Справа № 346/2374/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2182/2014
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука
І.В.,

суддів
Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.,

секретаря
Драганчук У.М.,

з участю
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні квартирою, вселення та
визначення порядку користування
квартирою за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Коломийського
міськрайонного суду від 03 вересня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 03 вересня 2014 року частково
задоволено позов.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити
ОСОБА_2 перешкод у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_2 у квартиру
АДРЕСА_1.

Визначено порядок користування
спірною квартирою і виділено позивачу
ОСОБА_2 в користування кімнату під №7
площею 14.2 кв.м., а відповідачці ОСОБА_3
кімнату під №6 площею 16.2 кв.м., з
балконом площею 1 кв.м.

Кімнату №8 площею 17.2 кв.м., кухню
№4 площею 5.9 кв.м., коридор №1 площею 4.7
кв.м. та ванну кімнату під №2 площею 3.2
кв.м. залишено у спільному користуванні
сторін.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 243 грн. 60 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, апелянт подав
апеляційну скаргу в якій вказує що,
рішення є необґрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт вважає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовані всі
обставини справи, суд не ухвалив
рішення про підвальне приміщення, яке
приватизоване разом з квартирою
спільно. Не встановлено порядок
користування даними підвальними
приміщеннями. Крім того, апелянт
проводила ремонт квартири за власні
кошти, провела автономне опалення,
здійснила перепланування квартири, на
що було потрачено значну суму коштів,
що судом не враховано. Враховуючи, що
сторони протягом тривалого часу
перебувають в неприязних стосунках, що
унеможливлює їх проживання в одній
квартирі, вважає за доцільне
призначити судово-будівельну
експертизу для вирішення питання про
можливість встановлення порядку
користування квартирою відповідно до
ідеальних часток або з відхиленням від
ідеальних часток з улаштуванням
окремих житлових кімнат.

Просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У судове засідання ОСОБА_3 не
з'явилася, хоча надежним чином
повідомлена про час і місце слухання
справи.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не
визнав, вважає оскаржуване рішення
суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
відповідно до ст. 303 ЦПК України
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що враховуючи
інтереси сторін та у зв'язку з
неможливістю добровільного поділу
квартири, суд прийшов до висновку про
необхідність визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши позивачу ОСОБА_2 в
користування кімнату під №7 площею 14.2
кв.м. а відповідачу ОСОБА_3 кімнату під
№6 площею 16.2 кв.м., з балконом площею
1кв.м.

Кімнату під №8 площею 17.2 кв.м.
кухню під №4 площею 5.9 кв.м., коридор під
№1 площею 4.7 кв.м. та ванну кімнату під 32
площею 3.2 кв. м. необхідно залишити у
спільному користуванні.

При цьому судом відмовлено у
задоволенні позову про зобов'язання
ОСОБА_3 не порушувати встановлений
порядок користування житловим
приміщенням, оскільки захист прав
свобод та інтересів передбачає
наявність встановленого судом факту їх
порушення.

Висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4 та членам його сім'ї -
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних долях, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 21 квітня 2000 року
та зареєстрованого в Коломийському
МБТІ за № 3919.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 09 грудня 2010 року яке
зареєстроване в реєстрі за № 3237,
спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 є
його син - ОСОБА_2, 1973 р.н. на 1/2 частку
спадщини та донька - ОСОБА_3, 1973 р.н. на 1/2
частку спадщини, а саме квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно довідки ОКП «Коломийське МБТІ»
від 16.04.2014р. право власності на 1/2
частину спірної квартири
зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності виданого
21.04.2000 року та свідоцтва про право на
спадщину, посвідченого Коломийською
міською державною нотаріальною
конторою 09.12.2010 року за № 3237.

ОСОБА_2, який є власником частини
квартири АДРЕСА_1, у відповідності до
ст. 321 ЦК України та 155 ЖК України, ОСОБА_2
не може бути позбавлено права
користування цим житлом. Відповідачка
у суді першої інстанції визнала що вона
не впускала позивача до спірної
квартири, тому суд прийшов до
обґрунтованого висновку, що її слід
зобов'язати не чинити ОСОБА_2 перешкод у
користуванні цією квартирою. Також
судом встановлено, що позивач не
проживає з цих підстав у спірній
квартирі, тому його слід вселити у
спірне житлове приміщення.

Оскільки сторони в суді визнали, що
добровільно не можуть встановити
порядок користування спірним житлом і
його поділ у натурі відповідно до
ідеальних часток є неможливим, то суд
обґрунтовано та відповідно до вимог
закону виділив позивачу ОСОБА_2 в
користування кімнату під №7 площею 14.2
кв.м. а відповідачці ОСОБА_3 кімнату під
№6 площею 16.2 кв.м., з балконом площею 1
кв.м.

Кімнату під № 8 площею 17.2 кв.м. кухню під
№ 4 площею 5.9 кв.м., коридок під №1 площею
4.7 кв.м. та ванну кімнату під №2 площею 3.2
кв.м. необхідно залишити у спільному
користуванні.

Доводи апелянтки у скарзі про те, що при
встановлені порядку користування
житловим приміщенням не встановлено
порядку користуванням приватизованим
підвалом, не заслуговують на увагу,
оскільки позивачем такі вимоги у суді
першої інстанції не заявлялися.
Відповідно до норм процесуального
права відхилено судом також клопотання
відповідачки про призначення у даній
справі будівельно-технічної
експертизи, і з такими доводами
погоджується суд апеляційної
інстанції.

Обґрунтовано та на підставі зібраних у
справі доказів суд відмовив у
задоволенні позову про зобов'язання
відповідачку не порушувати
встановлений порядок користування
житловим приміщенням і рішення суду в
цій частині сторонами не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду, викладених в оскаржуваному
рішенні, тому не можуть бути підставою
для скасування по суті правильного
рішення суду лише з одних формальних
міркувань.

За таких обставин, колегія суддів
вважає оскаржуване рішення таким, що
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.
Підстав для його скасування з мотивів,
наведених у апеляційній скарзі, не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коломийського
міськрайонного суду від 03 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В.Бойчук

В.М.Вакарук

Л.В.Ясеновенко