Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2254/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бевз О. Ю.
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Дьомич Л.М.

суддів - Єгорової
С.М.; Франко В.А.

з участю секретаря - Лазаренко
В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровоград
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, який представляє інтереси
ОСОБА_3 на рішення Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 11 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Українська товарна
біржа про визнання права власності на
нерухоме майно ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2, який
представляє інтереси ОСОБА_3 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Українська товарна
біржа про визнання права власності на
нерухоме майно квартиру, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка
придбана на підставі договору
купівлі-продажу укладеного 03 січня 2000
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який
зареєстрований на Українській
товарній біржі за № 75898.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що 03 січня 2000 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу нерухомості, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач має намір розпорядитися своєю
власністю, тому звернулася до
нотаріуса, який пояснив, що вказаний
договір купівлі-продажу, який укладено
на товарній біржі не є
правовстановлюючим документом так як
не посвідчений нотаріально, тому
укладена угода є недійсною та не
відповідає вимогам ст. 657 ЦК України.

Укладаючи договір купівлі-продажу на
Українській товарній біржі позивач
була впевнена в тому, що вказаний
договір дійсним і нотаріального
посвідчення не потребує, оскільки
згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»
зареєстровані на біржі угоди не
підлягають нотаріальному посвідченню.

Сторонами виконано всі істотні
умови договору до його реєстрації на
товарній біржі. Позивач повністю
розрахувалася з продавцем, а також на
виконання умов укладеного договору нею
здійснено реєстрацію договору в
органах БТІ.

08 квітня 2014 року позивачем на підставі
ЗУ «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
подано до реєстраційної служби
Бобринецького районного управління
юстиції Кіровоградської області заяву
про державну реєстрацію права
власності на квартиру, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1.

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно розглянувши заяву ОСОБА_3
рішенням від 14 квітня 2014 р. № 12420525
відмовив у державній реєстрації
вказаної квартири у зв'язку з
відсутністю оригіналу
правовстановлюючого документу. Факт
дійсності даного договору
купівлі-продажу під сумнів державним
реєстратором не ставився.

Позивач не змогла надати до
реєстраційної служби оригінал
вказаного договору купівлі-продажу з у
зв'язку з його втратою.

Тому єдиним способом захисту
порушеного права є звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на вказаний об'єкт нерухомості.

Рішенням Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 11 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

ОСОБА_2, який представляє інтереси
ОСОБА_3 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення яким задовольнити позовні
вимоги. Зазначає, що суд першої
інстанції приймаючи рішення не повно
з'ясував обставини, що мають істотне
значення для справи, неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового, за наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що у державного реєстратора наявний
доступ до правовстановлюючого
документа, оскільки примірник договору
купівлі-продажу спірної житлової
квартири міститься в інвентарній
справі. Крім того, ОСОБА_3 не намагалася
врегулювати свої майнові права в
позасудовому порядку та не зверталася
до Української товарної біржі з
проханням видати дублікат вказаного
договору купівлі-продажу. Також між
сторонами відсутній спір щодо вказаної
квартири, так як право позивача
відповідачем не оспорюється.

З такими судовими висновками, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області погодитись не
може за наступного.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 03 січня 2000 року
ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 квартиру за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.6). Вказаний договір
видано у чотирьох екземплярах два з
яких надано покупцю, один продавцю, а
один залишено Українській товарній
біржі.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
від 21 червня 2008 року після реєстрації
шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на
ОСОБА_3 (а.с.5).

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 08 квітня 2014 року
№ 12268922 зупинено розгляд заяви ОСОБА_3
про державну реєстрацію права
власності на квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що
заявником не подано оригінал
правовстановлюючого документу на
нерухоме майно (а.с.7).

14 квітня 2014 року рішенням від № 12420525
державним реєстратором прав на
нерухоме майно відмовлено ОСОБА_3 у
державній реєстрації права власності
на вказану квартиру, оскільки після
завершення п'ятиденного строку з дня
отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставини, що були підставою
для прийняття такого рішення та не
надано оригіналу договору
купівлі-продажу (а.с.8).

Вказаний оригінал договору
купівлі-продажу нерухомості від 03.01.2000
р., який зареєстрований на Українській
товарній біржі втрачено позивачем.

Судом першої інстанції оглянуто
інвентарну справу на квартиру, що є
предметом спору та встановлено
наявність оригіналу
правовстановлюючого документу, а саме
договору купівлі-продажу від 03 січня
20000 року, який укладено між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ст. 393 ЦК власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який посвідчує його право
власності.

Статтею 15 ЗУ «Про товарну біржу» від
10.12.1991 р. зі змінами та доповненнями
передбачено, що Угоди, зареєстровані на
біржі, не підлягають нотаріальному
посвідченню.

Згідно ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» разом і заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 р. «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» державну реєстрацію
прав шляхом внесення змін до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладається функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що
документи, які подаються для
проведення державної реєстрації прав,
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, повинні відповідати
вимогам, що встановлені законом, цим
Порядком та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно п. 27 Порядку визначено
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення прав
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, зокрема укладені в
установленому законом порядку
договори, предметом яких є нерухоме
майно, права щодо яких підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи їх дублікати.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про
власність», який діяв на той час,
громадянин набуває права власності
внаслідок укладення угод, не
заборонених законом, а згідно ст.48
вказаного Закону власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

У зв'язку з тим, що договір купівлі -
продажу, відповідно до якого між
сторонами настали певні
правовідносини, був укладений до
вступу в закону силу діючого
Цивільного Кодексу України 2003 року, суд
керуючись п.4 Заключних та перехідних
положень Цивільного Кодексу України 2003
року, вважає, що до правовідносин, які
виникли між сторонами повинні бути
застосовані виключно норми Цивільного
Кодексу України 1963 року.

Відповідно до стаття 47 Цивільного
кодексу УРСР нотаріальне посвідчення
угод обов'язкове лише у випадках,
зазначених у законі. Недодержання в цих
випадках нотаріальної форми тягне за
собою недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу. Якщо одна з сторін
повністю або частково виконала угоду,
що потребує нотаріального посвідчення,
а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Згідно п.п. 4, 5-4 ст. 24 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державний
реєстратор відмовляє у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; якщо
після завершення п'ятиденного строку
з дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення.

Посилання суду першої інстанції на те,
що реєстраційна служба на підставі
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 04 лютого 2013 року має
доступ до інвентарних справ та може
отримувати інформацію, яка необхідна
для реєстрації речових прав на
нерухоме майно є безпідставними, так
як чинним законодавством не
передбачений порядок передачі
інвентарних справ до реєстраційної
служби, оскільки реєстратори мають
право лише ознайомлюватися з
інвентарними справи та отримувати
відповідну інформацію. Для державної
реєстрації свого права особа повинна
разом із заявою про державну
реєстрацію пред'явити оригінал
документа, який посвідчує його право
власності.

Витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб-підприємців
на який послався суд першої інстанції
зазначаючи, що відомості про
ліквідацію, банкрутство чи припинення
Української товарної біржі відсутні,
тому позивач могла врегулювати свої
майнової права в позасудовому порядку
та звернутися до Української товарної
біржі з проханням видати дублікат
договору-купівлі продажу стосується
іншої юридичної особи, оскільки згідно
вказаного Витягу реєстрація
Української товарної біржі відбулася
14 березня 2001 року, тобто пізніше
укладеного договору купівлі-продажу
(а.с.17).

Крім того, представником позивача
апеляційному суду Кіровоградської
області надано архівну довідку № 146
видану 15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 згідно
якої право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за архівними даними реєстрових
книг Бобринецької дільниці
Кіровоградського ООБТІ належало
ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище) на підставі
договору купівлі-продажу від 03.01.2000
року реєстраційний № 75898 посвідчений
Українською товарною біржою, що
підтверджує право власності позивача
на зазначену квартиру (а.с.70).

Суд вважає, що ОСОБА_3 являється
добросовісним набувачем, якою
виконано всі умови договору та яка
фактично набула право власності на
нерухоме майно.

Таким чином, при відсутності спору між
сторонами, як зазначала відповідач,
питання визнання права власності на
нерухоме майно може бути вирішено лише
в судовому порядку, оскільки у позивача
відсутній належний
правовстановлюючий документ на
нерухоме майно, зокрема в даному
випадку втрачений оригінал договору
купівлі-продажу, таким чином
відбувається захист невизнаного права.

У зв'язку з викладеним рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п.4 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст.
314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який
представляє інтереси ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 11 липня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Українська товарна
біржа про визнання права власності на
нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
нерухоме майно - квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
придбану на підставі договору
купівлі-продажу укладеного 03.01.2000 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який
зареєстровано на Українській товарній
біржі за № 75898.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243,60
грн. судового збору.

Рішення апеляційного суд набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді