищевказане, позивачка
просила задовольнити її позов і
стягнути з відповідача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 20 000,00
грн.

Рішенням Малиновського районного суду
м.Одеси від 19 серпня 2014 року у
задоволенні позовної заяви ОСОБА_2
відмовлено (а.с.153-154).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
про задоволення позову, посилаючись на
те, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду 1-ої
інстанції - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд 1-ої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
1-ої інстанції виходив з того, що
позивачкою в порушення вимог ст.ст.10, 60
ЦПК України, не надано належних доказів
стосовно обґрунтування і
підтвердження своїх порушених прав
відповідачем - фізичною особою ОСОБА_3

При розгляді справи по суті, суд
фактично керувався вимогами ст.ст.16,23
ЦК України, роз'ясненнями, викладеними
в п.3,5 постанови Пленуму ВСУ №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодуванням моральної
(немайнової) шкоди» та відповідними
нормами цивільно-процесуального
законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду
1-ої інстанції і вважає, що судом повно і
всебічно досліджені, оцінені обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначена юридична природа
спірних правовідносин, у зв'язку з чим
зроблені висновки про безпідставність
позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що
висновки суду про відсутність вироку
щодо притягнення ОСОБА_3 до
кримінальної відповідальності за
зловживанням службовим становищем,
позбавляє суд в порядку цивільного
судочинства встановити факт та
стягнути моральну шкоду, не
відповідають нормам матеріального і
процесуального прав, є неспроможними.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилається на встановлені
обставини незаконності дій ОСОБА_3, як
генерального директора АТЗТ «Полярна
зірка». Але з позовом до суду вона
звернулася до ОСОБА_3, як до фізичної
особи.

При цьому позивачкою не надано
належних доказів, щодо обґрунтування
та підтвердження своїх порушених прав
відповідачем ОСОБА_3 як фізичною
особою.

Не надано нею і доказів незаконних дій
ОСОБА_3 як керівника Товариства
стосовно продажу майна Товариства та
неотримання коштів від продажу даного
майна, а також доведення відповідачем
до банкротства ЗАТ (АТЗТ) «Полярна
зірка» і ліквідації юридичної особи в
цілому.

Будь-яких правових відношень між двома
фізичними особами - сторонами по справі
не існувало і не існує.

ОСОБА_2 працювала на підприємстві,
після його приватизації - в товаристві,
головою якого був відповідач. Отже, між
ними існували лише відносини як між
робітником (акціонером) та керівником
товариства.

Позивачка приймала участь у загальних
зборах товариства на яких вирішувалось
щодо відчуження майна відповідно до
його Уставу.

Загальні збори акціонерів товариства є
чинними, що підтверджується постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 18.09.2007 року, постановою ВГСУ
від 29.01. 2008 року, ухвалою Верховного
Суду України від 03.04.2008 року (а.с.
а.с.105-106,107-108;125-131;132-133).

Товариство було визнано банкрутом та
ліквідовано за ініціативою ДПІ у
Приморському районі.
Причинно-наслідкового зв'язку між
діями будь-яких посадових осіб, у тому
числі і діями ОСОБА_3 та банкротством
юридичної особи, не існує. У
встановленому законом порядку
останній до кримінальної
відповідальності не притягувався
(а.с.115-117;118-121;122-124).

З урахуванням викладеного, колегія
вважає, що висновки суду про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_3, відповідають фактичним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права.

Посилення в скарзі на те, що судом не
було прийнято до уваги рішення
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України від
11,15 березня 1999 року, на виконання якого
АТЗТ «Полярна зірка» були отримані
грошові кошти в сумі 460000,00 дол. США, які
відповідач не вніс на розрахунковий
рахунок або в касу підприємства, до
уваги не приймаються по вищевикладеним
мотивам.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом 1-ої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права.

Оскільки рішення суду відповідає
вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України, колегія
не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 19 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

А.М.Кварталова