АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Бартащук Л.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю позивача
ОСОБА_2,

представника позивача
ОСОБА_3,

представників
відповідача ОСОБА_4,

представника прокуратури,

яка діє в інтересах відповідача
Босої І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа
Головне управління юстиції у м. Києві
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
визнання спадщини, що відкрилась,
фактично прийнятою спадкоємцем за
законом та визнання права власності в
порядку спадкування.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 27 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково:
встановлено факт проживання ОСОБА_2 та
ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 01.01.2004 по день смерті ОСОБА_8 -
ІНФОРМАЦІЯ_3. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 до 01.01.2004 в
державних органах РАЦСу не
реєструвався, проте факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_8 без
реєстрації шлюбу знайшов своє
підтвердження у судовому засіданні.
Оскільки норми СК України та ЦК
України, що регулюють спірні
правовідносини, набрали законної сили
з 01.01.2004, суд першої інстанції на
підставі ч. 3 ст. 5 ЦК України дійшов
висновку, що факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу підлягає
встановленню лише за період з 01.01.2004 по
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановлено, що ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Після його смерті
відкрилася спадщина на майно -
2-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1;
легковий автомобіль марки ВАЗ-2107-20 та
грошовий вклад на рахунку НОМЕР_1,
відкритому в Ощадбанку (філія №7985/0429
Дніпровського відділення м. Києва).
Заповіт ОСОБА_8 не склав. Його дружина
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Син ОСОБА_8
- ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рідним онуком ОСОБА_8 є неповнолітній
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_7, витягами з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження ОСОБА_7 станом на 10.05.2014 та
ОСОБА_10 станом на 24.04.2013.

З матеріалів спадкової справи №275/2013
від ІНФОРМАЦІЯ_3 судом встановлено, що з
заявами про прийняття спадщини,
пропустивши 6-місячний строк для
прийняття спадщини, звернулися: 22.03.2013 -
ОСОБА_2 (як особа, що проживала зі
спадкодавцем не менше 5 років до часу
відкриття спадщини - спадкоємець
четвертої черги за умови встановлення
факту проживання зі спадкодавцем не
менше 5 років до дня відкриття спадщини)
та 23.04.2013 - ОСОБА_6 (рідний племінник
спадкодавця - спадкоємець третьої
черги на підставі ст. 1258 ЦК України).

29.04.2013 від імені та в інтересах ОСОБА_7
як спадкоємця першої черги в порядку
ст. ст. 1261, 1258 ЦК України з заявою про
прийняття спадщини за законом після
померлого ОСОБА_8 до 10-ої Київської
державної нотаріальної контори
звернулася його опікун - ОСОБА_11

Виходячи з того, що саме неповнолітній
ОСОБА_7 відповідно до правил ст. 1261, ч. 1
ст. 1266 ЦК України має право на
спадкування за законом в першу чергу
щодо інших спадкоємців за законом, який
прийняв спадщину у встановлений
законом спосіб та строк, авимоги
позивача не ґрунтуються на вимогах
закону, є недоведеними і
безпідставними, суд першої інстанції,
встановивши факт проживання ОСОБА_2 та
ОСОБА_8 однією сім'єю, відмовив у
задоволенні позовних вимог про її
право на спадкування майна ОСОБА_8 в
порядку ст. 1261 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 27.06.2014 та
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
позивач та її представник просили
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів та скасувати
рішення суду першої інстанції.
Представники відповідача ОСОБА_7
просили апеляційну скаргу відхилити та
залишити рішення суду першої інстанції
без змін. Інші сторони у судове
засідання апеляційного суду не
з'явилися, про дату та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
заяв та клопотань про відкладення
розгляду справи не подали, що
відповідно до ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Предметом спору у давній справі є
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, що
відповідно до ст. 1261 ЦК України є
підставою спадкування за законом 4-ї
черги, та визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування.

Суд першої інстанції повно і всебічно
з'ясував обставини, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог і
заперечень, вірно встановив
правовідносини сторін, закон, що їх
регулює, та, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_2

Так, правильно встановлено, що після
смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, який за
життя заповіту не склав, відкрилася
спадщина.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у ст.ст. 1261 - 1265 ЦК
України, почергово.

Встановлено також, що ОСОБА_2 проживала
з ОСОБА_8 протягом останніх п'ятнадцяти
років до смерті ОСОБА_8, і цей факт
відповідачами не заперечується,
рішення суду в цій частині не
оскаржується.

Особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, мають право на
спадкування за законом у четверту
чергу відповідно до ст. 1264 ЦК України.

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним онуком померлого
ОСОБА_8 і відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК
України має право на спадкування тієї
частки спадщини, яка належала б за
законом його батьку - ОСОБА_10, якби він
був живим на час відкриття спадщини
(ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5).

Факт родинних відносин ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 як рідних онука та діда
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_7, батьком якого є
ОСОБА_10 (Т.2, а.с. 33), свідоцтвом про
народження ОСОБА_10, батьком якого є
спадкодавець ОСОБА_8 (Т.1, а.с. 103). Даний
факт підтверджується також наданими
суду іншими доказами, а саме, записом
акту про народження ОСОБА_7, повним
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису про народження (Т.2, а.с.
34 - 35). Надані документи сумнівів у суду
не викликають. Доводи апеляційної
скарги в цій частині не увагу не
заслуговують.

Враховуючи, що на момент відкриття
спадщини ОСОБА_7 був неповнолітнім,
правильним є висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_7 вважається
таким, що прийняв спадщину, незалежно
від часу її прийняття (ч.ч. 4, 5 ст. 1268 ЦК
України).

Встановлений судом факт проживання
ОСОБА_2 і ОСОБА_8 однією сім'єю сторонами
не заперечується. Проте, за наявності
спадкоємця за законом першої черги
спадкоємці четвертої черги за законом
відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України не
одержують права на спадкування.

Інші доводи апеляційної скарги таких
висновків суду не спростовують, а тому
не заслуговують на увагу, адже позовні
вимоги заявлені в порядку спадкування
за законом, проте таке право позивача
законом не передбачене. В іншому
порядку та з інших підстав позовних
вимог ОСОБА_2 не пред'являла.

За таких обставин висновок суду,
викладений в оскаржуваному рішенні,
ґрунтується на вимогах закону і
підтверджується матеріалами
справи.Передбачених ст. 309 ЦПК України
підстав для скасування рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27 червня 2014 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 309 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 27 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна