КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/2102/14-ц
Провадження № 2/552/1010/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2014 року Київський районний суд
м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Павленко Л.М.

За участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полтаві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Полтавської
міської ради про визнання права
власності на спадкове майно, зустрічну
позовну ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради про визнання свідоцтва та
рішення виконавчого комітету
Київської районної ради міста Полтави
№444 від 03.09.1991 року «Про оформлення
права особистої власності на
кооперативні квартири» недійсними,
визнання права власності, -

В
С Т А Н О В И В :

11 квітня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до
відповідача виконавчого комітету
Полтавської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно,
мотивуючи свій позов тим, що 12.09.1991 року
виконавчим комітетом міської ради
народних депутатів, Полтавське
управління житлово-комунального
господарства було видано Свідоцтво про
право власності за №603, згідно якого
кімната №7 в квартирі АДРЕСА_1 дійсно
належить ОСОБА_5 на праві особистої
власності. Вказана кімната №7 площею 16,8
кв.м знаходиться в квартирі №28 в
житловому будинку
житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник». Коридор 1 площею 8,7 кв.м,
кладова 2 площею 1,2 кв.м, вбиральня 3
площею 1,0 кв.м, ванна 4 площею 2,0 кв.м,
кухня 5 площею 5,4 кв.м, знаходиться у
спільному користуванні з ОСОБА_4. Крім
того, у спільному користуванні
знаходиться відділення сараю в підвалі
площею 6,3 кв.м. ОСОБА_4 є співвласником
іншої частини квартири №28 та у його
особистій власності знаходиться
кімната №6 площею 10,6 кв.м. Згідно Звіту
про незалежну оцінку двохкімнатної
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, виконаного ТОВ «Бюро Полекс»,
виконаного станом на 13.02.2014 року, згідно
даних «Висновок про вартість майна»,
складає загальну вартість 195 509 гривень.
Вартість кімнати №7 в квартирі №28
становить 72 828 грн. А вартість ? частини
вбудованих приміщень даної квартири
для кожного із співвласників, що
знаходиться у спільному користуванні
становить по 38 365 гривень. ІНФОРМАЦІЯ_4
його батько ОСОБА_5 помер. Факт смерті
ОСОБА_5 підтверджується Свідоцтвом про
смерть, про що 05.11.2007 року, Центральним
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції складено відповідний актовий
запис за №3515. За життя спадкодавцем
ОСОБА_5 заповіт не складався.
Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті спадкодавця ОСОБА_5
являлись ОСОБА_6 та він, ОСОБА_2. Після
смерті ОСОБА_5 його мати ОСОБА_6 в
установлений законом 6-ти місячний
строк з часу відкриття спадщини до
нотаріальної контори стосовно
прийняття спадщини не зверталась. Він,
ОСОБА_2, звернувся із письмовою заявою
до Другої Полтавської державної
нотаріальної контори стосовно
прийняття спадщини та видачі йому
свідоцтва про право на спадщину на
майно після померлого ОСОБА_5 та йому
нотаріальною конторою було видано
лист-відповідь за №332/02-14 від 12.02.2014
року, згідно змісту якого видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
провадиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві.
Оригінал Свідоцтва про право власності
№603 від 12.09.1991 року, виданий на ім»я
ОСОБА_5, за життя спадкодавця був
втрачений. Тому йому був виданий
дублікат даного свідоцтва. Крім того,
до Другої Полтавської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_5 також звернувся
брат ОСОБА_4, який є співвласником іншої
частини квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4, який
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, не відноситься до
спадкоємців першої черги за законом, а
тому у нього відсутнє право на
отримання спадщини після смерті
останнього. 16.05.2012 року померла його
мати ОСОБА_6. Факт смерті ОСОБА_6
підтверджується Свідоцтвом про смерть,
про що 17.05.2012 року Київським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції складено відповідний актовий
запис №242. Просив суд визнати за ним, як
спадкоємцем після смерті спадкодавця
ОСОБА_5, право власності на спадкове
нерухоме майно за законом, яке
складається з кімнати №7 в квартирі
АДРЕСА_1. Визнати за ним, ОСОБА_2, право
спільного користування коридором 1
площею 8,7 кв.м, кладовою - 2 площею 1,2 кв.м,
вбиральнею - 3 площею 1,0 кв.м, ванною - 4
площею 2,0 кв.м, кухнею - 5 площею 5,4 кв.м,
та відділенням сараю у підвалі площею
6,3 кв.м, що знаходиться у спільному
користуванні з ОСОБА_4.

