Справа № 658/2977/14-ц
(провадження № 2/658/934/2014)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року
м.Каховка

Каховський міськрайонний суд
Херсонської області

в складі: головуючого - судді Терещенко
О.Є.

при секретарі Півкач Д.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м.Каховка,
цивільну справу за по-зовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення порядку
користування житловим приміщенням, та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила
право користування житло-вим
приміщенням,

в с т а н о в и в :

01.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, посилаючись на те, що
рішенням Каховського міськрайонного
суду його було вселено у житловий
будинок АДРЕСА_1. Який належить на праві
власності в порядку спадкування
ОСОБА_2.

Позивач зазначив, що відповідачка
ігнорує рішення суду і не надає йому
можливості прожи-вати у вказаному
будинку, між ними постійно виникають
свари та скандали через відсутність
порядку користування житловим
будинком.

ОСОБА_1 просив суд визначити порядок
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, виділити йому в користування
найменшу з існуючих в бу-динку кімнат,
зобов'язати ОСОБА_2 не порушувати
встановлений судом по-рядок
користування.

29.09.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1,
посилаючись на те, що останній, без
будь-яких поважних причин, з 1990 року не
користується житловим будинком
АДРЕСА_1, а тому просила визнати його
втратившим право користування
вищевказаним приміщенням.

Ухвалою Каховського міськрайонного
суду выд 06.10.2014 року позови ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов
підтримав та пояснив, що він
зареєстрований в житловому будинку
АДРЕСА_1, який належав його померлій
матері - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті
відповідачка ОСОБА_2 за заповітом
останньої прийняла житловий будинок у
власність в порядку спадкування, і,
після повер-нення ОСОБА_1 з місць
позбавлення волі 24.05.2013 року
відмовилася його впускати до
житло-вого будинку, стала чинити йому
перешкоди у користуванні житловим
приміщенням.

Позивач зазначив, що рішенням
Каховського міськрайонного суду від
23.12.2013 року ОСОБА_2 було зобов'язано не
чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні
житловим будинком та вселено
останнього до будинку. Не зважаючи на
рішення суду, відповідачка постійно
чинить йому перешкоди і скандали, в
зв'язку з чим він вимушений звернутися
до суду з позовом про визначення
порядку користування житловим
приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 просив суд визначити
порядок користування житловим
будинком АДРЕСА_1, виділивши йому в
користу-вання найменшу житлову
кімнату, площею 6,7 кв.м., залишивши у
спільному загальному користуванні
нежитлові та підсобні приміщення.

Зустрічний позов ОСОБА_1 не визнав і
просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 первісний
позов ОСОБА_1 не визнала та поясни-ла, що
між ними склалися неприязні відносини
через зловживання ОСОБА_1 алкоголем.
За-значила, що після повернення з місць
позбавлення волі ОСОБА_1 постійно
вчиняє свари та скандали, в зв'язку з
чим вона не бажає надавати йому житлове
приміщення в користування. Просила
відмовити в задоволенні позову.

Свій зустрічний позов ОСОБА_2
підтримала та пояснила, що ОСОБА_1 не
кори-стується житловим буднком
АДРЕСА_1, без поважних на те причин.
Просила визнати ОСОБА_1 таким, що
втриатив право користування житловим
будинком АДРЕСА_1

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка діє на
підставі доручення, по-зов ОСОБА_1 не
визнала і просила відмовити в його
задоволенні, а зустрічний позов
підтри-мала і наполягала на заявлених
вимогах.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояс-нили, що
між ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_2
існують неприязні відносини, постійно
виникають свари через порядок
користування жит-ловим будинком
АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи
та оцінивш докази у їх сукупності, суд
дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1
слід задовольнити частково, а
зустрічний позов ОСОБА_2 залишити без
задоволення, з наступ-них підстав.

Судом встановлено, що відповідно
свідоцтву від 23.09.2014 року про право на
спадщину за зповітом (а.с.78) ОСОБА_2
належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з
22.10.2003 року (а.с.8).

Рішенням Каховського міськрайонного
суду від 23.12.2013 року задоволено позов
ОСОБА_1 та вирішено вселити останнього
у житловий будинок АДРЕСА_1, та
зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні житловим
приміщенням - житловим будинком
АДРЕСА_1 (а.с.21-22).

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона по справі повинна довести
відповідними дока-зами ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними збе-рігається житлове
приміщення протягом шести місяців.

Відповідно ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому по-рядку.

У відповідності ст.405 ЦК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
Закону.

Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і влас-ником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

В судовому засіданні судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебувають у тривалих неприязних
відносинах, а тому ОСОБА_1 тимчасово
вимушений про-живати у іншому
помешканні. Вказану обставину суд не
може визнати вибуттям на інше місце
прожи-вання (ст.107 ЖК України), оскільки
ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання не
зміню-вав, і не може користуватися
житловим приміщенням через неприязні
відносини з власником, що суд вважає
поважною причиною.

За наведених підстав, суд вважає
надуманою позицію ОСОБА_2, що ОСОБА_1
добровільно виселився та виїхав на
інше місце проживання і не
кори-стується житловим будинком
АДРЕСА_1, без поважних причин, адже
існування між сторонами неприязних
відносин є достатньою і поважною
підставою непроживання ОСОБА_1 у
житловому приміщенні, яке належить
ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає, що, в
порушення вимог ст.60 ЦПК України,
ОСОБА_2 не наве-дено доказів порушення
ОСОБА_1 її законних прав та інтересів,
як власника, а тому її позов слід
визнати необгрунтованим і таким, що
задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1
суд враховує, що останній обґрун-товано
звернувся до суду з вимогою про
визначення порядку користування
жилими та підсобними приміщеннями
будинку з врахуванням того, що він та
ОСОБА_2 не можуть через неприязні
від-носини погодити добровільно
порядок користування будинком, і в
даний час між ними відсутні узгод-жені
домовленості з даного питання.

Вирішуючи питання в межах
заявлених позовних вимог, з
урахуванням позиції позивача про
виділення йому найменшої з житлових
кімнат в будинку, суд приходить до
висновку про те, що позов в цій частині
підлягає до задоволення, і між
сторонами підлягає встановленню
порядок користування житловим
будинком АДРЕСА_1, з виділен-ням ОСОБА_1
житлової кімнати №1-6, площею 6,7 кв.м, та
залишенням підсоб-них приміщень (кухню,
коридор, терасу) в спільному загальному
користуванні.

Суд вважає, що встановлення такого
порядку користування будинком не буде
ущемлювати прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Що стосується позвоних вимог ОСОБА_1 в
частині зобов'язання ОСОБА_2 не чинити
йому перешкод у користування житловим
будинком, то суд вважає, що їх слід
залишити без за-доволення, оскільки
останнім не доведено суду доказів
чинення йому ОСОБА_2 перешкод у
користуванні житловим приміщенням, а
тому, на даний момент, відсутні
порушен-ня, невизнання або оспорювання
його прав та свобод в розумінні ст.3 ЦПК
України, що до права особи для
звернення до суду за захистом.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 64, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування житловим
приміщенням - задовольнити частково.

Встановити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
порядок користування житловим
будинком АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в
користування житлову кімнату №1-6,
пло-щею 6,7 кв.м., і залишивши підсобні
приміщення будинку АДРЕСА_1, а саме
кухню №1-3. площею 9,0 кв.м., коридор №1-1,
площею 4,7 кв.м., терасу №1-7, площею 1,6
кв.м, в за-гальному спільному
користуванні.

В решті інших позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
залишити без задо-волення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення су-дового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасова-но, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
О. Є. Терещенко