АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2085/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Матковської Л.О., ,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 15
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні майном,

в с т а н о в и л а:

22 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні майном.

В його обґрунтування зазначила, що вона
є власником торгового приміщення -
контейнеру НОМЕР_1, площею 10,2 кв. м. на
території речового ринку ТОВ
«Ринок-Пако» по вул. Геологів, 9 у м.
Хмельницькому. На підставі угоди №? 46 А
від 22.12.2003 року вона утримувала дане
приміщення та використовувала його для
зберігання особистих речей. 08.05.2009 року
у зв'язку з погіршенням стану здоров'я
вона звернулася за допомогою до ОСОБА_2,
аби він у належному стані утримував
контейнер НОМЕР_1. Відповідач
скориставшись ситуацією, коли вона
хворіла, знехтував її довірою та
незаконно заволодів контейнером. На
даний час різними способами чинить їй
перешкоди у володінні, користуванні та
розпорядженні зазначеним об'єктом.
Нещодавно їй стало відомо про намір
ОСОБА_2 продати контейнер. Відповідач
ігнорує її пропозиції самостійно
вирішити це питання, добровільно
повернути їй майно та надати до нього
доступ.

А тому, просила суд зобов'язати ОСОБА_2
усунути перешкоди та у майбутньому не
вчиняти дії, які будуть перешкоджати їй
у здійсненні законного права
володіння, користування та
розпорядження її майном, а саме
контейнером НОМЕР_1 на території
речового ринку ТОВ «Ринок-Пако» по вул.
Геологів, 9 у м. Хмельницькому.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 15
вересня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

________________________________________________________________________
______________________

Доповідач у першій інстанції Палінчак
О.М.
Провадження № 22-ц/792/2085/14

Суддя-доповідач Федорова Н.О.

Категорія № 5

Непогоджуючись з даним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 15 вересня 2014
року та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Рішення суду першої інстанції вважає
таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, суд порушив вимоги ст.ст. 316-319,
ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до яких
вона має абсолютне право володіння,
користування та розпорядження майном і
не може бути протиправно позбавлена
цього права чи обмежена у його
здійсненні. Стверджує, що вона, як
власник, має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно ним
заволоділа та вимагати усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження цим
майном, як це передбачено ст.ст. 387, 391 ЦК
України.

ОСОБА_2 подав заперечення проти
апеляційної скарги, у якому просив
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Доводи апеляційної скарги
вважає необґрунтованими та такими, що
не спростовують висновків суду першої
інстанції. На його думку, він є
неналежним відповідачем, оскільки з
ним не укладений договір на утримання
торгового місця на речовому ринку ТОВ
«Ринок-Пако». Він не являється
суб'єктом правовідносин з
адміністрацією ринку, а тому не може
створювати перешкоди у користуванні, а
тим більше надавати доступ до чужого
майна. Зазначає, що ОСОБА_1 не надала
жодних доказів, які б підтверджували її
право власності на контейнер. Лише
посилається на угоду №? 46 А на
утримання торгового приміщення, яка не
є правовстановлюючим документом, а
являється строковим документом, де
зазначено строк утримання приміщення з
22.12.2003 року до 31.12.2004 року.

У судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_5 підтримав апеляційну
скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник відповідача - ОСОБА_6 у
судовому засіданні заперечив проти її
задоволення з підстав, викладених у
запереченні.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги,
ознайомившись з матеріалами справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Давши належну оцінку доказам у справі,
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог.

Встановлено, що сторони ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з 1989 року по 2010 рік перебували
між собою у шлюбі (а.с.27).

22 грудня 2003 року позивач ОСОБА_1 уклала
із власником земельної ділянки ОСОБА_7
угоду №? 46 А на утримання торгового
приміщення, площею 10 кв.м., за адресою:
вул. Геологів, 9 у м. Хмельницькому,
домовившись що строк його утримання
становитиме з 22 грудня 2003 року до 31
грудня 2004 року (а.с. 6).

У подальшому, 15.01.2008 року позивач ОСОБА_1
уклала з Хмельницьким ТОВ «Ринок-Пако»
договір №? 46 А на утримання торгового
місця на даному речовому ринку.
Відповідно до умов зазначеного
договору адміністрація надає, а
приватний підприємець приймає в
строкове користування торгове місце на
ринку ТОВ «Ринок-Пако» НОМЕР_1, площею 10
кв.м. для встановлення контейнера, який
є власністю підприємця. Термін дії
договору встановлюється з 01.01.2008 року
до 31.12.2008 року (а.с.7).

23 березня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було розірвано, що
підтверджується даними копії
свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 10).

Сторони не досягли згоди щодо
розподілу майна подружжя і такий
розподіл не відбувся.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 17 грудня
2012 року визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право власності за кожним на ? частину
автомобіля в ідеальних частках без
його реального розподілу і залишено
даний автомобіль у їх спільній
частковій власності (а.с.26-29).

Що стосується іншого майна подружжя, то
доказів про його поділ суду надано не
було.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ч.1 ст. 58 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 абз. 1, ч.ч. 2 - 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у своїй постанові
від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в
справах про захист права власності та
інших речових прав» у п. 33 роз'яснив, що
застосовуючи положення статті 391 ЦК,
відповідно до якої власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, навіть
якщо вони не пов'язані із позбавленням
права володіння, суд має виходити із
такого. Відповідно до положень статей
391, 396 ЦК позов про усунення порушень
права, не пов'язаних із позбавленням
володіння, підлягає задоволенню у разі,
якщо позивач доведе, що він є власником
або особою, яка володіє майном (має
речове право) з підстави, передбаченої
законом або договором, і що діями
відповідача, не пов'язаними з
позбавленням володіння, порушується
його право власності чи законного
володіння.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
позивач, на якому лежить обов'язок
доказування, не довела за допомогою
використання джерел доказів,
зазначених у ч.2 ст. 57 ЦПК України,
наявності перешкод для неї у
користуванні належним їй майном, а
також належність даного майна саме їй
на праві особистої приватної
власності, а отже порушення її права
власності чи права законного володіння
на зазначене майно.

Натомість, довідка, долучена до
матеріалів справи, видана ФОП ОСОБА_7 19
лютого 2011 року (а.с. 5), також не
підтверджує факт належності позивачу
контейнера.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про те, що позивач, як власник,
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно ним заволоділа та
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження цим майном, як це
передбачено ст.ст. 387, 391 ЦК України, то
вони не заслуговують на увагу виходячи
з того, що віндикаційний і негаторний
позови є взаємовиключними. До того ж
одна з умов застосування як
віндикаційного, так і негаторного
позову - відсутність між позивачем і
відповідачем договірних відносин, що в
даному випадку, як вбачається з позову,
відсутнє.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на вимогах діючого
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 15
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.О. Федорова