АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Заєць Т.О.
Доповідач - Желепа
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко
О.А., Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» на заочне рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 18 вересня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представника банку,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором № б/н від 14.06.2006 року в
розмірі 11 298, 15 доларів США, посилаючись
на те, що відповідно до умов цього
договору відповідачу було надано
ліміт кредитування на платіжну картку
в сумі 5 000 доларів США зі сплатою 13,2 % на
рік за користування грішми. Свої
зобов`язання за договором відповідач
не виконала та станом на 16 липня 2013 року
має заборгованість 11985,15 дол. США, яка
складається з тіла кредиту -5000 доларів
США, процентів 5 798,15 дол. США. Комісії за
користування кредитом 500 дол. США.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 18.09.2014 року в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ПАТ Комерційний Банк
«Приватбанк» подав апеляційну скаргу,
в якій просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В скарзі вказував на те, що рішення є
незаконним, необґрунтованим, ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Суд не врахував,
що відповідно до п. 8.2 Кредитного
договору договір діє необмежений
проміжок часу. Скарга також містить
доводи про порушення судом норм
процесуального права, а саме ст.ст. 5, 10,
ч.1ст. 11 , ст.60 ЦПК України, помилкове не
застосування судом ст. 559 ч.4 ст. 631 ЦК
України . Крім того в скарзі зазначено ,
що рішення не відповідає ст. 129
Конституції України.

В апеляційному суді представник банку
доводи скарги підтримав.

Відповідачка до суду не з'явилась, про
дату судового засідання повідомлена.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Судом встановлено, що 14.06.2006 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 (Клієнт)
укладено договір №SAMDN128 про
відкриття карткового рахунку і
обслуговування платіжної картки.
Відповідно до п 1.1 якого банк відкриває
клієнту картковий рахунок
(картрахунок) і видає клієнту платіжну
картку. Тип карти - Visa Рlаtinum, вид картки
-особиста міжнародна, термін дії картки
- один рік. Валюта картрахунку - дол. США.
Кредитний ліміт «Фінансовий» в сумі 0,00
дол. США, з базовою процентною ставкою
по кредитному ліміту на момент
підписання договору - 1,1 % в місяць із
розрахунку 360 днів на рік. На протязі
перших тридцяти днів з моменту
виникнення заборгованості по
кредитному ліміту (пільговий період)
проценти нараховуються виходячи із
ставки 0,01 % річних. У випадку
непогашення такої заборгованості в
30-денний строк з моменту її виникнення,
клієнт сплачує комісію за несвоєчасне
погашення кредитного ліміту в
пільговий період -1,1 % від
заборгованості .

В розмірі платіжного ліміту
картрахунку клієнт чи його довірена
особа використовують карту, як засіб
для безготівкових рахунків за товари
(послуги), для перерахунку коштів з
картрахунку на рахунки інших осіб, а
також як засіб для отримання
готівкових грошових коштів в касах
банків, фінансових установ, через
банкомати, і здійснення інших операцій,
передбачених погодженням сторін (п.1.1
договору).

Пунктом 6.3 договору передбачено, що
в разі незгоди зі змінами правил і/або
тарифів банку, клієнт зобов'язаний
надати банку письмову заяву про
розірвання цього договору і погасити
заборгованість, яка виникла перед
банком, в тому числі і заборгованість,
яка утворилась на протязі 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
клієнту і його довіреним особам.

Пунктом 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання та автоматично
пролонгується на такий же строк, якщо
жодна із сторін не повідомить про його
припинення протягом вказаного
строку.(а.с. 59).

Згідно п. 5.4. Правил користування
платіжною карткою строк погашення
відсотків по Кредиту - щомісячно за
попередній місяць, строк погашення
Кредиту - в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці (в полі МОNТН) (а.с. 60).

Суд першої інстанції встановив, що
позивачем не були надані належні
докази на підтвердження факту
отримання відповідачем кредиту в сумі
5000 доларів США, а також не було доведено
розмір заборгованості. Так, в наданому
розрахунку зазначається, що
заборгованість по кредиту становить 5
000 дол. США, проте з виписки по рахунку
вбачається, що відповідач отримала
кошти у гривнях на суму 23 800 грн., що
відповідає 4821,65 дол. США.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач здійснювала платежі в 2006-2008
роках (а. с. 35-54 - виписка по рахунку)
року, договір укладався на 12 місяців з
можливістю автоматичної пролонгації
на такий же термін, строк погашення
відсотків по Кредиту - щомісячно за
попередній місяць, строк погашення
Кредиту - в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці. Остання сума по
відсоткам внесена в травні 2008 року.

В даному спорі відповідачем в
судовому засіданні зроблено заяву про
застосування строку позовної давності,
що підтверджується журналом судового
засідання, зауваження на який не
подавались .

Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261
ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.
Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Позивач звернувся до суду 06.12.2013 року.
Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки, тобто, банк має право на
стягнення заборгованості, яка виникла
з 06.12.2010 року, а вимоги по
заборгованості, що виникла до
вказаного терміну, не підлягають
задоволенню, враховуючи заяву про
застосування строку позовної давності.

На вимогу суду банк не надав
розрахунок заборгованості з
врахуванням строків позовної давності,
а також не надав інформацію про термін
дії платіжної картки, наданої
відповідачу.

Встановлено, що договір між
сторонами укладено 14.06.2006 року,
терміном на 12 місяців, останній платіж
відповідачем здійснені ще в 2008 році,
хоча платежі мали здійснюватися
щомісяця, за таких обставин
заборгованість, що просить стягнути
позивач виникла до 06.12.2010 року (банк
вказаного не спростував), а тому не
підлягає стягненню в силу ч. 4 ст. 267 ЦК
України та п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» через
пропуск строків позовної давності та
подання відповідачем клопотання про
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності.

Враховуючи вказані обставини та
наведені норми, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо подання банком позову
поза межами строку, встановленого
статтею 257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк дії договору необмежений не
спростовують висновків суду про те що
сторони домовились про повернення
процентів щомісячно в строк до 30 числа
кожного місяця, а також, що строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки.

Так, як банк не надав суду жодного
доказу, що строк дії картки відповідача
не був зазначений, також не були надані
докази того, що картка відповідача
перевидавалась, а остання сума по
договору вносилась в травні 2008 року,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позивач
звертаючись з позовом в грудні 2013 року
пропустив строк звернення до суду.

Інші доводи скарги не відповідають
дійсності та не стосуються предмету
спору, а саме посилання на ст. 559 ч. 4 ЦК
України є недоречним, тому, що позивач
не заявляв вимог до поручителя.

Посилання на порушення судом
принципів змагальності сторін також є
надуманим, тому, що позивачу суд не
перешкоджав в наданні доказів, а
навпаки неодноразово оголошував
перерви, проте банк так і не надав
доказів на підтвердження того, що вони
не пропустили строк звернення до суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції при вирішенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості за договором кредиту
дана належна оцінка доводам сторін у
сукупності з наданими сторонами
доказами, висновки суду відповідають
обставинам справи, доводи, викладені у
апеляційній скарзі, не спростовують їх,
тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення немає.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» - відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 18 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: