Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарях - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської
ради, третя особа - Житлово -
будівельний кооператив «Мотозаводець
-5» про визнання права власності на
частину квартири в порядку спадкування
за заповітом, за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Київської міської ради, третя
особа - Житлово - будівельний
кооператив «Мотозаводець -5» про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, Київської
міської ради, третя особа - Житлово -
будівельний кооператив «Мотозаводець
-5» про визнання права власності на
частину квартири в порядку спадкування
за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 травня 1974
року її сестра - ОСОБА_3 уклала шлюб з
ОСОБА_4 Під час шлюбу, 08 серпня 1986 року
на підставі рішення виконкому
Київської міської ради народних
депутатів ОСОБА_4 як члену ЖБК
«Мотозаводець -5» була надана
кооперативна квартира на сім"ю з трьох
осіб.

За час свого життя ОСОБА_5 01 вересня 2004
року склала заповіт на її ім'я.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року сестра померла, після
її смерті відкрилася спадщина на 1/2
частину спірної квартири, іншу 1/2
частину квартири ОСОБА_4 за заповітом
заповів ОСОБА_2

Зазначила у позові, що відповідно до
норм діючого законодавства та у
встановлені строки вона звернулася до
державного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини за заповітом, однак
їй було відмовлено у видачі свідоцтва
про право власності на 1/2 частину
квартири за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку
із тим, що не було надано
правовстановлюючий документ, який
підтверджував би право власності на
майно померлої.

Посилаючись на те, що були порушені
права на спадкування за заповітом,
позивачка просить визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_2.

01 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, Київської
міської ради, третя особа - Житлово -
будівельний кооператив «Мотозаводець
-5» про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що 03 червня 1986
року на члена ЖБК «Мотозаводець -5»
ОСОБА_4, який є його дядьком, був виданий
ордер на жиле приміщення за адресою -
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 Зазначив, що 22 лютого 2010 року
його дядько склав на нього заповіт.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер.

Посилаючись на те, що він не може
оформити свідоцтво про право на
спадщину, оскільки не має
правовстановлюючого документу, який
підтверджував би право власності на
майно померлого, позивач просить
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року об'єднано в
одне провадження справу № 758/12794/13-ц за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської
міської ради, третя особа - Житлово -
будівельний кооператив «Мотозаводець
-5» про визнання права власності на
частину квартири в порядку спадкування
за заповітом і цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Київської
міської ради, третя особа - Житлово -
будівельний кооператив «Мотозаводець
-5» про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом.

У судовому засіданні представники
ОСОБА_1 позов підтримали у повному
обсязі та просили його задовольнити.
Пояснили, що позивачка позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право власності на спадщину за
заповітом після смерті своєї сестри
ОСОБА_5, оскільки нею не було надано до
нотаріуса правовстановлюючий документ
на спірну квартиру. Позов ОСОБА_2
визнають та просять визнатти за ним
право власності на 1/2 частину спірної
квартири.

Представники ОСОБА_2 у судовому
засіданні уточнили позовні вимоги та з
тих же підстав просили визнати за
останнім право власності на 1/2 частину
спірної квартири. Позов ОСОБА_1 визнали
та не заперечували проти його
задоволення.

Представник Київської міської ради у
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, направили до суду
пояснення по справі, в яких просять
слухати справу у відсутність їх
представників та на підставі поданих
стороною доказів, прийняти рішення
згідно вимог чинного законодавства (т. 1
а.с. 180-181, т. 2 а.с. 82-83).

Представник ЖБК «Мотозаводець -5» в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, направили до суду
заяву, в якій просять слухати справу у
відсутність їх представників та
прийняти рішення згідно вимог чинного
законодавства ( т.1 а.с. 84, т.2 а.с. 79).

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, вивчивши
матеріали справи, оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні, прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду
України у п. 24 постанови від 12 червня 2009
року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Судом встановлено, що 08 серпня 1986 року
на підставі рішення виконкому
Київської міської ради народних
депутатів ОСОБА_4 як члену ЖБК
«Мотозаводець -5» була надана
кооперативна квартира за адресою:
АДРЕСА_1 на сім"ю з трьох осіб - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною
сестрою ОСОБА_5, а ОСОБА_2 є племінником
ОСОБА_4

01 вересня 2004 року ОСОБА_5 склала заповіт
на ім'я ОСОБА_1 (т.1 а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла (т.1 а.с.
13).

07 червня 2006 року позивачка, у строки
передбачені ЦК України, звернувся до
Третьої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 101 зворот).

Третьою Київською державною
нотаріальною конторою було відкрито
спадкову справу після смерті ОСОБА_5 (т.1
а.с. 101-120).

10 листопада 2011 року нотаріальна
контора надала позивачці відмову у
видачі свідоцтва про право власності
на квартиру, у зв'язку із тим, що не
надано правовстановлюючий документ,
який би підтверджував право власності
на спірну квартиру (т.1 а.с. 120 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, 22
лютого 2010 року ОСОБА_4 склав заповіт на
ім'я ОСОБА_2 (т.2 а.с. 119). ІНФОРМАЦІЯ_2 року
дядько позивача помер (т.2 а.с. 104).

21 лютого 2013 року ОСОБА_2, у строки
передбачені ЦК України, звернувся до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7 з
заявою про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 97).

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
було відкрито спадкову справу після
смерті ОСОБА_4 (т.2 а.с. 97-140).

11 червня 2014 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 винесла постанову
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії, а саме відмову у видачі свідоцтва
про право власності на спірну квартиру,
у зв'язку із тим, що не надано
правовстановлюючий документ на спірну
квартиру (т.2 а.с. 142).

Як пояснили представники позивачки та
відповідача, після смерті спадкодавців
інших спадкоємців крім них немає,
оскільки єдиний син подружжя ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (т.1 а.с. 9).

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належать до
спадкоємців за заповітом.

Відповідно до копій спадкових справ
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
нотаріусів із заявами про прийняття
спадщини після померлих ОСОБА_5 та
ОСОБА_4.

Враховуючи неможливість видачі
Свідоцтва про право на спадщину на
спірну квартиру, питання про визнання
права власності підлягає вирішенню у
судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно роз'яснень п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у
справах про спадкування» у разі
відмови нотаріуса в оформлені права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення права на спадщину у
спадкоємця, яке пов'язується з її
прийняттям, як майного права зумовляює
входження права на неї до складу
спадщини після смерті спадкоємця, який
не одержав свідоцтва про право на
спадщину та не дійсним його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про
власність" (чинній на час придбання
майна) визначено, що член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу,
гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані йому в користування, набуває
права власності на це майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у
разі викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Згідно довідки ЖБК «Мотозаводець -5»
ОСОБА_4 повністю сплатив суму пайового
внеску за спірну квартиру (т.1 а.с. 12).

Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» у разі смерті члена
житлово-будівельного кооперативу, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Якщо спадкодавець повністю вніс
пайовий внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Оскільки ОСОБА_4 сплатив пайовий внесок
у повному обсязі, то до складу спадщини,
яка залишилася після його смерті
входить спірна квартира.

Крім того, так як квартира була
придбана у шлюбі, вона є спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інший
спосіб, крім звернутися з позовом до
суду про визнання права власності в
порядку спадкування, захистити своє
порушене право не можуть, суд вважає, що
позови про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
права власності на 1/2 частину квартири
за кожним у порядку спадкування після
померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин справи, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, встановивши правовідносини,
які випливають із встановлених
обставин, та правові норми, які
підлягають застосуванню, оскільки
відповідач за позовом ОСОБА_1 так і за
позовом ОСОБА_2 визнали позови у
повному обсязі і таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 384, 392, 1216, 1218, 1222, 1261, 1297, 1299 ЦК
України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 56, 58, 60, 88, 174,
209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_3 що становить
34,05 кв.м. загальної площі або 20, 975 кв.м.
житлової площі, у порядку спадкування
за заповітом.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_3 що
становить 34,05 кв.м. загальної площі або
20, 975 кв.м. житлової площі, у порядку
спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
міста Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя М. О. Шаховніна