22-ц/775/251/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції Шиян
Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі :

Головуючого -
Песоцької Л.І.

Суддів -
Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

При секретарі -
Костомановій А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Маріуполі
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», в особі
Територіального відокремленого
безбалансового відділення Філії -
Донецького обласного управління АТ
«Ощадбанк» про визнання права на
отримання грошових коштів та
зобов'язання повернути помилково
перераховані кошти за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України», в особі Територіального
відокремленого безбалансового
відділення Філії - Донецького
обласного управління АТ «Ощадбанк» на
рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 20 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Маріуполі (далі
- відділення Фонду) звернулось до суду
з даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі Територіального
відокремленого безбалансового
відділення Філії - Донецького
обласного управління АТ «Ощадбанк»
(далі - ПАТ «Державний ощадний банк
України» або Банк), в якому просило
визнати право Фонду на отримання
грошових коштів в сумі 29877,90 грн. та
зобов'язати ПАТ «Державний ощадний
банк України» перерахувати вказані
грошові кошти на рахунок відділення
Фонду.

Позивач посилався на те, що з 2001 року
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходився на обліку у відділенні
Фонду. На підставі довідки МСЕК йому
було безстроково визначено 15% втрату
працездатності та за період з 17 квітня
2002 року по 30 квітня 2013 року на його
рахунок відкритий в філії Донецького
управління АТ «Ощадбанка»
безпідставно перераховувалися
страхові виплати на загальну суму 29877,90
грн. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
є спадкоємцями першої черги після
смерті ОСОБА_5, а тому і розпорядниками
коштів. Однак сплата страхових виплат
після смерті потерпілого не
передбачена діючим законодавством
України, а сплачені після смерті
страхові виплати не є спадковим
майном, а тому повинні бути повернуті
Фонду. Оскільки кошти відповідачами
ОСОБА_5 не зняті з банківського рахунку,
а у Банка не має законних підстав для
набуття та збереження спірних коштів,
вважає, що Банк повинен повернути
вказані кошти на рахунок відділення
Фонду.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що
кошти страхового відшкодування,
нараховані та перераховані на
особовий рахунок потерпілого після
його смерті, які згідно п.3 ч.1 ст.218 ЦК
України не входять до складу спадщини,
є коштами позивача, а тому згідно ст.1071
ЦК України саме на банк повинно бути
покладено обов'язок по перерахуванню
зазначених коштів.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 20 грудня 2013 року
позовні вимоги відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в
м.Маріуполі задоволено частково.

Визнано за Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в
м.Маріуполі право на отримання
грошових коштів в сумі 29877,90 грн., які
розташовано на особовому рахунку
НОМЕР_1 в територіальному
відокремленому безбалансовому
відділенні філії Донецького обласного
правління АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/0462
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
відкритого на ім'я ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті частини позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду і
посилаючись в апеляційній скарзі на
порушення норм матеріального і
процесуального права, відповідач ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
просить апеляційний суд рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити,та
відшкодувати витрати по сплаті
судового збору.

Зокрема посилається на те, що судом не
враховано імперативні приписи п.1 ст.1215
ЦК України, згідно яких не підлягає
поверненню безпідставно набуті
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб для існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Позивачем не доведено, що спірна сума
страхових виплат перерахована
позивачем на особовий рахунок
застрахованої особи не на добровільних
засадах, за наявності рахункової
помилки з боку позивача або
недобросовісності з боку набувача, в
зв'язку з чим ця сума в якості
безпідставно набутої не підлягає
поверненню.

У відповідності до ст.1071 ЦК України
банк може списати грошові кошти з
рахунка клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком та
клієнтом.

Відділенням Фонду не було надано
докази у підтвердження існування
такого рішення щодо володільця
рахунку, порушення Банком прав
позивача невиконанням цього рішення,
не було вказано матеріально-правових
підстав для здійснення Банком на
користь позивача дій щодо особового
рахунку клієнта, як цивільного
обов'язку Банку, що виник на час
звернення позивача до суду з
відповідним позовом.

