Справа №
№ 2/642/1602/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у
складі: головуючого - судді Іванісової
Л. О., за участю секретаря Бондаренко В.
П., Сластінової Я. О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Харківської міської
ради, Комунального Підприємства
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом та в порядку набувальної
давності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Харківської міської ради,
Комунального Підприємства «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом на 18/24 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті
своєї матері ОСОБА_2, та зобов'язання
Комунального Підприємства «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
(далі - КП «Харківське міське БТІ»)
внести зміни про власника на 18/24 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1, зазначивши
власником частин ОСОБА_1.

29.08.2014 року ОСОБА_1 надала суду уточнену
позовну заяву, в якій просила визнати
за нею право власності в порядку
спадкування за законом на 45/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті
своєї матері ОСОБА_2; визнати за нею
право власності в порядку набувальної
давності на 30/100 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1 після ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5; зобов'язати КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
внести зміни про власника на 18/24 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1, зазначивши
власником частин ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалася та те, що її діду,
ОСОБА_6, на підставі договору
купівлі-продажу від 11.11.1950 року
належало 3/4 частини домоволодіння по
АДРЕСА_1, 1/4 частини вищезазначеного
домоволодіння належали ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_6 належні йому 3/4
частини домоволодіння були
успадковані в рівних частках його
дітьми - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Рішенням Народного суду Ленінського
району м. Харкова від 25.08.1961 року за
ОСОБА_2 визнано право власності на 16/100
частин домоволодіння по АДРЕСА_1 -
прибудови, збудованої за час її
спільного проживання з батьком, також
визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину від 11.07.1960 року в 16/100
частини домоволодіння по АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення суду
Бюро технічної інвентаризації були
надані роз'яснення щодо перерозподілу
часток домоволодіння, згідно якому
спільне спадкове майно становить 75/100
частин (3/4 частини) домоволодіння,
ОСОБА_2 належить 25/100 частин
домоволодіння, іншим спадкоємцям по
10/100 частин.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 постійно
проживала зі своїм батьком ОСОБА_6 в
спірному домоволодінні та після його
смерті залишилася проживати в АДРЕСА_1,
вона прийняла спадщину фактично, інші
спадкоємці після рішення суду нове
свідоцтво про право власності не
отримали.

Згідно договору дарування від 03.04.1973
року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подарували
ОСОБА_2 належні їм частки
домоволодіння, тобто по 10/100 часток,
тому загальна частка ОСОБА_2 складає
45/100 частин домоволодіння.

З 1950 року ОСОБА_2 постійно проживала в
домоволодінні АДРЕСА_1, відкрито
користувалася та утримувала
домоволодіння, проводила ремонти,
сплачувала комунальні послуги. Інші
спадкоємці - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
постійно проживали за межами України,
нове свідоцтво про право власності не
отримували, з 1973 року не підтримували
родинних зв'язків ані з ОСОБА_2, ані з
позивачкою, місце їх проживання було не
відомо, зі слів родичів вони померли в
1990 - 2000 роках.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки
ОСОБА_2, у встановлений законом строк
позивачка звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, вона є єдиною спадкоємицею
після смерті ОСОБА_2, оскільки інші
спадкоємці відмовилися від прийняття
спадщини на її користь; оформити
спадщину в нотаріальній конторі не є
можливим у зв'язку з відсутністю
державної реєстрації права власності
на спадкове майно, вона змушена
звернутися до суду із зазначеним
позовом.

В судове засідання позивачка та її
представник з'явилися, уточнені
позовні вимоги підтримали, просили
його задовольнити в повному обсязі,
надала пояснення аналогічні доводам
позовної заяви, позивачка додатково
пояснила, що її дід ОСОБА_6 переїхав
проживати до Харкова з м. Хоста, Адлер
Краснодарського краю РФ, її мати ОСОБА_2
була молодшою дочкою, проживала разом з
ним, інші діти в спірному домоволодінні
ніколи не проживали, лише ОСОБА_8 деякий
час жила в домоволодінні, а потім
з'їхала, оскільки отримала земельну
ділянку на Залютино в м. Харкові, тому
свою частину подарувала молодшій
сестрі ОСОБА_2 З метою з'ясування
місцезнаходження інших спадкоємців та
отримання іншої документації вона
зверталася до нотаріального архіву,
але будь-які відомості про дітей ОСОБА_6
та їх нащадків там відсутні.

Представник Харківської міської ради в
судове засідання не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив, надав заяву про слухання
справи за відсутності свого
представника та письмові пояснення,
просив ухвалити рішення на підставі
наданих доказів відповідно до норм
діючого законодавства України.

Представник КП «Харківське міське БТІ»
в судове засідання не з'явився, про час
і місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи за відсутності свого
представника, надали пояснення про те,
що бюро не є суб'єктом владних
повноважень, а тому не може бути
належним відповідачем, оскільки не
здійснює державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно.

Суд, вислухавши пояснення
позивачки, її представника, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
факти та правовідносини.

Згідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_1, виданого Ленінським ЗАГС м.
Харкова, від 09.06.1960 року ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_12
(а. с. 16).

Як вбачається зі свідоцтва про
одруження НОМЕР_2 від 22.11.1953 року,
виданого Ленінським ЗАГС м. Харкова,
22.11.1953 року ОСОБА_13 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_2 (а. с. 16).

Згідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_3 від 25.09.1954 року, виданого
Ленінським районним ЗАГС м. Харкова,
подружжя має дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
(а. с. 18).

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_4,
виданого 30.03.1959 року Жовтневим районним
ЗАГС м. Харкова, вбачається, що ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_5, про що зроблено
актовий запис № 206. ( а. с. 15).

Як вбачається зі свідоцтва про право на
спадщину, Другою нотаріальною конторою
м. Харкова, від 11.07.1960 року,єдиними
спадкоємцями після померлого в м.
Харкові ІНФОРМАЦІЯ_6 громадянина
ОСОБА_6, є його діти: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5; до
складу спадкового майна входить 3/4
частини домоволодіння по АДРЕСА_1
частин домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано по праву власності за
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на підставі
свідоцтва про спадщину. (а. с. 9).

Рішенням Народного суду Ленінського
району м. Харкова від 25.08.1961 року за
ОСОБА_2 визнано право власності на 16/100
частин домоволодіння по АДРЕСА_1;
визнано недійсним свідоцтво про
спадщину, видане Другою нотаріальною
конторою м. Харкова, від 11.07.1960 року на 3/4
частини домоволодіння по АДРЕСА_1 в 16/100
частини домоволодіння.(а. с. 6).

25.08.1961 року Народним судом Ленінського
району м. Харкова на підставі рішення
суду від 25.08.1961 року були надані
роз'яснення Міському бюро технічної
інвентаризації щодо перерозподілу
часток домоволодіння по АДРЕСА_1,
згідно якому спільне спадкове майно
становить 75/100 частин (3/4 частини)
домоволодіння, ОСОБА_2 належить 25/100
частин домоволодіння, іншим
спадкоємцям - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 та ОСОБА_5 - по 10/100 частин;
визнана рішення суду від 25.08.1961 року
частка домоволодіння ОСОБА_2 в розмірі
16/100 частин зменшена до 15/100 частин,
відповідно загальна частка
домоволодіння, що належить ОСОБА_2,
становить 25/100 частин. (а. с. 7-8).

Згідно будинкової книги для прописки
осіб, що проживають в домоволодінні
АДРЕСА_1, за вищезазначеною адресою
були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_2 з
15.11.1950 року, ОСОБА_1 з 04.09.1970 року (а. с.
24-29).

Як вбачається з договору дарування від
03.04.1973 року, посвідченого Другою
Харківською державною нотаріальною
конторою, ОСОБА_2 прийняла у дар від
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 1/4 частину житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1. ( а. с. 81-82).

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної ради м. Харкова
Харківської області № 112/25 від 18.05.1977
року був наданий ОСОБА_2 дозвіл на
оформлення сіней з метою поліпшення
побутових умов, встановлено, що в
домоволодінні проживає сім'я з
чотирьох осіб (а. с. 23).

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної ради м. Харкова
Харківської області № 120/1 від 11.05.1999
року були оформлені раніше
переобладнані житлові кімнати 1-3, пл. 17,
4 кв. м.; 1-8, пл. 16,6 кв. м.; 1-9, пл. 14,2 кв. м. у
домоволодінні АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.
(а. с. 22).

