Справа № 505/4243/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2014 року Котовський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого судді -
Нікітішина В.П.

при секретарі - Шевчук
С.В.

за участі - прокурора Котовської
міжрайпрокуратури Одеської області -
Попович С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Орган опіки та
піклування Котовської
райдержадміністрації Одеської
області, про визначення місця
проживання неповнолітньої дитини

встановив:

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, звернувся
02.10.2014 року в суд з позовом до
відповідача, вказуючи, що 22 липня 2008
року, він уклав шлюб з відповідачкою
ОСОБА_3, який був зареєстрований у
відділі реєстрації актів цивільного
стану по м. Котовську Котовського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області.

Оскільки сімейні відносини між ним та
відповідачкою не склалися у наслідок
діаметрально-протилежних характерів,
поглядів на життя, фізичної та
психологічної несумісності, що
призводило до безпричинних сварок та
скандалів, тому рішенням Котовського
міськрайонного суду від 11.08.2014 року
шлюб між ними було розірвано.

Від шлюбу із відповідачкою мають
малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження НОМЕР_1 від 29.09.2009 року.

З донькою ОСОБА_5 у нього склались гарні
та дружні стосунки. Зі свого боку він
піклується та переживає за неї, створює
всі необхідні умови для її належного
розвитку.

Має постійне місце роботи та достатню
заробітну платню для забезпечення
повноцінного утримання дочки, та
задоволення її нагальних потреб.

З часу народження доньки, він чемно
виконував покладені на нього
батьківські обов'язки, будь-яких
зауважень з боку лікарів, служби у
справах дітей Котовської
райдержадміністрації та кримінальної
міліції у справах дітей Котовського МВ
ГУМВС України в Одеській області, не
мав.

За місцем роботи характеризується
позитивно. Має постійне місце
проживання за адресою: АДРЕСА_1. Житло в
доброму санітарно-гігієнічному стані,
є всі необхідні умови для проживання
неповнолітньої дитини.

Сама донька також виявила бажання
постійно проживати разом з ним.

Тому просив ухвалити рішення суду
яким визначити місце проживання дочки
з ним.

Додатково зазначав, що мати дитини
вступила в релігійну громаду (секту), що
на його думку, буде негативно впливати
на нормальний розвиток і виховання
дитини.

Відповідачка в ході судового
розгляду справи позов не визнала.

Зазначала, що вона любить дочку та
спроможна сама її належним чином
утримувати за місцем проживання в с.
Дібровка Котовського району Одеської
області. Тому просила у позові
відмовити.

Представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, органу опіки і
піклування Котовської
райдержадміністрації Одеської
області, за довіреністю Петриченко Г.Б.,
в ході судового розгляду справи
підтримала вимогу позову.

Сам Орган опіки і піклування
надав обґрунтований письмовий
висновок від 27.10.2014 року за №01-25/1093 про
доцільність визначення місця
проживання малолітньої дитини з
батьком.

Прокурор Котовської
міжрайпрокуратури Одеської області -
Попович С.В., яка вступила у справу в
інтересах захисту прав малолітньої
дитини, з урахуванням всіх обставин
справи також вважала за необхідне
визначити місце проживання дитини з
батьком.

Вислухавши сторони, покази свідків
та дослідивши обставини справи, суд
приходить до висновку про наступне.

Встановлено, що сторони по справі є
батьками малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією
свідоцтва про народження НОМЕР_1 від
29.09.2009 року.

Згідно зі ст. 161 Сімейного Кодексу
України якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991
року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно
від того, здійснюються вони державними
чи приватними установами, що
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини».

Як свідчить із показів свідків
ОСОБА_7, яка є Головою селища Борщі,
ОСОБА_8, який є фахівцем із соціальної
роботи КРСССДМ Котовської РДА, у серпні
2014 року донька ОСОБА_5 та її старший
брат (син відповідачки від першого
шлюбу) тимчасово проживали у сім'ї
позивача. Після цього відмовлялись
повертатись до матері у с.Дібровку,
плакали та просили залишити їх у
позивача в с-щі Борщі. Сама
відповідачка власного житла в
с.Дібровка не має. Також вказували, що в
с.Дібровка у родині відповідачки є
брат, який хворий на відкриту форму
туберкульозу, контакт з яким може
становити загрозу здоров'ю дитини.
Матеріально-побутові умови для
проживання дитини у родині позивача є
кращими. Сама дитина тягнеться більше
до батька.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свідчили
про те, що батько гарно ставиться до
дитини та вживає всіх заходів щоб
створити їй належні умови розвитку і
виховання.

Свідок з боку відповідачки ОСОБА_11
будь-яких суттєвих показів з приводу
предмету спору не показала.

З урахуванням всіх обставин
справи, а саме наявність у позивача
постійного власного житла і доходів,
відсутність будь-яких перешкод для
нормального розвитку та виховання
дитини, а також беручи до уваги в першу
чергу інтереси самої дитини, яка більше
тягнеться до батька, суд вважає за
необхідне визначити місце проживання
малолітньої дитини з батьком.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 160,161 СК
України, ст.ст. 10,60,88,212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визначити місце
проживання малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, з батьком дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає
законної сили в порядку, передбаченому
ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Одеської області через суд який його
ухвалив протягом 10 днів з дня його
проголошення.

С у д
д я -