Банк є неналежним відповідачем по
справі, та не має права на суму коштів,
що знаходиться на рахунку фізичної
особи, а обов'язок Банку здійснити дії
щодо особового рахунку клієнта (в тому
числі списати кошти з особового
рахунку клієнта) виникає лише у
визначених законодавством випадках.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відповідача
ПАТ «Державний ощадний банк України» -
Чеснюк О.І., яка підтримала апеляційну
скаргу, просила рішення суду скасувати
і ухвалити рішення про відмову у
задоволенні позову, заперечення
представника позивача - Морозової Ю.А.
та відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
які просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
задоволення позову частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими ґрунтувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
данні (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Наведеним вимогам ухвалене рішення не
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову про
зобов'язання банку перерахувати
грошові кошти в сумі 29877,90 грн., суд
виходив з того, що банк не має права на
суму коштів, що знаходяться на рахунку
фізичної особи, а обов'язок банку
здійснити дії щодо особового рахунку
клієнта ( в тому числі списати кошти з
особового рахунку клієнта) виникає
лише у визначених законодавством
випадках. Банк не є набувачем спірних
страхових коштів в розумінні ст.1212 ЦК
України, а лише вчиняє дії по
обслуговуванню рахунку клієнта.

Задовольняючи позов в частині визнання
права відділення Фонду на отримання
грошових коштів в сумі 29877,90 грн., суд
дійшов висновку, що сплачені після
смерті страхові виплати встановлені
законом не є спадковим майном, а тому
відповідачі ОСОБА_4 не мають право на їх
отримання, і при цьому не заперечують
проти повернення зайво перерахованих
коштів Фонду.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Судом встановлено, що згідно довідки
МСЕК № 040520 від 25 січня 2000 року ОСОБА_5
встановлено 15% втрати професійної
працездатності з 13 січня 2000 року у
зв'язку з трудовим каліцтвом,
безстроково (а.с.4,5).

Згідно постанови відділення Фонду №
1438/ від 20 жовтня 2001 року ОСОБА_5
призначено виплату щомісячно у зв'язку
з частковою втратою працездатності
безтерміново починаючи з 1 жовтня 2001
року. Вказані кошти постановлено
перераховувати на особовий рахунок
НОМЕР_1 МФО 394300 філії
Орджонікідзевського відділення
Ощадбанку України (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть виданого
ІНФОРМАЦІЯ_1 відділом реєстрації актів
громадянського стану
Орджонікідзевського районного
управління юстиції м.Маріуполя
Донецької області, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що було зроблено
відповідний запис № 553 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом, виданого 29 листопада 2002
року спадкоємцями майна ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 Спадкове майно, на яке видано
свідоцтво, складається з ? частини
квартири АДРЕСА_1.

Згідно виписки з рахунку в
національній валюті на рахунку НОМЕР_1
відкритого на ім'я ОСОБА_5 в період з 17
квітня 2002 року по 30 травня 2013 року
проводилися нарахування і станом на 30
травня 2013 року сума зайво
перерахованих коштів на рахунку
складає 29877,90 грн.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду про відмову позивачу у
задоволенні позову в частині
зобов'язання Банку перерахувати на
рахунок відділення Фонду зазначену
суму, та визнаючи за відділенням Фонду
права на отримання цієї суми є
суперечливим та таким, що ґрунтується
на неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Представник відповідача ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
підтримуючи доводи апеляційної скарги
та заперечуючи проти позову, зазначила
про відсутність у Банку законних
підстав списувати грошові кошти з
рахунка клієнта без його розпорядження
або рішення суду і що Банк не має права
на спірну суму. Пояснила також, що
спірна сума коштів обліковується на
поточному рахунку ОСОБА_5, на яку
спадкоємці мають право отримати
свідоцтво про право на спадщину.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
отримували свідоцтво про право на
спадщину на спірні грошові кошти, які
пояснили, що вони не вважають спірні
кошти спадковим майном, отримувати
свідоцтво про право на спадщину на цю
суму не бажають, і вважають, що
зазначена сума підлягає поверненню
відділенню Фонду.

Відповідно до п.3 ст.1219 ЦК України до
складу спадщини не входять права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до положень ст.1227 ЦК України
спадкодавці мають право в порядку
спадкування лише на ті страхові
виплати, які належали спадкодавцю, але
не були ним отримані за життя.

Отже, кошти, які надходили від
відділення Фонду на банківський
рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_5 до дня
його смерті є спадковим майном, а після
дня смерті, не можуть належати йому та
не можуть входити до складу спадщини, а
відтак підлягають поверненню державі в
особі відділення Фонду.

Відповідно до ст.28 Закону України від 23
січня 1999 року № 1105 «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105)
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із ст.21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку.

За ст. 40 цього Закону №1105 страхові
виплати провадяться щомісячно і за
бажанням одержувачів можуть
перераховуватися на їх особові рахунки
в банку.

Суми, одержані в рахунок страхових
виплат потерпілим або особою, яка має
право на ці виплати, можуть бути
утримані Фондом соціального
страхування від нещасних випадків,
якщо рішення про їх виплату прийнято на
підставі підроблених документів або
подано свідомо неправдиві відомості, а
також якщо допущено помилку, яка
впливає на суму страхових виплат.

Отже, законодавством не передбачено
виплата соціальної допомоги після
смерті потерпілого; страхові виплати
припиняються у разі смерті потерпілого
на виробництві.

Сторонами не заперечується і це
підтверджується матеріалами справи,
перерахування спірної суми страхових
виплат відділенням Фонду на відкритий
на ім'я ОСОБА_5 рахунок у відділенні
філії Донецького обласного правління
АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/0462 ПАТ
«Державний ощадний банк України»
відбулося після того, як у зв'язку зі
смертю ОСОБА_5 припинилась його
здатність мати права та обов'язки, а
тому зазначена сума не є такою, що
належала йому на час смерті.

Також п.3 ст.38 Закону № 1105 передбачено
припинення страхових виплат і надання
соціальних послуг у разі якщо
з'ясувалося, що виплати призначено на
підставі документів, які містять
неправдиві відомості. Сума витрат
стягується в судовому порядку.

Перелік, визначений вказаною статтею,
не є вичерпним, оскільки відповідно до
п.6 зазначеної статті страхові виплати
припиняються і в інших випадках,
передбачених законодавством.

Пунктами 1.8, 1.9 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою № 24
від 27 квітня 2007 року передбачено спосіб
одержання страхових виплат шляхом
перерахування потерпілим або особам,
які мають на це право на їх особові
рахунки в банку або поштовими
переказами.

Повернення зайво виплачених сум
проводиться на підставі робочих
органів виконавчої дирекції фонду,
якщо потерпілі або особи, які мають на
це право, не заперечують підстав і
розміру відрахування.

Водночас, відповідно до положень
ст.ст.1066, 1067 ЦК України договір
банківського рахунку регулює
правовідносини між банком та клієнтом;
за договором банківського рахунка
банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних
сум з рахунка та проведення інших
операцій за рахунком.

Відповідно до положень п.7.1.2 ст.7 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» банк на
договірній основі повинен
здійснювати зберігання коштів,
проводити розрахунково-касові
операції за допомогою платіжних
інструментів відповідно до умов
договору та вимог законодавства
України.

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що
банк може списати грошові кошти з
рахунка клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом.

Пунктом 13 Порядку виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів соціальної
допомоги через їх поточні рахунки у
банках, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30.08.1999
року, № 1596 "Про заходи щодо виконання
статті 3 Указу Президента України від 4
липня 1998 року N 734" передбачено, що у разі
надходження до уповноваженого банку
відомостей про смерть одержувача
пенсії та грошової допомоги
уповноважений банк зобов'язаний
припинити зарахування коштів на
поточний рахунок з місяця, наступного
за місяцем смерті одержувача, і зробити
відповідну помітку у примірнику списку
на зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу Пенсійного
фонду або органу праці та соціального
захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги,
зараховані на поточний рахунок разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця, наступного за
місяцем смерті пенсіонера, підлягають
поверненню уповноваженим банком
відповідно органам Пенсійного фонду та
соціального захисту населення не
пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача.

Отже, оскільки страхові виплати в сумі
29877 грн.90 коп. були перераховані
відділенням Фонду після смерті ОСОБА_5,
які йому не належали, і зазначена сума
не може входити до складу спадщини,
колегія суддів вважає, що Банк, після
отримання даних про смерть одержувача
страхових виплат, повинен повернути
зазначені кошти відділенню Фонду.

До такого висновку колегія суддів
приходить виходячи з того, що судом
достовірно встановлено, що хоча Банк і
не набув права на спірну суму, але вона
рахується на особовому рахунку ОСОБА_5,
відкритомуго в філії цього банку,
спірна сума без будь-якої правової
підстави перерахована на особовий
рахунок померлого, і що на даний час
фактично Банк має право розпоряджатися
спірними коштами з урахуванням тієї
обставини, що відповідно до ч.2 ст.608 ЦК
України зобов'язання припиняється
смертю кредитора, якщо воно є
нерозривно пов'язаним з особою
кредитора, і до складу спадщини згідно
ст.1219 ЦК України не входить право на
щомісячну грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого.

За таких обставин ПАТ «Державний
ощадний банк України» є належним
відповідачем у даній справі.

Процедура повернення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань страхових виплат,
зарахованих на поточний рахунок
застрахованої особи після її смерті не
врегульована нормами чинного
законодавства, однак це не може бути
підставою для відмови у позові.

Відповідно до положень ст.8 ЦК України,
якщо спірні правовідносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини (аналогія закону), а за
відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія права).

Згідно ч.2 ст.124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини у державі.

Частина 4 ст.13 Конституції України
встановлює обов'язок держави
забезпечити захист прав усіх суб'єктів
права власності і господарювання, в
тому числі у судовому порядку.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
враховуючи аналогію закону, про
застосування до спірних правовідносин
п.13 зазначеного Порядку та
зобов'язання Банку повернути
відділенню Фонду кошти, які надавались
особі як соціальна допомога, та які
були надані, а відповідно і зараховані
банком після смерті ОСОБА_5

Позовні вимоги в частині визнання за
відділенням Фонду права на отримання
суми спірних грошових коштів, не
відповідають положенням ст.16 ЦК
України, позивачем не правильно
вибраний в цій частині спосіб захисту,
а тому не підлягають задоволенню в цій
частині.

Доводи апеляційної скарги щодо не
врахування судом першої інстанції
імперативних приписів ст.1215 ЦК України,
являються безпідставними.

Положення ст.1215 ЦК України, яка
встановлює, що безпідставно набуті
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача не
підлягає поверненню, не може
застосовується до правовідносин у цій
справі. Відповідна стаття передбачає
перелік видів майна, яке не підлягає
поверненню , але при цьому обов'язково
має бути факт набуття або збереження
грошової суми саме фізичною особою. В
даному випадку кошти перераховані
фізичній особі після її смерті, і
набуття або збереження фізичною особою
грошової суми не мало місце.

Враховуючи, що неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права призвело до неправильного
вирішення спору, судове рішення
відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог. У зв'язку з
тим, що ПАТ «Державний ощадний банк
України» просило повністю скасувати
рішення і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
апеляційна скарга останнього підлягає
задоволенню частково.

Керуючись ст.307, 309, 313, 314,316 ЦПК України,
колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» Територіального
відокремленого безбалансового
відділення Філії - Донецького
обласного управління АТ «Ощадбанк»
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 20 грудня 2013 року скасувати в
частині задоволення позову відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Маріуполі до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» Територіального
відокремленого безбалансового
відділення Філії -Донецького
обласного управління АТ «Ощадбанк»
про визнання права на отримання
грошових коштів скасувати.

Позов відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Маріуполі до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
Територіального відокремленого
безбалансового відділення Філії -
Донецького обласного управління АТ
«Ощадбанк» про визнання права на
отримання грошових коштів та
зобов'язання перерахувати страхові
виплати задовольнити частково.

Зобов'язати публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» Територіального
відокремленого безбалансового
відділення Філії - Донецького
обласного управління АТ «Ощадбанк»
перерахувати з особового рахунку
НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_5 у
публічному акціонерному товаристві
«Державний ощадний банк України»
Територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10004/0462
Філія - Донецьке обласне управління АТ
«Ощадбанк», на рахунок відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Маріуполі №
1052 в ГУДКСУ у Донецькій області
(МФО 834016, ) 29877 (двадцять
дев'ять тисяч вісімсот сімдесят сім)
гривень 90 копійок.

В решті позовних вимог відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Маріуполі
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.І.Песоцька

Судді
Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева