Провадження №2/521/6898/14
Малиновський районний суд міста Одеси
головуючого судді -
за секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Одеська нова біржа, -
В провадженні вказаного складу суду
знаходиться на розгляді цивільна
справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - Одеська
В обґрунтування заявлених вимог та
пояснюючи підстави звернення до суду,
сторона позивачів посилалась на ті
обставини, що 29 серпня 1997 року між
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - з одної сторони, та
ОСОБА_1, що діяла від власного імені, а
також від імені та в інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з
іншої сторони, був укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна №1051/97
на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
43,3кв.м., житловою площею 27,2кв.м.,
відповідно до умов якого ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 набули право власності
на вказану квартиру.
На теперішній час позивачі не мають
можливості розпоряджуватися вказаною
квартирою, оскільки наведений договір
купівлі-продажу не був посвідчений
нотаріально, та з огляду на факт
виконання сторонами усіх істотних його
умов, позивачі просили суд визнати
даний правочин дійсним.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
відкрите судове засідання не з'явились,
повідомлялись судом про розгляд даної
цивільної справи, причини неявки суду
не відомі, але від осіб на адресу суду
надійшли заяви про підтримання вимог
та розгляд справи за відсутності
сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 у відкрите
судове засідання неодноразово не
з'явились, повідомлялись судом про
розгляд даної цивільної справи
належним чином, причини неявки суду не
Представник Одеської нової біржі у
судове засідання не з'явився, біржа
повідомлялась судом про розгляд
цивільної справи належним чином,
причини неявки представника у
засідання суду не відомі.
Згідно ст. 224 ч.ч.1,2 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. У разі
участі у справі кількох відповідачів
заочний розгляд справи можливий у
випадку неявки в судове засідання всіх
відповідачів.

З огляду на неявку відповідачів по
даній цивільній справі, врахувавши
позицію сторони позивачів, суд зважав
можливим розглядати справу в заочному
порядку.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги
пояснення сторони позивачів за суттю
спору, надавши належну юридичну оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами по справі, суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що 29 серпня 1997 року між
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - з одної сторони, та
ОСОБА_1, що діяла від власного імені, а
також від імені та в інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з
іншої сторони, був укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна №1051/97
на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
43,3кв.м., житловою площею 27,2кв.м.,
відповідно до умов якого ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 набули право власності
на вказану квартиру.

Договір на момент укладання був
зареєстрований на Одеській новій біржі
під реєстровим №1051/97, право власності
набувачів за правочином було
зареєстроване в Одеському МБТІ та РОН 15
вересня 1997 року під №кн.214пр.стр.3р.№202.

Правовідносини між сторонами у
відповідній частині виникли в момент
укладення відповідного договору - 29
серпня 1997 року, в той час як діючий
Цивільний кодекс України набув
чинності з 01 січня 2004 року. Суд виходить
з того, що за загальним правилом
нормативно-правовий акт не має
зворотної дії у часі, а це свідчить про
те, що до кожних події, факту чи
відносин має застосовуватись той
нормативно-правовий акт, який був
чинним на момент, коли вказані подія,
факт чи відносини мали місце. Принцип
незворотності дії
нормативно-правового акту в часі
закріплений ст. 58 Конституції України,
в якій зазначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким чином, вимоги позивачів
підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР
від 18 липня 1963 року та Закону України
«Про товарну біржу» у відповідних
редакціях, що діяли на момент укладення
договору.

Як сукупно регламентували ст.ст. 8, 9, 15
Закону України «Про товарну біржу»,
членами товарної біржі є прийняті до її
складу згідно із статутом біржі
вітчизняні та іноземні юридичні і
фізичні особи. Член товарної біржі має
право здійснювати біржові операції на
біржі. Водночас, біржовою операцією
визнається угода, якщо вона являє собою
купівлю-продаж товарів, допущених до
обігу на товарній біржі.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за
договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Як регламентувала ст. 227 ЦК УРСР,
договір купівлі-продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47
цього Кодексу). Договір купівлі-продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Тобто ЦК УРСР від 18 липня 1963 року вимог
щодо нотаріального посвідчення
договорів купівлі-продажу квартир не
встановлював.

З укладеного договору випливає, що суму
вартості відчужуваного майна у повному
обсязі сторона продавців отримала від
покупця після підписання договору, про
що свідчать підписи сторін (п.6
договору).

В силу ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне
посвідчення угод обов'язкове лише у
випадках, зазначених у законі.
Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті
48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін
повністю або частково виконала угоду,
що потребує нотаріального посвідчення,
а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Зважаючи на дані вимоги законодавства
і регламентацію виниклих
правовідносин, судом не встановлено
неправомірності в діях продавців
відносно підстав для відчуження
зазначеної квартири. В той же час, суд
не вбачає порушень закону і в придбанні
позивачем ОСОБА_1 вказаної нерухомості,
у зв'язку з чим права позивачів
підлягають захисту.

З огляду на викладене, суд визнає
договір дійсним, оскільки вимоги
діючого на час його укладання
цивільного законодавства були
виконані в повному обсязі, враховуючи
зокрема фактичне виконання умов
договору сторонами та подальшу
державну реєстрацію відповідних
майнових прав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Одеська нова біржа -
задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна №1051/97
від 29 серпня 1997 року на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 43,3кв.м.,
житловою площею 27,2кв.м., укладений між
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - з одної сторони, та
ОСОБА_1, що діяла від власного імені, а
також від імені та в інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Роз'яснити учасникам цивільного
процесу, що у разі визнання судом
договору дійсним, наступне нотаріальне
посвідчення такого договору не
вимагається.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ст. 294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ст.
294 ЦПК України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Головуючий: