Справа № 587/1729/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Сумський районний
суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Черних О.М.,

при секретарі - Рудавін Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6
Великочернеччинська сільська рада
Сумського району Сумської області про
виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, де
також зареєстровані і її батьки -
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Власником вказаного
будинку була бабуся позивачки - ОСОБА_7,
спадщину після якої прийняв батько -
ОСОБА_4 На даний час у вказаному житлі
проживають відповідачі разом із
неповнолітніми дітьми, які вселилися
самовільно, змінили замок і не пускають
позивачку до належного їй житла. А тому
просить суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3
разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_8
та ОСОБА_9 з будинку АДРЕСА_1.

Представник позивача - ОСОБА_10 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, наполягав
на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачі та їх представник позовні
вимоги не визнали, зазначивши, що
померла ОСОБА_7 заповідала своє майно
сину - ОСОБА_4, який дозволив їм
проживати у спірному будинку як його
власник, звернувшись до
В.Чернеччинської сільської ради за
згодою. Письмово договір найму не
складали, оскільки ОСОБА_4
документально не оформив своє право
власності на будинок, однак досягли
згоди про те, що в рахунок оплати за
проживання в цьому будинку,
відповідачі зроблять ремонт та будуть
сплачувати необхідні комунальні
витрати, що і було ними зроблено. Що ж
стосується питання позивачки про
неможливість проживання в цьому
будинку, то остання не зверталася до
них з такою вимогою і взагалі вони не
заперечують, щоб вона проживала разом
із їх сім'єю. Враховуючи, що вони на
законних підставах за згодою власника
проживають у даному житлі, просять
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі (а.с. 14-15)

Треті особи в судове засідання не
з'явились про час і місце розгляду
повідомлені належним чином.

Голова Великочернеччинської сільської
ради Сумського району надіслав заяву,
в якій просив справу слухати у
відсутність представника.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідачів та їх
представника, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_12 24.03.2000
року склала заповіт, згідно якого все
своє майно заповідала сину - ОСОБА_4.
(а.с. 16) Відповідно до довідки виконкому
Великочернеччинської сільської ради
Сумського району Сумської області від
04.07.2014 року ОСОБА_7 постійно проживала і
була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1, а
також з нею проживали, в тому числі, син
ОСОБА_4 та онука ОСОБА_1 (а.с. 4-5)

Згідно довідки Великочернеччинської
сільської ради Сумського району
ОСОБА_4 своєчасно вступив в управління
та володіння спадковим майном після
смерті ОСОБА_7, тобто фактично прийняв
спадщину (а.с.5)

На даний час в спірному будинку з
дозволу ОСОБА_4 проживають відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом зі своїми
малолітніми дітьми, даний факт не
оспорюється сторонами та
підтверджується показами свідків.

Зокрема, свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
суду повідомили, що відповідачі
мешкають в будинку АДРЕСА_1 з дозволу
ОСОБА_4, який попрохав свого племінника
- ОСОБА_2 приглянути за будинком щоб він
залишився в належному стані. Мешкають
вони там майже 11 років, ОСОБА_4 раніше
навідувався, проте останні роки не
з'являється.

Суд критично відноситься до пояснень
свідків ОСОБА_16, ОСОБА_19., які суду
пояснили, що вони є друзями позивачки і
були присутні під час розмови
останньої з відповідачем ОСОБА_2, яка
вимагала його та його родину
виселитись з будинку АДРЕСА_1 на, що
останній відмовився і вигнав ОСОБА_1

Не бере до уваги суд і пояснення свідка
ОСОБА_17, яка повідомила, що їй відомо зі
слів ОСОБА_1, що відповідачі останній
чинять перешкоди у користуванні
будинком, оскільки особисто вона
нічого не бачила і не була присутня під
час розмови. Крім того, це
спростовується показами свідка
ОСОБА_18, яка є сусідкою ОСОБА_2

Так, ОСОБА_18 суду повідомила, що вона
бачила як приходила родина позивачки
на подвір'я та город до ОСОБА_2 рвали
ягоди і ніхто ніяких перешкод не чинив,
будь - яких сварок вона не бачила і не
чула.

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири)
може бути виселено у випадках,
передбачених частиною першою статті 116
цього Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Пред'являючи позов, позивачі як
користувачі вищезазначеного будинку
посилалися на те, що відповідачі разом
з малолітніми дітьми без реєстрації
проживають в спірному будинку, в який
вони вселилися зі згоди власника
ОСОБА_4 та на підставі ст.ст. 386, 391 ЦК
України, ст. 150, 155 ЖК України просили
усунути перешкоди у користуванні та
розпорядженні спірним будинком шляхом
виселення відповідачів разом з дітьми.

Проте, суд звертає увагу на те, що закон
гарантуючи захист права власності,
надає власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його прав, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені статтями 317, 383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання у права власника можливе
лише на підставах, передбачених
законом. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місце знаходження майна.

Тобто, чинним законодавством України
не передбачено перехід прав та
обов'язків власника до користувачів в
частині збереження права користування
житлом особами, які вселилися до нього
зі згоди власника.

Виникнення права осіб на користування
житлом та обсяг цих прав залежить від
наявності у особи, зі згоди якої вони
вселилися, права власності на це житло,
а отже припинення права власності цієї
особи на житло припиняє право осіб, які
з її згоди були вселені, на
користування житлом.

Таким чином, право відповідачів, на
користування ним були похідними від
права власника цього будинку ОСОБА_4, а
отже і не припиняється й на даний час.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

З огляду на наведене та встановивши, що
відповідачі разом з дітьми вселилися
та проживають у спірному житловому
будинку зі згоди власника та
враховуючи, що позивачка не набула
самостійного права на спірний житловий
будинок або його частку з підстав,
передбачених законом, суд вважає, що
права позивачки, як користувача
будинку АДРЕСА_1 не порушені, оскільки
доказів про те, що відповідачі якимось
чином перешкоджають у користуванні
спірним житлом суду надано не було, а
навпаки вони не заперечують щодо
спільного проживання, як і тих доказів,
що останні самовільно вселилися у
спірне житло. За таких обставин,
законних підстав для виселення
відповідачі разом із малолітніми
дітьми у суду немає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 174, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М.Черних