01 липня 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся в суд з зустрічною позовною
заявою до відповідачів ОСОБА_2,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради про визнання
свідоцтва та рішення виконавчого
комітету Київської районної ради міста
Полтави №444 недійсним, визнання права
власності, мотивуючи свій зустрічний
позов тим, що він, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м.Полтава,
військовослужбовець, за розподілом був
відправлений до Хабаровського краю, де
на даний час проходить службу і
проживає. При народженні мав прізвище
ОСОБА_7, але 11.10.1988 року змінив прізвище
на ОСОБА_4 (в знак подяки власній тітці
за догляд та опіку після смерті його
батьків). Його батько ОСОБА_7, згідно
ордеру №498 отримав двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Право на заселення та
прописку в даній квартирі мали крім
власника, ОСОБА_8 - дружина власника,
ОСОБА_4 - рідний син власника та ОСОБА_5 -
син дружини власника від першого шлюбу.
07.12.1973 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8
було розірвано, про що свідчить
свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_2.
ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер власник
квартири його батько ОСОБА_7, його мати
не успадкувала та не переоформлювала
права на вказану квартиру у
встановленому порядку. ІНФОРМАЦІЯ_6
року померла його мати ОСОБА_8. На
момент смерті матері йому, ОСОБА_4,
виповнилось п»ять років, ОСОБА_5
дванадцять років. Опікунство над ними
взяла рідна тітка. Пайові внески за
квартиру вносилися його тіткою за
рахунок дитячих виплат, які
виплачувалися на нього на той період
часу. По досягненню ним повноліття, він
за спонукання старшого брата ОСОБА_5,
погодився звернутися до
житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник» з заявою про прийняття
їх у члени кооперативу та розподіл
особових рахунків. Оскільки на той
період часу його брат мав сім»ю, з якою
проживав у даній квартирі з 1983 року, то
він погодився відступити йому більшу
кімнату площею 16,75 кв.м, а собі взяти
кімнату площею 10,5 кв.м. У виписці з
протоколу №12 від 11.03.1989 року загальних
зборів членів кооперативу
«Комунальник» було допущено істотну
помилку стосовно того, що особові
рахунки на нових членів кооперативу
відкриваються у зв»язку зі смертю
матері - ОСОБА_8, але мати не
переоформила права на квартиру після
смерті батька - ОСОБА_7. Вказана помилка
потягла за собою ряд наступних
істотних помилок, так Протоколом №7 від
04.04.1989 року засідання виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів м.Полтави, було
затверджено рішення загальних зборів
членів кооперативу «Комунальник», а
протоколом №15 від 03.09.1991 року засідання
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів
м.Полтави було прийнято рішення №444
«Про оформлення права особистої
власності на кооперативні квартири» в
тому числі і ОСОБА_5. Далі на підставі
вищевказаних документів, ОСОБА_5 було
незаконно отримано Свідоцтво про право
власності №603 від 12.09.1991 року на кімнату
площею 16,8 кв.м у квартирі АДРЕСА_1. Таким
чином, через недогляд чи халатність
посадовців, його вік і необізнаність та
гарне відношення до зведеного брата,
склалася ситуація, що його зведений
брат, отримав у власність майно, що йому
не належить. З викладеного вище
вбачається, що єдиним законним
власником спірної квартири і до цього
часу є померлий у 1974 році його батько
ОСОБА_7. Оскільки ОСОБА_5 не має родинних
зв»язків з власником квартири - ОСОБА_11
(він не був його біологічним батьком чи
усиновлювачем), спадкоємцями першої
черги, згідно закону, після смерті
ОСОБА_7 є ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у рівних
частках по ? частки майна кожному. Після
смерті матері ОСОБА_8, спадкоємцями
першої черги для якої є два сина -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які успадкують за
законом по ? частині належного їм майна.
За загальними правилами спадкування за
законом, вбачається наступне, ОСОБА_4
має право на спадкування 3/4 загальної
площі квартири після смерті батька та
матері, ОСОБА_5 має право на
спадкування ? загальної площі квартири
після смерті матері. Його зведений брат
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що в
Книзі реєстрації смертей зроблено
актовий запис №3515 та видано свідоцтво
про смерть серія НОМЕР_1. За життя
ОСОБА_5 мав дружину ОСОБА_6 та сина
ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_5, його
дружина і син не виявили бажання
стосовно спадкування майна належного
померлому. Заповіту брат не залишив.
22.02.2008 року ним було подано заяву до
Другої Полтавської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після померлого брата, яку
було зареєстровано в реєстрі за №847.
Даний факт підтверджується також
листом Другої Полтавської державної
нотаріальної контори від 12.06.2014 року
№1174/02-14. Але у зв»язку зі службовою
потребою він терміново відбув до місця
служби та не мав змоги довести справу
до закінчення. На даний час він
випадково дізнався, що його племінник
має намір визнати право власності за
собою на частину квартири, не тільки не
повідомивши його про це, а ще і надавши
суду завідомо неправдиві дані стосовно
його місця проживання. Просив суд
визнати свідоцтво про право власності
№603 від 12.09.1991 року недійсним. Визнати
рішення виконавчого комітету
Київської районної ради міста Полтави
№444 від 03.09.1991 року «Про оформлення
права особистої власності на
кооперативні квартири» в частині
оформлення права особистої власності
на квартиру ОСОБА_5 недійсним. Визнати
за ОСОБА_4 право власності на ? частини
квартири АДРЕСА_1 та складається з двох
кімнат площею 16,8 кв.м та 10,5 кв.м та
коридору площею 8,7 кв.м, кладової площею
1,2 кв.м, вбиральні площею 1,0 кв.м, ванної
площею 2 кв.м, кухні площею 5,4 кв.м в
порядку спадкування після смерті
батька та матері. В зв»язку з
неможливістю виділення в натурі ?
частини квартири, зобов»язати ОСОБА_4
виплатити вартість частки в майні
ОСОБА_2 за вирахуванням заборгованості
по квартирній платі та комунальним
платежам в сумі 31 358 грн., в свою чергу
ОСОБА_2 знятися з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1 та звільнити квартиру відразу
після отримання грошових коштів в
повному обсязі.

15 липня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з заявою про зміну
(уточнення) позовних вимог до
відповідача виконавчого комітету
Полтавської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно. В
своїй заяві позивач ОСОБА_2 посилався
на обставини, викладені в позовній
заяві від 11.04.2014 року, просив суд
визнати за ОСОБА_2 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
право власності на кімнату №7, площею
16,8 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м, що
знаходиться в квартирі АДРЕСА_1.
Коридор - 1 площею 7,3 кв.м, кладова - 2
площею 1,2 кв.м, вбиральня - 3 площею 1,0
кв.м, ванна - 4 площею 2,0 кв.м, кухня - 5
площею 5,4 кв.м, та відділенням сараю у
підвалі площею 6,3 кв.м залишити у
спільному користуванні з ОСОБА_4.

29 липня 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся в суд з доповненнями,
змінами, уточненнями позовних вимог до
відповідачів ОСОБА_2, виконавчого
комітету Полтавської міської ради,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради про визнання
недійсними рішення виконкому, свідоцтв
про право власності, визнання права
власності. В своїй заяві позивач ОСОБА_4
посилався на обставини, викладені в
зустрічній позовній заяві від 01.07.2014
року, просив суд визнати рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів
м.Полтави №444 від 03.09.1991 року відносно
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, свідоцтво про право
власності №604 від 12.09.1991 року на кімнату
№6 в квартирі АДРЕСА_1 на ОСОБА_4,
свідоцтво про право власності №603 від
12.09.1991 року на кімнату №7 в квартирі
АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_5 - недійсними.
Визнати ОСОБА_4 власником 17/20 частини
квартири АДРЕСА_1. Скасувати реєстрацію
права власності на ім»я ОСОБА_4 на
кімнату №6 в квартирі АДРЕСА_1 і
зареєструвати право власності на 17/20
часток цієї ж квартири в БТІ
«Інвентаризатор». Скасувати
реєстрацію права власності на кімнату
№7 в квартирі АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_5.

29 липня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з заявою про
застосування строку позовної давності.
Просив суд застосувати при вирішенні
спору у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, треті особи:
житлово-будівельний кооператив
«Комунальник», Друга Полтавська
державна нотаріальна контора про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності, рішення виконавчого
комітету Київської районної у
м.Полтаві ради визнання права
власності, виплату вартості частки в
майні положення Цивільного кодексу
України щодо спливу позовної давності.
Відмовити ОСОБА_4 у позові у зв»язку зі
спливом позовної давності.

12 вересня 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся в суд з доповненнями,
змінами, уточненнями позовних вимог до
відповідачів ОСОБА_2, виконавчого
комітету Полтавської міської ради,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради про визнання
недійсними рішення виконкому, свідоцтв
про право власності, визнання права
власності. В своїй заяві позивач ОСОБА_4
посилався на обставини, викладені в
зустрічній позовній заяві від 01.07.2014
року, просив суд визнати рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів
м.Полтави №444 від 03.09.1991 року відносно
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, свідоцтво про право
власності №604 від 12.09.1991 року на кімнату
№6 в квартирі АДРЕСА_1 на ОСОБА_4,
свідоцтво про право власності №603 від
12.09.1991 року на кімнату №7 в квартирі
АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_5 - недійсними.
Визнати ОСОБА_4 власником 17/20 частини
квартири АДРЕСА_1. Скасувати реєстрацію
права власності на ім»я ОСОБА_4 на
кімнату №6 в квартирі АДРЕСА_1 і
зареєструвати право власності на 17/20
часток цієї ж квартири в БТІ
«Інвентаризатор». Скасувати
реєстрацію права власності на кімнату
№7 в квартирі АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_5.

07 жовтня 2014 року представник
позивача ОСОБА_12 звернувся до суду з
заявою про доповнення, зміни, уточнення
позовних вимог до відповідачів ОСОБА_2,
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради про визнання недійсними
рішення виконкому, свідоцтв про право
власності, визнання права власності.
Просив суд в разі визнання судом строку
позовної давності пропущеним, визнати
причину пропуску строку поважною,
захистити порушене ОСОБА_4 право
власності на квартиру.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_13 позовні вимоги ОСОБА_2
підтримала. Просила суд позов ОСОБА_2
задовольнити в повному обсязі. В
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_4 просила відмовити.

Представник виконавчого комітету
Полтавської міської ради ОСОБА_14 в
судове засідання не з»явився, але надав
суду клопотання про відкладення
розгляду справи.

Представник Житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник» ОСОБА_15 в
судове засідання не з»явилась, хоча
була належним чином повідомлена про
час, день та місце слухання справи. Про
що в матеріалах справи є розписка про
вручення судової повістки.

Ухвалою Київського районного
суду м.Полтави від 28.04.2014 року до участі
у справі в якості відповідача залучено
ОСОБА_4.

Представник відповідача ОСОБА_12,
адвокат ОСОБА_1 з позовними вимогами
ОСОБА_2 не згодні. Просили суд
задовольнити зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_4

Представник Другої Полтавської
державної контори ОСОБА_16 в судове
засідання не з»явилась, але надала суду
лист, в якому просила суд слухати
справу у їх відсутності. При винесенні
рішення покладаються на розсуд суду.

Представник Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради ОСОБА_17 позовні вимоги
ОСОБА_2 підтримує. В задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
просила відмовити.

Ухвалою Київського районного
суду м.Полтави від 15.07.2014 року до участі
у справі в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог по справі
залучено ПП ПБТІ «Інвентаризатор».

Представник ПП ПБТІ
«Інвентаризатор» в судове засідання не
з»явився, хоча був належним чином
повідомлений про час, день та місце
слухання справи.

Ухвалою Київського районного
суду м.Полтави від 15.07.2014 року до участі
у справі в якості співвідповідача було
залучено виконавчий комітет Київської
районної в місті Полтаві ради.

Представник виконавчого комітету
Київської районної в місті Полтаві
ради Ніжніченко А.Ю. позовні вимоги
ОСОБА_2 підтримує. В задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
просила відмовити.

Суд вважає можливим слухати
справу у відсутності представника
виконавчого комітету Полтавської
міської ради ОСОБА_14, представника
Житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник» ОСОБА_15, представника
Другої Полтавської державної контори
ОСОБА_16 та представника ПП ПБТІ
«Інвентаризатор».

Суд, заслухавши представника
позивача ОСОБА_13, представника
відповідача ОСОБА_12, думку адвоката
ОСОБА_1, представника Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради ОСОБА_17 та представника
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради
Ніжніченко А.Ю., допитавши свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
необхідно задовольнити, в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
необхідно відмовити за
безпідставністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 перебували в зареєстровану
шлюбі.

Від шлюбу мали сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.128, том 1).

ОСОБА_7 згідно ордеру №498 отримав
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.130,
том 1) в житлово-будівельному
кооперативі «Комунальник» на склад
сім»ї: ОСОБА_8 - дружину, ОСОБА_5 - сина
дружини від першого шлюбу, ОСОБА_4 -
спільного сина ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

07 грудня 1973 року шлюб між ОСОБА_7
та ОСОБА_8 було розірвано (а.с.131, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_7 помер
(а.с.131а, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_8 померла
(а.с.132, том 1).

Згідно протоколу засідання
виконавчого комітету Котелевської
селищної Ради депутатів трудящих
Котелевського району Полтавської
області №24 від 23 грудня 1975 року ОСОБА_23
призначено опікуном над її
неповнолітніми племінниками ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні встановлено
і дану обставину не заперечували
сторони по справі, що ОСОБА_23 разом з
неповнолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали в
АДРЕСА_1. Не заперечували сторони тієї
обставини, що ОСОБА_23 сплачувала пайові
внески за квартиру АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про зміну
прізвища від 11.10.1988 року (а.с.129, том 1)
ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_4.

Відповідно до Виписки з протоколу
№12 від 11.03.1989 року (а.с.134, том 1) ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 звертались з заявами про
прийняття їх в члени кооперативу
«Комунальник» і відкриття на них
особових рахунків: на кімнату 16,75 кв.м
квартири №28 в зв»язку зі смертю матері
ОСОБА_8; на кімнату житловою площею 10,50
кв.м на ОСОБА_4 в зв»язку зі смертю
матері ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно протоколу №7 засідання
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів
м.Полтави від 04.04.1989 року (а.с.135, том 1),
виконавчий комітет Київської районної
Ради народних депутатів м.Полтави
вирішив затвердити рішення загальних
зборів членів житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник» (протокол
№12 від 11.03.1989 року) про розділення
особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1
та про відкриття окремих рахунків на:
кімнату житловою площею 10,50 кв.м на
ОСОБА_4 з померлої матері ОСОБА_8;
кімнату житловою площею 16,75 кв.м на
ОСОБА_5 з померлої матері ОСОБА_8.

Відповідно до довідки №119 від
08.08.1991 року житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник» (а.с.209, том 1),
яка видана члену кооперативу ОСОБА_5, що
затверджено рішенням Київського
райвиконкому м.Полтави №217 від 04.04.1989
року в тому, що він проживає в ЖБК
«Комунальник» за адресою: АДРЕСА_1, а
також сарай в підвальному приміщенні
загального користування. Пайовий
внесок сплачений повністю в сумі 2 380
рублів в 1984 році.

Відповідно до довідки №120 від
08.08.1991 року житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник» (а.с.133, том 1),
яка видана члену кооперативу ОСОБА_4, що
затверджено рішенням загальних зборів
№12 від 11.03.1989 року в тому, що він
проживає в ЖБК «Комунальник» за
адресою: АДРЕСА_1 і займає кімнату 10,50
кв.м і сарай в підвальному приміщенні
загального користування. Пайовий
внесок сплачений повністю в сумі 1 790
рублів в 1984 році.

Згідно рішення виконавчого
комітету Київської районної ради №444
від 03.09.1991 року «Про оформлення права
особистої власності на кооперативні
квартири» (а.с.144 зворот, том 1) ОСОБА_4
повністю виплатив пайовий внесок за
кімнату №6 в квартирі АДРЕСА_1 - ЖБК
«Комунальник».

Відповідно до Свідоцтва про право
власності №603 від 12.09.1991 року (а.с.9, том 1)
кімната №7 в квартирі АДРЕСА_1 дійсно
належить ОСОБА_5 на праві особистої
власності. Кімната №7 площею 16,8 кв.м
знаходиться в квартирі №28 в житловому
будинку житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник». Коридор - 1
площею 8,7 кв.м, кладова - 2 площею 1,2 кв.м,
вбиральня - 3 площею 1,0 кв.м, ванна - 4
площею 2,0 кв.м, кухня - 5 площею 5,4 кв.м
знаходиться в спільному користуванні з
ОСОБА_4. Свідоцтво видане на підставі
рішення виконавчого комітету
Київської районної ради №444 від 03.09.1991
року.

Технічний паспорт на кімнату №7 в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с.10-12, том 1)
оформлено на ОСОБА_5.

Згідно Свідоцтва №604 на право
особистої власності на жилий будинок
від 12.09.1991 року (а.с.205, том 1) кімната №6 в
квартирі АДРЕСА_1 дійсно належить
ОСОБА_4 на праві особистої власності.
Свідоцтво видане на підставі рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів №444
від 03.09.1991 року. Кімната №6 площею 10,50
кв.м знаходиться в квартирі №28 в
житловому будинку
житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник». Коридор - 1 площею 8,7
кв.м, кладова - 2 площею 1,2 кв.м, вбиральня
- 3 площею 1,0 кв.м, ванна - 4 площею 2,0 кв.м,
кухня - 5 площею 5,4 кв.м знаходиться в
спільному користуванні з ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_5 помер
(а.с.7, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6 померла (а.с.8,
том 1).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина на спадкове майно, а саме на
кімнату №7 в квартирі АДРЕСА_1.

22 лютого 2008 року до Другої Полтавської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року брата
ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_4 (а.с.101, том 1).

22 квітня 2008 року до Другої Полтавської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року батька
ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_2.

В зв»язку з відсутністю оригіналів
правовстановлюючих документів на
кімнату №7 в квартирі АДРЕСА_1, Другою
Полтавською державною нотаріальною
конторою було відмовлено ОСОБА_2 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом після померлого батька
ОСОБА_5, що і змусило його звернутись до
суду за захистом своїх прав.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про
визнання за ним права власності на
спадкове майно, а саме на кімнату №7 в
квартирі АДРЕСА_1 є законними та
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 є
надуманими, безпідставними, вони не
узгоджуються з зібраними по справі
доказами, фактичними обставинами
справи та вимогами чинного
законодавства України, а тому в їх
задоволенні необхідно відмовити з
наступних підстав.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4
стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер
його батько ОСОБА_7 власник квартири
АДРЕСА_1.

Але дане твердження позивача не
відповідає дійсним обставинам справи
та чинному законодавству, яке діяло на
той час. На день смерті ОСОБА_7 не був
власником квартири АДРЕСА_1, а був лише
її користувачем на підставі ордеру №498.

Таким чином, кооперативна квартира не є
власністю члена кооперативу, а тому не
може бути власністю спадкодавця ОСОБА_7
Зі смертю члена кооперативу
відкривається спадщина на
паєнагромадження померлого. В судовому
засіданні встановлено і дану обставину
не заперечували сторони по справі, що
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_7,
ним пай за квартиру АДРЕСА_1 не був
сплачений повністю.

Частиною 2 статті 145 ЖК України
встановлено, що якщо член
житлово-будівельного кооперативу
виключений з кооперативу, помер або
вибув з нього з інших причин чи
переселився в іншу квартиру в будинку
того ж кооперативу, члени його сім»ї,
які проживали разом з ним, зберігають
право користування жилим приміщенням
за умови вступу до кооперативу одного з
них. Член сім»ї, який виявив бажання
вступити до кооперативу замість
попереднього члена кооперативу, має
перевагу перед іншими особами. Дружині
члена кооперативу, що має право на
частину паєнагромадження, надається
перевага на вступ до кооперативу перед
іншими членами сім»ї. При відсутності
дружини, що має право на частину
паєнагромадження, а також при
відмовленні її від вступу до
кооперативу така перевага надається
спадкоємцям члена кооперативу, які
проживали разом з ним.

Отже, квартира АДРЕСА_1 не входила до
складу спадкової маси. При прийняття в
члени кооперативу спадкоємці мали
право тільки на пайові внески, а не на
квартиру.

В судовому засіданні встановлено, що
07.12.1973 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8
було розірвано. Після розірвання шлюбу
ОСОБА_8 залишилась проживати в спірній
квартирі і була колишнім членом сім»ї
ОСОБА_7.

Частиною 5 статті 145 ЖК України
встановлено, що до членів сім»ї члена
житлово-будівельного кооперативу
належать особи, зазначені в частині 2
статті 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з членом кооперативу
не позбавляє колишніх членів його
сім»ї права користування займаним
жилим приміщенням. У разі відсутності
угоди між членом кооперативу і
колишнім членом його сім»ї про
безоплатне користування жилим
приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
частиною 5 статті 144 цього Кодексу.

