АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/3209/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Маліновська
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

13 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в
інтересах ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 листопада 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-і особи:
Головне управління юстиції у м. Києві,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання договору дарування
квартири недійсним та стягнення
матеріальної і моральної шкоди ,-

в с т а
н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 листопада
2013 року провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
дарування квартири недійсним та
стягнення матеріальної і моральної
шкоди в частині вимог про визнання
договору дарування квартири недійсним
закрито з посиланням на те, що на даний
час наявне рішення суду, яке набрало
законної сили, у спорі між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав. .

Представник позивача в апеляційній
скарзі просить скасувати ухвалу ,
посилаючись на те, що вимога ОСОБА_2
заявлена з інших підстав.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги , обставини
справи , колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що в лютому 2013 року
ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського
районного суду м.Києва з позовом до
ОСОБА_3, 3-і особи : Головне управління
юстиції у м. Києві, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору дарування квартири, в якому
просила визнати недійсним укладений
між сторонами договір дарування від 30
жовтня 2010 року Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1 на підставі ч. 1 ст. 229 ЦК України
, посилаючись на те, що він був
укладений внаслідок помилки , так як
вона вважала, що укладає з ОСОБА_3
договір довічного утримання.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 18.07.2013 року, залишеним
без змін судом апеляційної інстанції, в
задоволенні вказаного позову ОСОБА_5
відмовлено.

06 серпня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовом до ОСОБА_3, 3-і особи : Головне
управління юстиції у м. Києві,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання договору дарування
квартири недійсним та стягнення
матеріальної і моральної шкоди,
посилаючись на те, що вона з матір»ю
були самотніми пенсіонерами, які
потребували сторонньої допомоги в
частині утримання житла в належному
стані, оплати житлово-комунальних
послуг, витрат на лікування тощо, а
відповідач запропонував свою допомогу
в, а саме : необхідним доглядом,
харчуванням, лікуванням, утримання
квартири в належному стані, оплати
житлово-комунальних послуг та допомоги
в тому числі фінансової в разі
необхідності, за умови передачі в його
власність Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, в
зв»язку з чим вона була вимушена
укласти договір дарування, навіть не
прочитавши його змісту, довірившись
відповідачу .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду , ухвалені з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Закриваючи провадження в частині
визнання договору дарування недійсним
в справі за позовом ОСОБА_5, суд
встановив та виходив з того, що
заявлені останньою підстави позову є
аналогічними підставам позову,
поданому ОСОБА_5 у лютому 2013 році .

Перевіривши відповідність даної
ухвали нормам процесуального права,
колегія суддів вважає, що вона
постановлена з дотриманням вимог
чинного законодавства, оскільки
навіть в апеляційній скарзі апелянт
стверджує про те, що перед укладенням
оспорюваного правочину, ОСОБА_5
вважала, що укладає саме договір
довічного утримання, посилаючись при
цьому на ст. 229 ЦК України та зазначаючи
, що в позовній заяві, яка є предметом
розгляду даної справи, ОСОБА_5 ставить
питання про визнання недійсним
договору дарування від 30 жовтня 2010 року
Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, вчиненого
під впливом помилки.

Розглянувши дану апеляційну скаргу в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що ухвала суду є законною та
обґрунтованою, підстави для скасування
якої відсутні.

Керуючись ст. ст.. 304, 307, 312 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в
інтересах ОСОБА_2 відхилити .

Ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

.

Головуючий :
Судді: