Номер провадження: 22-ц/785/8828/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.

при секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 09 вересня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Овідіопольського районного суду
Одеської області до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
третя особа Приватне акціонере
товариство «Страхова компанія
«Інкомстрах» з первісним позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. В подальшому позивач
неодноразово уточнювала позов,
залучивши до участі у справі у якості
відповідача Приватне акціонере
товариство «Страхова компанія
«Інкомстрах» (а. с. 77-78; 85). Позивач
мотивувала позов тим, що 25.02.2014 року об
13 годині 40 хвилин на території ТОВ
„Промтоварний ринок" смт Авангард,
Овідіопольського району Одеської
області відповідач ОСОБА_2 керуючи
автомобілем марки „Тойота" р.н. НОМЕР_1,
що належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_4 проїжджаючи по
території автомобільної стоянки на
вул.Розовій допустив зіткнення з
належним її на праві власності
автомобілем НОМЕР_2, який стояв на
автомобільній стоянці. Внаслідок ДТП
її автомобілю були заподіяні механічні
пошкодження. Постановою
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 04.03.2014 року ОСОБА_2
за скоєння вищевказаної ДТП визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП з накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425
гривень. Як зазначає позивач,
протиправними діями відповідача
ОСОБА_2 їй заподіяні матеріальні збитки
на суму 31395 грн. 47 коп., з яких 30745 грн.47
коп. вартість за усунення механічних
пошкоджень автомобіля заподіяних
внаслідок ДТП з урахуванням запасних
частин та ремонтних робіт; - 650 гривень -
оплата за проведення експертного
автотоварознавчого обстеження по
встановленню вартості майнових
збитків, заподіяних їй як власнику
автомобіля „Nissan Tiida” реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Крім того, позивачу завдано і моральну
шкоду яку вона оцінює в 10 000 гривень, що
виразилася у ремонті автомобіля за
власні та за позичені кошти взяті у
борг, від постійних переживань
з`явилася дратливість, безсоння,
запаморочення.

На підставі викладеного, просила
солідарно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ПАТ „СК „ІНКОМСТРАХ" на користь ОСОБА_3
грошові кошти в сумі 41395 грн.47 коп., із
них 31395 грн.47 коп. матеріальних збитків
та 10 000 грн. моральної шкоди.

09.09.2014 року ОСОБА_3 до суду подано
письмову заяву про виключення з кола
відповідачів ОСОБА_4 та ПАТ „СК
„ІНКОМСТРАХ", як неналежних
відповідачів.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 09.09.2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду у сумі 30 745 грн. 47 коп.,
моральну шкоду в сумі 8 000 гривнь,
витрати 650 грн., судовий збір в сумі 414
грн., а всього на суму 39 809 грн.47 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 09.09.2014 року та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при ухваленні рішення
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається,
що:

- 25 лютого 2014 року відповідач
(водій) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи
транспортним засобом марки «Тойота»,
р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці
Розовій на території ТОВ «Промтоварний
ринок» в смт. Авангард
Овідіопольського району Одеської
області, порушив п. 12.1 ПДР, не вибрав
безпечну швидкість не врахував дорожні
умови внаслідок чого допустив
зіткнення з припаркованим праворуч
транспортним засобом р.н. НОМЕР_4 під
керуванням ОСОБА_6, після чого допустив
зіткнення з транспортним засобом марки
«Ніссан» р. н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3, після чого транспортний засіб
«Ніссан» допустив зіткнення з
транспортним засобом марки «РЕНО» р. н.
НОМЕР_3, під керуванням Коджаоглу, який
був припаркований праворуч;

- Власником автомобілю «Ніссан» р.
н. НОМЕР_2 є ОСОБА_3, цивільна
відповідальність якої застрахована у
ПАТ «Українська страхова компанія
«ГАРАНТ- АВТО» на підставі страхового
полісу АС № 5340017 від 09.08.2013 року
терміном дії з 10.08.2013 року до 09.08.2014 року
включно;

- Власником автомобіля «Тойота»,
р. н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4, який належним
чином відповідно до діючого
законодавства передав відповідачу
ОСОБА_2

Цивільна відповідальність
власника автомобілю «Тойота», р. н.
НОМЕР_1 ОСОБА_4 застрахована страховою
компанію ПрАТ «СК «ІНКОМСТРАХ» на
підставі страхового полісу АС № 2083763
від 07.04.2013 року терміном дії з 11.04.2013
року до 10.04.2014 року включно.