ОСОБА_8 не могла успадкувати квартиру
АДРЕСА_1. Вона була прийнята до членів
ЖБК «Комунальник», на неї було
переведено паєнагромадження,
переоформлені особові рахунки.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_8 померла.
Кооперативна квартира АДРЕСА_1 не була
власністю члена кооперативу ОСОБА_8,
оскільки нею не був повністю сплачений
пайовий внесок за квартиру, а тому
спірна квартира не могла входити до
спадкової маси. До спадкоємців
перейшло паєнагромадження за квартиру
АДРЕСА_1.

Після смерті матері ОСОБА_8
спадкоємцями її прав та обов»язків
були її сини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

11 березня 1989 року ОСОБА_24 та ОСОБА_4
звернулися з заявами до загальних
зборів ЖБК «Комунальник» з проханням
прийняти їх в члени кооперативу
«Комунальник» та відкрити особові
рахунки на кімнату житловою площею 16,75
кв.м в зв»язку зі смертю матері ОСОБА_8;
на кімнату житловою площею 10,50 кв.м на
ОСОБА_4 в зв»язку зі смертю матері
ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_1. Дані заяви
були задоволені і ОСОБА_5, ОСОБА_4 було
прийнято в члени ЖБК «Комунальник» та
відкрито особові рахунки на кімнати в
квартирі АДРЕСА_1.

Довідкою житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник» №119 від
10.08.1991 року (а.с.209, том 1) за підписом
голови кооперативу та бухгалтера,
скріпленою печаткою підтверджується
той факт, що ОСОБА_5 був членом
кооперативу, рішенням виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів м.Полтави від 04.04.1989
року №217 підтверджено, що він проживає
в житлово-будівельному кооперативі
«Комунальник» за адресою: АДРЕСА_1, а
також сарай у підвальному приміщенні
загального користування. Пайовий
внесок виплачений повністю в сумі 2 380
рублів та погашений в 1984 році.

Довідкою житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник» №120 від
10.08.1991 року (а.с.210, том 1) за підписом
голови кооперативу та бухгалтера,
скріпленою печаткою підтверджується
той факт, що ОСОБА_4 був членом
кооперативу, рішенням виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів м.Полтави від 04.04.1989
року №217 підтверджено, що він проживає
в житлово-будівельному кооперативі
«Комунальник» за адресою: АДРЕСА_1, а
також сарай у підвальному приміщенні
загального користування. Пайовий
внесок виплачений повністю в сумі 1 790
рублів та погашений в 1984 році.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про власність» член
житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває право власності на це майно.

Таким чином, відповідно до Закону
України «Про власність», який діяв на
той час, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як члени
кооперативу, які сплатили пайові
внески, стали власниками квартири.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів м.Полтави №444 від 03.09.1991 року
на підставі довідок №119, №120 від 10
серпня 1991 року житлово-будівельного
кооперативу «Комунальник» про виплату
пайового внеску у повному обсязі,
керуючись п.2 ст.7 «Про власність в СРСР»
дозволено оформити право власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на кімнати в квартирі
АДРЕСА_1.

12.09.1991 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво
про право власності №603 на кімнату №7 в
квартирі АДРЕСА_1.

12.09.1991 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво
№604 на право особистої власності на
жилий будинок на кімнату №6 в квартирі
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
рішення виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів м.Полтави від 04.04.1989 року №217
та довідки №119, №120 від 10 серпня 1991 року
житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник» про виплату пайового
внеску ОСОБА_4, ОСОБА_5 ніким не
оскаржені, питання про визнання цих
документів недійсними у встановленому
законом порядку ніким не ставились.

Крім того, у суду відсутні правові
підстави для визнання недійсним
рішення виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів №444 від 03.09.1991 року «Про
оформлення права особистої власності
на кооперативні квартири», свідоцтв
про право власності №603, №604 від 12.09.1991
року, скасування реєстрації, визнання
права власності, оскільки посилання
представника відповідача ОСОБА_12,
адвоката ОСОБА_1, що ОСОБА_4 не звертався
11.03.1989 року з заявою до загальних зборів
житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник» з проханням прийняти в
члени кооперативу «Комунальник» та не
просив розподілити особові рахунки на
спірну квартиру, йому не було відомо
про прийняте рішення загальних зборів
житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник», він не сплачував
пайовий внесок за квартиру та не
отримував довідку кооперативу про
сплату ним пайового внеску, йому не
було відомо про прийняті рішення
виконавчим комітетом Київської
районної ради народних депутатів, він
не отримував свідоцтво №604 на право
особистої власності на жилий будинок
на кімнату №6 в квартирі АДРЕСА_1 - є
надуманими, такими що не ґрунтуються на
зібраних по справі доказах та
фактичних обставинах справи.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8
року ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернувся з заявою
до Другої Полтавської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Отже, ОСОБА_4 було відомо, що
після смерті ОСОБА_5 залишилось
спадкове майно, а саме кімната №7 в
квартирі АДРЕСА_1.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Не приймається судом до уваги довідка
№83 від 22.07.2014 року (а.с.197, том 1) та
довідка №74 від 22.07.2014 року (а.с.196, том 1)
житлово-будівельного кооперативу
«Комунальник» за підписом голови ЖБК
«Комунальник» ОСОБА_15 про виплату паїв,
в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_23., оскільки
інформація наведена в них
спростовується довідками з матеріалів
інвентаризаційної справи ПП ПБТІ
«Інвентаризатор», рішенням
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів
м.Полтави №217 від 04.04.1989 року, а зміст
довідок відображений з особистих
міркувань нинішнього голови ЖБК
«Комунальник» ОСОБА_15 та не
підтверджений документально.

Не приймається до уваги судом
відомість про сплату пайових внесків
(а.с.14, том 2) членами ЖБК «Комунальник»,
оскільки форма даного документу не
передбачена чинним законодавством
України. Даний документ не містить
необхідних реквізитів: підпису
посадових осіб відповідальних за
ведення бухгалтерських документів ЖБК
«Комунальник», печатки кооперативу,
назви, дати та місця складання.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Суд приходить до висновку, що в
задоволенні доповнення, зміни,
уточнення позовних вимог ОСОБА_4 від
07.10.2014 року (а.с.35-36, том 2) про визнання
судом строку позовної давності
пропущеним та необхідності визнати
причину пропуску строку поважною,
необхідно відмовити. Дана заява є
надуманою, безпідставною і суд
розцінює її, як спосіб захисту ОСОБА_4.
Обставини, якими обґрунтовує ОСОБА_4
дану заяву проте, що він заяву до ЖБК
«Комунальник» не писав, про рішення
зборів дізнався значно пізніше, не став
його оспорювати, оскільки йому було
менше сплачувати за комунальні
послуги. Збори не вирішували питання
про оформлення права власності на
квартиру і не могли вирішувати,
оскільки можливість оформити право
власності на квартиру у членів
кооперативу з»явилась лише після
прийняття Закону України «Про
власність» від 07.02.1991 року, а збори
відбулися 11.03.1989 року. Відкриття
особових рахунків на кімнати в
кооперативній квартирі не є
оформленням права власності. Правом
оформляти право власності наділені
лише органи влади, які виносять рішення
про передачу в особисту власність
кооперативної квартири члену
кооперативу при певних умовах. Рішення
зборів членів кооперативу від 11.03.1989
року в частині відкриття окремих
особових рахунків суперечить вимогам
закону, ст.115 ЦК України 1960 року і ст.364
ЦК України 2004 року - суперечить дійсним
обставинам справи, наданим
відповідачем ОСОБА_4 доказам проте, що
він є власником кімнати №6 в квартирі
АДРЕСА_1. Проте, що він є власником
кімнати №6 в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_4
не заперечував до 01 липня 2014 року. Д о
суду з позовом про скасування за ним
права власності на кімнату №6 в
квартирі АДРЕСА_1 не звертався.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.145 ЖК України, ст.ст.4-14, 57, 58,
60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем
після смерті спадкодавця ОСОБА_5, право
власності на спадкове нерухоме майно
за законом, яке складається з кімнати
№7 в квартирі АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право
спільного користування коридором 1
площею 8,7 кв.м, кладовою - 2 площею 1,2 кв.м,
вбиральнею - 3 площею 1,0 кв.м, ванною - 4
площею 2,0 кв.м, кухнею - 5 площею 5,4 кв.м,
та відділенням сараю у підвалі площею
6,3 кв.м, що знаходиться у спільному
користуванні з ОСОБА_4.

В задоволенні зустрічної
позовної заяви ОСОБА_4 відмовити за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий

Т.В.Турченко