Справа № 567/677/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

представника відповідача Острозької
міської ради Хмарука Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, Острозької міської
ради Рівненської області, треті особи
без самостійних вимог на предмет спору:
Рівненська регіональна філія
державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру",
управління Держземагентства в
Острозькому районі Рівненської
області про визнання недійсним рішення
Острозької міської ради №217 від 29.05.2007
року та державного акту на право
власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до
ОСОБА_2, Острозької міської ради
Рівненської області, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору:
Рівненська регіональна філія
державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру",
управління Держземагентства в
Острозькому районі Рівненської
області про визнання недійсним рішення
Острозької міської ради №217 від 29.05.2007
року та державного акту на право
власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації
звернулась ОСОБА_6 Вказуючи, що є
користувачем земельної ділянки, яка
знаходиться в АДРЕСА_1 суміжний
землекористувач ОСОБА_2 при
виготовленні на своє ім'я державного
акту на суміжну земельну ділянку, яка
знаходиться в АДРЕСА_2, не погодила з
нею меж земельної ділянки і межа,
встановлена протоколом погодження
меж, не відповідає існуючим межам,
просить визнати недійсним державний
акт серії ЯД №260822 від 04.07.2007 року на ім'я
ОСОБА_2, скасувати його державну
реєстрацію та визнати недійсним
рішення Острозької міської ради №217
від 29.05.2007 року, на підставі якого було
видано вказаний державний акт.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала,
вказуючи на те, що при виготовленні
державного акту на її земельну ділянку
межі земельних ділянок погоджувались з
чоловіком позивачки ОСОБА_7, який, як їй
було відомо, був власником житлового
будинку, але він від погодження меж
відмовився, про що було складено
відповідні документи та зазначила, що з
2011 року наявний спір з ОСОБА_6 у зв'язку
з тим, що ОСОБА_7, встановлюючи паркан,
зайняв частину її земельної ділянки.

Острозька міська рада позов не визнала,
вказуючи на те, що ОСОБА_6 на час
виготовлення для ОСОБА_2 державного
акту на право власності на земельну
ділянку не набула права користування
чи права власності на суміжну земельну
ділянку, у зв'язку з чим не було
необхідності погоджувати з нею межі
земельних ділянок.

Рівненська регіональна філія
державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру"
заперечень проти позову не подала.

Управління Держземагентства в
Острозькому районі Рівненської
області заперечень проти позову не
подало, зазначивши, що скасування
рішення Острозької міської ради та
виданого на підставі зазначеного
рішення державного акту на право
власності на земельну ділянку для
ОСОБА_2 не вплине на права та обов'язки
управління.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та пояснила,
що 31 серпня 1999 року ОСОБА_7 подарував
позивачці житловий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1

Рішенням Острозької міської ради від
25.04.2014 року їй було надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі у власність
площею 600 кв.м. для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 в м. Острог і коли позивачка для
виготовлення технічної документації
звернулась до ПП "Земельне бюро", то
останнім було встановлено, що площа
зазначеної земельної ділянки
становить 0,0592 га та вона накладається
на суміжну земельну ділянку ОСОБА_2, що
унеможливило виготовлення технічної
документації з землеустрою.

Зазначила, що в липні 2013 року позивачці
стало відомо про те, що в 2007 році ОСОБА_2
виготовила державний акт серії ЯД №260822
на суміжну земельну ділянку, не
погодивши з нею, як суміжним
землекористувачем, меж земельних
ділянок та встановлена цим актом межа
не відповідає існуючим межам земельної
ділянки позивачки, захоплюючи частину
її території, просить скасувати
вказаний державний акт та рішення
Острозької міської ради Рівненської
області №217 від 29.05.2007 року, яким
земельна ділянка площею 0,10 га, яка
знаходиться в АДРЕСА_2 була
передана у власність ОСОБА_2

Вказує на те, що позивачка була
користувачем земельної ділянки, яка
знаходиться в АДРЕСА_1 оскільки
при переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями
ст.. 30 ЗК України до неї від ОСОБА_7
перейшло належне йому право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та
пояснила, що відповідно до державного
акту на право власності на земельну
ділянку, виданого 04.07.2007 року їй
належить земельна ділянка, розміром
0,1000 га по АДРЕСА_2 в м. Острог
Рівненської області, призначена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. При його
виготовленні були погоджені межі
земельної ділянки з суміжними
землекористувачами, в тому числі з
ОСОБА_7, якому, як їй було відомо, на той
час належав житловий будинок. При
цьому, ОСОБА_7 безпідставно відмовився
від погодження меж земельних ділянок.