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_5,
виданого 09.03.2013 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, вбачається, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, про що зроблено актовий
запис № 3458. ( а. с. 17).

Згідно довідки Другої Харківської
державної нотаріальної контори №
01-16/1137 від 21.05.2014 року після смерті
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, яка була
постійно зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, було заведено спадкову справу
№ 481/2013. 04.09.2013 року зареєстровано заяву
від імені ОСОБА_1 про прийняття
спадщини; також 04.09.2013 року
зареєстровані заяви від імені чоловіка
померлої ОСОБА_13 та сина померлої
ОСОБА_16 про відмову від прийняття
спадщини на користь ОСОБА_1; 11.03.2014 року
видано на ім'я ОСОБА_1 свідоцтво про
право на спадщину за законом на вклади
з відповідними відсотками та усіма
грошовими компенсаціями, що
знаходяться в ТВБВ Ощадбанку (а. с. 30).

Згідно технічному паспорту
Комунального підприємства «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
на індивідуальний житловий будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 176,6 кв. м.,
житловою площею 131,8 кв. м., в тому числі
по квартирі № 1 будинку № "А-1",
загальною площею 120,9 кв. м., житловою
площею 101,2 кв. м., від 17.10.2013 року, ОСОБА_1
є замовником технічної інвентаризації,
відомості про власників відсутні. (а. с.
10-14).

З паспорту громадянина України НОМЕР_6,
виданого 10.08.1999 року Ленінським РВ ХМУ
УМВС України в Харківській області,
вбачається, що ОСОБА_1, 1954 року
народження, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 з 04 вересня 1970 року (а. с. 19).

Згідно довідки КП «Харківське міське
БТІ» від 25.11.2013 року поштова адреса:
АДРЕСА_1 є колишньою адресою: АДРЕСА_1.
(а. с. 20).

Як вбачається з листа КП «Харківське
міське БТІ» від 10.07.2014 року станом на
31.12.2012 року житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 по
праву власності зареєстрований за:
ОСОБА_2 - 3/24 частини на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого Другою Харківською державною
нотаріальною конторою 11.07.1960 року під №
3-1329 та 6/24 частини на підставі договору
дарування, посвідченого Другою
Харківською державною нотаріальною
конторою 03.04.1973 року під № 2-1504; ОСОБА_5 -
3/24 частини на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого Другою
Харківською державною нотаріальною
конторою 11.07.1960 року під № 3-1329; ОСОБА_3 -
3/24 частини на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого Другою
Харківською державною нотаріальною
конторою 11.07.1960 року під № 3-1329; ОСОБА_4 -
3/24 частини на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого Другою
Харківською державною нотаріальною
конторою 11.07.1960 року під № 3-1329; ОСОБА_7 -
6/24 частини на підставі договору
дарування, посвідченого Другою
Харківською державною нотаріальною
конторою 28.05.1999 року під № 1-1624. (а. с. 21).

Зі звіту про оцінку майна - частини
домоволодіння, загальною оцінювальною
площею 122,2 кв. м., з відповідною частиною
надвірних будівель, замовник - ОСОБА_1,
адреса об'єкту: АДРЕСА_1, від 14.07.2014 року
вбачається, що оціночна вартість
об'єкту оцінки - частини домоволодіння
АДРЕСА_1 становить 469700,00 грн. (а. с. 31-67).

Зі змісту ст. 60 ЦПК України вбачається,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

В силу ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовими рішеннями у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті ж самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Частина 2 статті 15 ЦК України
встановлює, що одним із засобів захисту
цивільного права є його визнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 331 ЦК України якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

В силу вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 344 ЦК
України особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

За змістом ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне
володіння річчю вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлене рішенням
суду.

Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Як вбачається зі ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ст. 548, ст. 549 ЦК України
в редакції 1963 року спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту її
відкриття, спадкоємець визнається
таким, що прийняв спадщину, якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
її прийняття, фактично вступив в
управління чи володіння спадковим
майном.

Як встановлено судом, позивачка
фактично володіє та користується
домоволодінням, яке складається з
житлового будинку та надвірних
будівель за адресою: АДРЕСА_1 на протязі
більше 44 років.

При цьому, досліджуючи питання
щодо добросовісності володіння
позивачкою спірного житлового будинку,
слід зазначити, що ОСОБА_2, померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1950 року була
зареєстрована в домоволодінні та
постійно проживала там разом з родиною,
прийняла спадщину після смерті свого
батька ОСОБА_6, після ухвалення рішення
суду перерозподіл часток у
домоволодінні у встановленому законом
порядку не оформила, як і інші
спадкоємці, відкрито і безперервно
володіла частками житлового будинку,
що їм належали, здійснювала за
домоволодінням догляд. Такі дії ОСОБА_2
фактично свідчать, що право власності
на частину об'єкту нерухомого майна в
розмірі 30/100 частин, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, ніким не заявлялися.
Наведене дозволяє також дійти висновку
про правомірність набуття позивачкою у
володіння вказаного об'єкту
нерухомості відповідно до ст. 397 ЦК
України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
відкрито, тобто очевидно для всіх
третіх осіб, та безперервно володіє
спірним домоволодінням більш 44 років,
ставиться до цього майна як до свого
власного, також утримує його у
належному стані, як і частину
домоволодіння своєї матері ОСОБА_2

Крім того, оскільки ОСОБА_1 з метою
оформлення спадкових прав після смерті
її матері ОСОБА_2 у встановлений
законом строк звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, інші спадкоємці
першої черги від даної спадщини
відмовилися у встановленому законом
порядку на її користь, суд вважає, що
ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після
смерті своєї матері ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Необхідність звернення до суду з
зазначеним позовом обумовлена тим
фактом, що спадкодавець ОСОБА_2 після
перерозподілу часток в 1961 році на
підставі рішення Народного суду
Ленінського району м. Харкова від 25.08.1961
року не надала необхідної документації
для проведення реєстрації права
власності належної їй частини
домоволодіння АДРЕСА_1 в розмірі 25/100
частин, загальна ж частка в спірному
домоволодінні ОСОБА_2 з урахуванням
часток співвласників за договором
дарування становить 45/100 частин
домоволодіння (25/100+10/100+10/100=45/100).

Застосовуючи до спірних
правовідносин приписи ч. 1 ст. 344 ЦК
України, слід враховувати положення ст.
5 ЦК України про дію законів у часі та п.
8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, відповідно до якого правила
ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються на випадки, коли
володіння майном розпочалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином, беручи до уваги, що
Цивільний кодекс набрав чинності з 1
січня 2004 року ( п.1 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України),
приписи ст. 344 ЦК України поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим кодексом.

У контексті наведених норм слід
зауважити, що наявні у матеріалах
справи документи свідчать, що
позивачка станом на 01 січня 2001 року вже
мала у володінні та утримувала спірне
домоволодіння, а відтак, положення ст.
344 ЦК України підлягають застосуванню
до правовідносин, що виникли.

За таких обставин суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги в частині
визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом на 45/100
частин домоволодіння по АДРЕСА_1 після
смерті її матері ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4; та визнаня за нею права
власності в порядку набувальної
давності на 30/100 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5.

Суд не вбачає підстав для
задоволення позову в частині
зобов'язання КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» внести
зміни про власника на 18/24 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1, зазначивши
власником частин ОСОБА_1, оскільки
вважає заявлену позовну вимогу
передчасною, так як доказів на
підтвердження порушення прав позивача
в цій частині суду не надано.

На підставі викладеного, суд вважає, що
зібрані докази та фактичні обставини
дозволяють задовольнити позов
частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 60, 61, 118, 119, 209, 212, 214-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст. 33, 41, 47, 55 Конституції
України, ст. ст. 5, 16, 328, 331, 344, 392, 397, 1217, 1223,
1226 Цивільного кодексу України, ст. ст.
548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на 45/100
частин домоволодіння по АДРЕСА_1,
загальною площею 176,6 кв. м., житловою
площею 131,8 кв. м., після смерті її матері
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку набувальної давності на 30/100
частин домоволодіння по АДРЕСА_1,
загальною площею 176,6 кв. м., житловою
площею 131,8 кв. м., що належали ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суду міста Харкова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Суддя -
Л. О. Іванісова