- Внаслідок зіткнення
транспортний засіб позивачки отримав
механічні пошкодження, згідно висновку
товарознавчої експертизи фахівця від
02.04.2014 року № 097/14, вартість
матеріальної шкоди становить 30 745, 47
грн.;

- Вартість матеріальної шкоди
сторонами не оспорюється;

- Постановою судді
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 04 березня 2014 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
штраф у розмірі 425 грн. Під час
розгляджу справи про адміністративне
правопорушення в суді, ОСОБА_2 свою у
скоєнні правопорушення передбаченого
ст. 124 КУпАП вину визнав.

Частково задовольняючи вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
майнової шкоди - у заявленому позивачем
розмірі та про стягнення моральної
шкоди у розмірі 8000 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що вина
ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яке мало місце 25
лютого 2014 року доведена. Між
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_2 та пошкодженням транспортного
засобу позивачки є прямий причинний
зв'язок. Внаслідок неправомірних дій
відповідача, пошкодження її майна,
позивачка ОСОБА_3 отримала моральні
страждання. Страховим полісом № АС
2083763 щодо використання забезпеченого
ТЗ є не допущення особи з водійським
стажем менше 3-х років. Допуск ОСОБА_2 до
керування забезпеченим транспортним
засобом, є порушенням особливих умов
договору страхування.

Такий висновок суду першої
інстанції відповідає матеріалам
справи і заснований на законі.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» (далі по тексту - Постанова
Пленуму) особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

У п. 16 Постанови Пленуму
роз`яснено, що оскільки відповідно до
статті 3 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
статті 1194 ЦК, питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого статтею
33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір (у
передбачених випадках Моторному
(транспортному) страховому бюро
України, далі - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком
шкоди, завданої особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, така особа сплачує
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем.

З встановлених у справі обставин
вбачається, що під час скоєння ДТП
ОСОБА_2, маючи право керування
транспортними засобами відповідної
категорії, керував транспортним
засобом ОСОБА_4 зі згоди останнього.
Проте особливі умови страхового
полісу, як форми договору страхування,
підписаного між страховиком і
страхувальником, не передбачали
можливість керування забезпеченим
транспортним засобом особам з
водійським стажем менше 3-х років.

В розумінні ст. 8 Закону України
«Про страхування» страховий ризик -
певна подія, на випадок якої
проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання".

Отже будь-який конкретний
ризик - це тільки можливість настання
певної події з визначеною ймовірністю.
Випадковість - це раптовість та
непередбаченість настання певної
події.

Тому страхується "ризик", а не те,
що повинно неминуче статися.

Умовами здійснення будь-якого
ризику є ризикові обставини. Усі вони,
взяті у єдності та взаємодії,
визначають ситуацію ризику, що
характеризує природний стан об'єкта
страхування й оточення, в якому він
знаходиться. При укладенні договору
страхування ситуація ризику
визначається залежно від ряду ознак,
які спостерігаються та реєструються
страховиком. До уваги беруться ознаки,
що суттєво впливають на стан об'єкта
страхування.

Ризикові обставини дозволяють
оцінити можливість настання певної
події в майбутньому. Проте тільки одна
або декілька ризикових обставин
призводять до реалізації ризику, що
означає настання страхового випадку.

Страховий випадок - подія,
передбачувана договором страхування
або законодавством, яка відбулася, і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій особі або іншій третій
особі..

При таких обставинах факт
завдання шкоди автомобілю позивача
водієм забезпеченого транспорту,
водійський стаж якого не відповідає
особливим умовам використання
забезпеченого автомобілю, які
передбачені договором страхування
(страховим полісом), не є страховим
випадком в розумінні статті 6 «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Пунктом 17 Постанови Пленуму
передбачено, що необхідною умовою
виникнення обов'язку страховика за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
осіб, які на відповідній правовій
підставі володіють транспортними
засобами, є настання страхового
випадку (події, внаслідок якої завдано
шкоди третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором).

Якщо факт завдання шкоди
відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV не
є страховим випадком, то потерпілий має
право вимагати відшкодування шкоди на
підставі загальних правил,
встановлених ЦК.

Крім того, у матеріалах справи
відсутні належні докази, що
страхувальник ОСОБА_4 взагалі у
передбачений законом 3-денний строк
письмово надавав страховику
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновокм районного
суду про стягнення

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальних збитків на суму 31395 грн. 47
коп., з яких - 30745 грн.47 коп. майнова
шкода, завдана автомобілю внаслідок
ДТП з урахуванням запасних частин та
ремонтних робіт; - 650 гривень - оплата за
проведення експертного
автотоварознавчого обстеження по
встановленню вартості майнової шкоди,
заподіяної їй як власнику автомобіля
„Nissan Tiida” НОМЕР_2.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка

завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Судова колегія погоджується з
обґрунтуванням судом першої інстанції,
що неправомірними діями відповідача
позивачці дійсно спричинено моральну
шкоду у вигляді душевних страждань,
яких позивач зазнала у зв'язку з
пошкодженням її автомобіля,
вимушеністю проведення ремонтних
робіт за власний кошт та за позичені у
борг грошові кошти.

Проте при набутті висновку про розмір
відшкодування моральної шкоди,
завданої позивачці, суд першої
інстанції до кінця не врахував при
яких обставинах сталося ДТП, вік
відповідача, майновий стан, та
дотримався у повній мірі засад
розумності, виваженості та
справедливості при визначенні розміру
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню.

На підставі наведеного судова колегія
вважає за необхідне рішення районного
суду в частині розміру відшкодування
моральної шкоди змінити в бік
зменшення і стягнути з ОСОБА_2 на
користь позивача у відшкодування
моральної шкоди 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 одразу після ДТП зателефонував
страховику та про те, що він отримавши
від власника транспортного засобу
технічний паспорт та страховий поліс
не пересвідчився про наявність
особливих умов у використанні
автомобіля з посиланням на те, що це не
передбачено жодним нормативним актом,
є неспроможними, оскільки не
спростовують висновку суду про
стягнення матеріальних збитків та
спричинення моральної шкоди.

Так, п. п. 33. 1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону
України «Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачає, що у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Доказів про виконання цього
обов`язку ОСОБА_2, як особа, що керувала
забезпеченим транспортним засобом під
час скоєння ДТП, суд не предоставив.
Посилання на те, що це є обов`язком
власника автомобілю ОСОБА_4 в даному
випадку не звільняє винуватця ДТП від
виконання та надання доказів про
виконання вимог п. п. 33. 1.4. п. 33.1 ст. 33
Закону України «Про обов`язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів». При цьому у
справі відсутні докази і про виконання
цього обов`язку ОСОБА_4 До того ж з
урахуванням встановлених у справі
обставин порушення особливих умов
використання застрахованого
автомобілю, передбачених страховим
полісом, не перетворює факт завдання
шкоди майну позивача внаслідок ДТП у
страховий випадок.

У відповідності до п. п. «г1» п. 2.1 Правил
дорожнього руху України водій
механічного транспортного засобу
повинен мати при собі поліс
(сертифікат) обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів.

Отже той факт, що ані безпосередньо
страхувальник ОСОБА_4, ані сам водій
ОСОБА_2 не звернули увагу на особливі
умови використання забезпеченого
страховкою автомобіля, не спростовує
правильність набутого судом висновку.

Інших доводів в апеляційній
скарзі не наведено .

На підставі наведеного
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні в частині зменшення
розміру відшкодування моральної шкоди
та стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача у відшкодування моральної
шкоди 2000 грн.

В іншій частині рішення слід залишити
без змін.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 09
вересня 2014 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану
дорожньо-транспортною пригодою, в сумі
2000 грн.

В іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова