Справа № 487/8219/14-ц
Провадження № 2/487/2779/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2014 року

Заводський районний суд міста
Миколаєва

у складі: Головуючого судді -
Притуляк І.О.,

при секретарі судового засідання -
Уманському І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської
міської ради, третя особа Біржа
нерухомості «Миколаїв-ХХІ століття»
про визнання угоди дійсною та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, Миколаївської
міської ради, третя особа Біржа
нерухомості «Миколаїв-ХХІ століття», в
якому просила визнати дійсним договір
купівлі-продажу №33 від 15.02.2002 року 1/10
частки домоволодіння АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрованого 15.02.2002 року за
реєстровим №33 на Біржі нерухомості
«Миколаїв-ХХІ століття» та визнати
право власності на 1/10 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що 15 лютого 2002
року її невісткою ОСОБА_3 було
придбано у відповідача вказане
нерухоме майно.

Договір купівлі-продажу було
посвідчено на Біржі нерухомості
«Миколаїв-ХХІ століття» та
зареєстровано за №33. Позивачці стало
відомо, що такі договори підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, що і стало причиною
звернення до суду.

Також зазначила, що вищезазначена
частка домоволодіння належала її
невістці ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі
вищезазначеного договору купівлі -
продажу. Після її смерті фактично
спадщину прийняв син позивачки -
ОСОБА_4, який належним не оформив своїх
спадкових прав на 1/10 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті
дружини. Після смерті свого сина ОСОБА_1
звернулася до нотаріальної контори
для прийняття спадщини. У видачі
свідоцтва на спадщину їй було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спадкове майно.

Посилаючись на вищенаведене, просила
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом на 1/10
частки домоволодіння АДРЕСА_1.

В подальшому уточнивши позовні вимоги,
просила визнати дійсним договір
купівлі-продажу №33 від 15.02.2002 року 1/10
частки домоволодіння АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрованого 15.02.2002 року за
реєстровим №33 на Біржі нерухомості
«Миколаїв-ХХІ століття» та визнати
право власності на 1/100 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

До судового позивачка не з'явилась, про
час, дату та місце розгляду справи була
повідомлена своєчасно та належним
чином.

До судового засідання представник
позивачки не з'явилась, надала до суду
заяву, в якій просила розглянути справу
за її відсутності, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, поважної
причини своєї неявки суду не повідомив,
про час і дату розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, заяв про розгляд справи за його
відсутності до суду не направив.

Представник відповідача -
Миколаївської міської ради до судового
засідання не з'явився, надав до суду
заяву в якій позов просив розглянути за
його відсутності, рішення прийняти на
розсуд суду.

Представник третьої особи - Біржі
нерухомості «Миколаїв-ХХІ століття»
до судового засідання не з'явився, про
час, дату та місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, поважної причини своєї неявки
суду не повідомив, про час і дату
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином.

Судом приймалось рішення на підставі
доказів, що містяться в матеріалах
справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 лютого 2002 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
згідно якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3
купила належну продавцю на праві
власності 1/10 частину домобудівлі
АДРЕСА_1.

Договір посвідчено Біржею нерухомості
«Миколаїв-ХХІ століття» та
зареєстровано в реєстрі за №33.

Під час укладення угоди сторони дійшли
згоди про всі її істотні умови та
виконали всі зобов'язання одна перед
одною за цим договором.

Договір було зареєстровано
Комунальним підприємством
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» 28.02.2002 р. в
реєстрову книгу за реєстр. №1321.

Відповідно до ст. 227 ЦК України (в
редакції 1963 року, що діяла на час
виникнення правовідносин), договір
купівлі-продажі квартири повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією із сторін є громадянин України.

Реєстрація за позивачами права
власності на спірне домоволодіння в
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації унеможливлює
у теперішній час посвідчення
укладеного між сторонами договору
нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в
редакції 1963 року, що діяла на час
виникнення правовідносин), якщо одна із
сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального
посвідчення, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною.

Спірний біржовий договір
купівлі-продажу нерухомості підлягав
нотаріальному посвідченню, однак
нотаріальна форма при його укладенні
дотримана не була.

В той же час, як було встановлено вище,
невісткою позивачки, як покупцем було
виконані всі умови договору в повному
обсязі, зокрема вона: оплатила продавцю
вартість частки домоволодіння,
прийняла її у власність та, на
виконання вимог норм, що діяли на час
виникнення права власності,
зареєструвала біржовий договір у КП
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації».

Оскільки факт купівлі-продажу
домоволодіння і виконання умов
укладеного договору ніким не
оскаржено, останній не містить
протизаконних умов, на даний час
домоволодіння, з приводу якого виник
спір не значиться в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, суд вважає позовні вимоги в
частині визнання вищезазначеного
договору купівлі - продажу дійсним
обґрунтованими.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання за позивачкою право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/100 частки домоволодіння
АДРЕСА_1, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського міського
управління юстиції 19 лютого 2008 р.
зроблено актовий запис №953 та видано
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.
Після її смерті відкрилася спадщина на
1/10 частки домоволодіння АДРЕСА_1, яку у
відповідності до п.3 ст.1268 Цивільного
кодексу України прийняв ОСОБА_4, але не
оформив своїх спадкових прав. Згідно
відповіді Третьої Миколаївської
державної нотаріальної контори за
вих..№1714/01-16 від 10.09.2014 року спадкова
справа після смерті ОСОБА_3 померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилась.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
Міським відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції 06 лютого
2014 року зроблено актовий запис №570 та
видано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_3.

Після його смерті відкрилась спадщина
на 1/10 частки домоволодіння АДРЕСА_1.

На частину будинку, що належала сину
позивачки свідоцтво про право на
спадщину не видавалося.

В строки, встановлені ст. 1270 ЦК України
позивач звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини

01.08.2014 р. приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу винесено постанову про відмову
у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на спадкове майно
(постанова нотаріусу від 01.08.2014 р.)

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, згідно Рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 22 липня
2011 року змінено ідеальні частки
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1
визнано за ОСОБА_3 право власності на
10/100 частин вищезазначеного
домоволодіння.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають, у тому числі, батьки
спадкодавця.

Таким чином, враховуючи вище викладене,
суд вважає, що зібрані у справі докази
та їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
позову.

Керуючись статтями 208-218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської
міської ради, третя особа Біржа
нерухомості «Миколаїв-ХХІ століття»
про визнання угоди дійсною та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом - задовольнити.

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна - 1/10 частки домоволодіння
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, зареєстрованого 15.02.2002 року за
реєстровим №33 на Біржі нерухомості
«Миколаїв-ХХІ століття» - визнати
дійсним з моменту укладання.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків за даними Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків НОМЕР_1, право власності в
порядку спадкування за законом на 10/100
часток домоволодіння АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів після його оголошення. Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва у
порядку та строки, передбачені ст.ст.294,
296 ЦПК України.

СУДДЯ
І.О. Притуляк