РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Палінчака
О.М.

при
секретарі Антосєві В.П.

з участю
представника позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Сірук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_3 до Хмельницької
міської ради про визнання права
власності за набувальною давністю,

встановив:

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Хмельницької міської
ради про визнання в порядку
набувальної давності право власності
на 21/100 домоволодіння по АДРЕСА_1. На
обґрунтування своїх вимог позивачка
зазначила, що їй в порядку спадкування
з 22 червня 1993 року належить 14/25
будинку по АДРЕСА_1. 23/100 будинку
належало на праві власності її
чоловікові - ОСОБА_4, решта ж 21/100 на
підставі рішення суду від 16 вересня
1975 року належало вітчиму чоловіка -
ОСОБА_5 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
після його смерті спадщину ніхто не
приймав, позивачка з чоловіком почали
повністю користуватись усім будинком,
доглядали його, постійно підтримували
в належному стані, робили ремонти.
ІНФОРМАЦІЯ_2 - помер чоловік ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, після його смерті позивачка
належним чином прийняла та оформила
спадщину та володіє 79/100 домоволодіння
по АДРЕСА_1. Належною ОСОБА_5 часткою
будинку ОСОБА_3 користується відкрито
понад 20 років, а тому просить визнати за
нею право власності на спірну частку за
набувальною давністю, тим самим
задовольнивши позов.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала, посилаючись на те,
що права Хмельницької міської ради при
цьому не порушуються.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, в порядку
спадкування з 22 червня 1993 року
належить 14/25 будинку по АДРЕСА_1. 23/100
будинку належало на праві власності
чоловікові позивачки - ОСОБА_4, решта ж
21/100 на підставі рішення суду від 16
вересня 1975 року належить вітчиму
чоловіка - ОСОБА_5

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 -
помер чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4, після
його смерті позивачка належним чином
прийняла та оформила спадщину та
володіє 79/100 домоволодіння по АДРЕСА_1.
Належною ОСОБА_5 часткою будинку
користується відкрито понад 20 років.

Дані обставини підтверджуються:
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 22 жовтня 2014
року; показами свідка ОСОБА_6; довідкою
ПАТ «Хмельницькгаз» №20 від 22 жовтня 2014
року, з якої слідує, що заборгованості
по оплаті за газ немає; договорами про
надання послуг з теплопостачання за
1998, 2001, 2003, 2006, 2014 роки; довідкою ПАТ
«Хмельницькобленерго» Хмельницький
міський РЕМ №004202 від 22 жовтня 2014 року
про відсутність заборгованості за
споживання електроенергією; довідкою
ХКП «Спецкомунтранс» №656 від 22 жовтня
2014 року про відсутність
заборгованості за надані послуги по
вивезенню та знешкодженню побутових
відходів; довідками комітету
самоорганізації населення мікрорайону
Лезнево №№758, 768 відповідно від 21 та 22
жовтня 2014 року, з яких слідує, що
позивачка проживає в будинку по
АДРЕСА_1 з 1978 року та понад 10 років
відкрито володіє, доглядає, ремонтує
його (поточний та капітальний ремонт за
власний кошт), доглядає прибудинкову
територію.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Крім того, за набувальною давністю може
бути набуто право власності на
нерухоме майно, яке не має власника, або
власник якого невідомий, або власник
відмовився від права власності на
належне йому нерухоме майно та майно,
що придбане добросовісним набувачем і
у витребуванні якого його власнику
було відмовлено.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України та
п. 9 постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «»Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
інститут набувальної давності
базується на сукупності таких
обставин: тривалого добросовісного,
відкритого та безперервного володіння
майном як своїм власним. Тривалість
володіння передбачає, що має
закінчиться визначений законодавством
строк перебування речі у володінні
певної особи.

Відкритість та безперервність
володіння теж є необхідними умовами
для набуття права власності за
набувальною давністю і означають, що
володілець володіє річчю відкрито, без
таємниць, а також те, що протягом
зазначеного в законі строку володілець
не вчиняв дій, що свідчили б про
визнання ним обов'язку повернути річ
власнику, а також йому не пред'являвся
правомочною особою позов про
повернення майна.

Володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна.

Володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК). Не
переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «»Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
можливість пред'явлення до суду позову
про визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статей 15, 16 ЦК, а також частини
четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими
захист цивільних прав здійснюється
судом шляхом визнання права. У зв'язку з
цим особа, яка заявляє про давність
володіння і вважає, що у неї є всі
законні підстави бути визнаною
власником майна за набувальною
давністю, має право звернутися до суду
з позовом про визнання за нею права
власності.

Відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю є попередній власник майна
або його правонаступник. У разі якщо
попередній власник нерухомого майна не
був і не міг бути відомим давнісному
володільцю, то відповідачем є орган,
уповноважений управляти майном
відповідної територіальної громади.

Враховуючи, що ОСОБА_3 відкрито,
безперервно володіє та користується
21/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 понад 10
років, докази чому знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, за
таких обставин позов слід
задовольнити.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України,
ст. 344 ЦК України, суд -

вирішив:

Визнати за ОСОБА_3 в порядку
набувальної давності право власності
на 21/100 домоволодіння по АДРЕСА_1.

На рішення, через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів до
апеляційного суду Хмельницької
області.

Суддя:
О.М. Палінчак