06.11.2014 637/583/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2014 року
c.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд
Харківської області

у складі: головуючого -
Тордія Е.Н.

за участю секретаря
- Сергієнко В.С.

представника позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені Шевченківського
районного суду Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Волоськобалаклійської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

30 травня 2014 року ОСОБА_2
звернулась до Шевченківського
районного суду Харківської області з
позовною заявою про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У судовому засіданні представник
позивачки, який діє на підставі
довіреності позовні вимоги підтримав ,
пілся їх уточнення в обґрунтування
позовних вимог пояснив, що ОСОБА_3
належало право власності на земельну
ділянку загальною площею 8.0546 га для
ведення товарного
сільськогосподарського
виробництва,яка розташована на
території Волоськобалаклійської
сільської ради Шевченківського району
Харківської області. У квітні місяці 2014
року ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_3, яка
постійно мешкала та була
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1.
померла у 2010 році. Після смерті ОСОБА_3
відкрилася спадщина на вищезазначене
майно. Спадкодавця залишила заповіт на
ім'я ОСОБА_2 посвідчений приватним
нотаріусом Шевченківського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за №426, 18 березня 2008 року. Інших
спадкоємців за заповітом немає.
Позивачка звернулася до нотаріуса з
метою оформлення спадщини після смерті
ОСОБА_3, але їй було роз'яснено, що у
зв'язку з відсутністю свідоцтва про
смерть - завести спадкову справу
неможливо. Враховуючи ті обставини ,що
позивачка була не опізнана про смерть
спадкодавця, а також відсутності
правоустановчого документу про смерть
вона вимушена звернутися до суду за
визнанням свого права на спадщину та
просить визнати право власності на
майно в порядку спадкування, за
заповітом після смерті ОСОБА_3.

В судове засідання представник
Волоськобалаклійської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області не з'явився, надав до суду
письмову заяву з клопотанням про
розгляд справи у своєї відсутності та
проти задоволення позову ОСОБА_2 не
заперечує.

Суд заслухавши пояснення представника
позивачки, перевіривши матеріали
справи, вважає що позовна заява
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного
кодексу України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і
відповідні їм правовідносини.

Державним актом на право власності
на землю (серія ХР №110983, виданим
Шевченківською райдержадміністрацією
Харківської області та зареєстрованим
у Книзі записів державних актів на
право власності на землю за № 232,
підтверджується той факт, що ОСОБА_3
мала у власності нерухоме майно, у
вигляді земельної ділянки загальною
площею 8.0546 га, яка складається з
окремих ділянок: розміром 2.0568 га
(кадастровий номер: :03:000:0161),
розміром 5.9978 га (кадастровий номер:
:03:000:0162) розташованої на території
Волоськобалаклійської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області.

18 березня 2008 року ОСОБА_3 було
складено заповіт, який посвідчено
приватним нотаріусом Шевченківського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_4 та
зареєстрованого в реєстрі за №426, за
яким остання заповідала у спадок
вищезазначену земельну ділянку, згідно
належного їй державного акту,
позивачці за справою - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці м. Харкова.

З заяв позивачки від 26 квітня 2014
року вбачається, що вона зверталась до
компетентних органів, з метою отримати
свідоцтво про смерть спадкодавці -
ОСОБА_3, але відповіді, чи зазначеного
документу про смерть особи так і
неотримала.

В липні місяці 2014 року
Шевченківським районним судом
Харківської області при розгляді
справи, за клопотанням позивачки був
направлений запит до Російської
Федерації, для отримання документа про
смерть ОСОБА_3 На підставі даного листа,
було отримано актовий запис про смерть
№107 з відділу служби РАЦС
Астраханської області по
Черноярському району Астраханської
області, де зазначено, що ОСОБА_3,
померла 03 травня 2010 року.

З довідки із спадкового реєстру
від 4 листопада 2014 року вбачається ,що
за спадщиною на вищевказане майно,
після смерті ОСОБА_3 ніхто не вертався.

Відповідно ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку визначеному
законом. Право власності є непорушним.

Відносини спадкування регулюються
Цивільним кодексом України, який
вступив у дію 01 січня 2004 року.

Згідно до ст.328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1216 Цивільного кодексу
України, передбачено ,щ спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

За положеннями ст.1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинялися
внаслідок його смерті.

Заповітом, згідно до ст.1233 Цивільного
кодексу України є особисте
розпорядження особи на випадок своєї
смерті . Заповідач може призначити
своїми спадкоємцями одну або кілька
фізичних осіб ,що передбачено
положеннями ч.1 ст.1235 Цивільного
кодексу України.

Згідно положень ст. 1225 Цивільного
кодексу України , право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах із
збереженням її цільового призначення.

Оцінивши надані докази у їх
сукупності, надавши їм належну правову
оцінку ,враховуючи, що позивачка є
спадкоємицею за заповітом, визнання за
нею права власності не порушає нічиїх
інтересів, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та
такими ,що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1225 ,1233, 1235
Цивільного кодексу України, ст. 41
Конституції України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до
Волоськобалаклійської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва загальною площею 8.0546 га.,
яка складається з окремих ділянок:
розміром 2.0568 га (кадастровий номер:
:03:000:0161), розміром 5.9978 га
(кадастровий номер: :03:000:0162),
розташовану на території
Волоськобалаклійської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області, на підставі державного акту на
право власності на землю (серія ХР
№110983), виданий Шевченківською
райдержадміністрацією Харківської
області та зареєстрований у Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 232, в порядку
спадкування за заповітом, після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