Зазначила, що належний їй житловий
будинок вони з чоловіком розпочали
будувати в 1970 році, коли для його
будівництва було виділено земельну
ділянку і саме тоді було встановлено її
межі, а ОСОБА_7 розпочав будівництво
свого житлового будинку в 1985 році.
Також їй відомо, що частину земельної
ділянки, на якій знаходиться житловий
будинок ОСОБА_7, вилучали для
розширення дороги і тому розміри тієї
земельної ділянки можуть бути менше 0,06
га.

Пояснила, що зверталась за захистом
своїх прав до Острозької міської ради,
оскільки ОСОБА_7 в 2011 році влаштував
паркан між суміжними земельними
ділянками не по межі, яка існувала
раніше, а з переміщенням на її земельну
ділянку, зайнявши орієнтовно 0,0003 га її
земельної ділянки. Зазначене було
встановлено і спеціалістами Державної
інспекції сільського господарства з
виїздом на місце, де встановлено, що
ОСОБА_7 зайняв частину її земельної
ділянки, площею 0,0003 га шляхом
влаштування огорожі.

Представник Острозької міської ради в
судовому засіданні пояснив, що
відповідно до ст.. 198 ЗК України для
визначення меж земельних ділянок
проводиться кадастрова зйомка, яка
включає погодження меж земельної
ділянки з суміжними землевласниками та
землекористувачами.

Зазначаючи про те, що відповідно до ст..
125, 126 ЗК України право власності та
право користування земельною ділянкою
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав, а ОСОБА_6 на час
виготовлення для ОСОБА_2 державного
акту на право власності на земельну
ділянку не набула права користування
чи права власності на суміжну земельну
ділянку, то не було необхідності
погоджувати з нею межі земельних
ділянок.

Представник Рівненської регіональної
філії державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру" та
представник управління
Держземагентства в Острозькому районі
Рівненської області в судове засідання
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені у
встановленому законом порядку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показав, що працював головним
інженером в ПП "Земельне бюро" та
займався обмірами земельної ділянки
ОСОБА_6 для виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки,
яка знаходиться в АДРЕСА_1.

Зазначив, що при виготовленні
технічної документації за наявності по
межі земельних ділянок споруд з обох
сторін, вони намагаються розділити
земельну ділянку порівну, щоб була
можливість для обслуговування цих
споруд.

В даному випадку відстань між
суміжними спорудами становить біля 80
см., а фактична межа проходить по
спорудах ОСОБА_6 і для обслуговування
надвірної споруди ОСОБА_6 не
виділено земельної ділянки, так як по
державному акту ОСОБА_2 тільки їй
належить земельна ділянка між
суміжними спорудами.

Суд, вивчивши матеріали справи та
заслухавши відповідача, представників
сторін, свідка, рахує позов
необґрунтованим та таким, що підлягає
відхиленню з наступних підстав.

В судовому засіданні з пояснень сторін
встановлено, що з 1970 року відповідачка
ОСОБА_2 розпочала будівництво
житлового будинку з надвірними
будівлями на земельній ділянці, яка
знаходиться в м. Острог Рівненської
області по АДРЕСА_2, а орієнтовно з 1985
року будівництво на суміжній земельній
ділянці, яка знаходиться по АДРЕСА_1,
проводив ОСОБА_7, який 31.08.1999 року за
договором дарування АВЕ №381049
зазначений житловий будинок подарував
для позивачки.

З зазначеного договору дарування
вбачається, що він не містить даних про
відчуження земельної ділянки, на якій
знаходиться вказаний будинок.

Одночасно, в судовому засіданні
встановлено, що на підставі рішення
Острозької міської ради №217 від 29.05.2007
року, яким відповідачці було передано у
власність земельну ділянку площею 0,10
га, яка призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
знаходиться в АДРЕСА_2, 04.07.2007 року,
ОСОБА_2 було видано державний акт серії
ЯД №260822 на право власності на вказану
земельну ділянку. З акту від 27.06.2007 року
вбачається, що ОСОБА_7 при погодженні в
натурі меж суміжної земельної ділянки
ОСОБА_2 від підпису відмовився.

З пояснень сторін, повідомлень
Острозької міської ради від 19.09.2012 року,
13.06.2014 року та листа Державної
інспекції сільського господарства в
Рівненській області від 24.01.2013 року
встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_2
існує спір про межу земельних ділянок,
який виник із-за влаштування в 2011 році
ОСОБА_6 частини огорожі. При цьому,
Державною інспекцією сільського
господарства в Рівненській області
було встановлено, що ОСОБА_7 зайняв та
використовує частину земельної
ділянки орієнтовною площею 0,003 га,
належної ОСОБА_2, шляхом влаштування
огорожі.

Водночас, з рішення №619 Острозької
міської ради від 25.04.2014 року
встановлено, що для ОСОБА_6 надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі у власність площею 600 кв.м. для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в м. Острог по
АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду, позивачка
посилалась на ст.. 55 ЗК України, якою
передбачено, що встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів і
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації з
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та на ст.. 198 ЗК України, якою
визначено, що кадастрова зйомка - це
комплекс робіт, виконуваних для
визначення та відновлення меж
земельних ділянок, яка включає, серед
іншого, і погодження меж земельної
ділянки з суміжними власниками та
землекористувачами.

В обґрунтування своєї позиції в
судовому засіданні представник
позивача зазначила, що оскільки до
ОСОБА_6 перейшло право власності на
будинок, то за правилами ст.. 30 ЗК
України до неї перейшло і право
користування земельною ділянкою.

Частиною 1 ст. 30 ЗК України (1990 року),
який діяв на час дарування ОСОБА_7
житлового будинку, який знаходиться в
АДРЕСА_1 для ОСОБА_6, визначено, що при
переході права власності на будівлю і
споруди разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених
статтею 67 цього Кодексу, і право
власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди.

Згідно пп. "г", п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7
"Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", при переході права
власності на будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями
чинної до цієї дати статті 30 ЗК України,
до набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачалось у договорі
відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких
випадках право власності на земельну
ділянку або її частини могло
переходити відповідно до статті 120 ЗК
України (2001 року) на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем.

В той же час, ст.. 23 ЗК України (1990 р.)
визначено, що право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними радами народних
депутатів, а ст.. 24 ЗК України (1990 р.)
визначено, що право тимчасового
користування землею оформляється
договором.

Згідно ст.. 125 ЗК України, з 01.01.2002 року
право користування земельною ділянкою
виникало після одержання
землекористувачем документа, що
посвідчує право постійного
користування або укладення договору
оренди, їх державної реєстрації.

В судовому засіданні позивачкою не
надано жодного документу на
підтвердження як свого права на
користування земельною ділянкою, яка
знаходиться в АДРЕСА_1, так і не подано
жодного документу, яким посвідчувалось
таке право за ОСОБА_7, а отже при
вирішенні питання про передачу
земельної ділянки, яка розташована в м.
Острог по АДРЕСА_2 у власність
ОСОБА_2, не було підстав для
застосування ст.. 55, 198 ЗК України в
частині необхідності погоджувати межі
земельної ділянки з ОСОБА_6

При цьому, при вирішенні спору суд
застосовує ст.. 60 ЦПК України, якою
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Звертаючись з позовом до суду,
позивачка просить визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, належну ОСОБА_2,
оскільки встановлена цим актом межа
фактично не відповідає існуючим межам
земельної ділянки, яка знаходиться в м.
Острог по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що з
2011 року, з моменту облаштування огорожі
ОСОБА_6 в місці закінчення суміжних
земельних ділянок, між нею та ОСОБА_2
існує спір з приводу межі.

Згідно з ч. 3 ст.. 158 ЗК України земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, які перебувають
у власності і користуванні громадян,
вирішують органи місцевого
самоврядування. Порядок розгляду
земельного спору врегульовано ст.. 159
цього Кодексу, а у разі незгоди
власників землі або землекористувачів
з рішенням органів місцевого
самоврядування спір вирішується судом
згідно з ч. 5 ст.. 158 ЗК України.

З пояснень учасників процесу та
матеріалів справи вбачається, що
органом місцевого самоврядування
зазначений спір не вирішувався, а з
повідомлення Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області за скаргою ОСОБА_2 вбачається,
що зазначеним органом встановлено факт
зайняття та використання суміжним
землекористувачем частини земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,003 га,
належної ОСОБА_2, шляхом влаштування
огорожі.

З ситуативного плану земельних
ділянок, виконаного ПП "Земельне бюро",
яке призупинило роботи по розробленню
технічної документації з землеустрою
на замовлення ОСОБА_6, вбачається, що
межі земельної ділянки, на якій
знаходиться будинок позивачки, не
відповідають плану зазначеної
земельної ділянки, наданому
позивачкою, який міститься в
технічному паспорті, та накладаються
на земельну ділянку, належну ОСОБА_2

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що при виготовленні
державного акту на право власності на
земельну ділянку, яка знаходиться в
АДРЕСА_2 зі сторони ОСОБА_2 порушень
допущено не було, а отже підстав для
визнання зазначеного державного акту
недійсним та скасування його державної
реєстрації, як і підстав для визнання
недійсним рішення Острозької міської
ради Рівненської області №217 від 29.05.2007
року немає.

На підставі ст. 23, 30 ЗК України (в
редакції 1990 року), ст. 55, 125, 158, 159, 198 ЗК
України, керуючись ст.. 10, 57, 62, 88, 212 ЦПК
України, суд

вирішив:

в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним рішення Острозької міської
ради Рівненської області №217 від 29.05.2007
року та визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку площею 0,10 га, яка розташована в
АДРЕСА_2 Рівненської області та
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, серії
ЯД №260822, який зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01.07.586.00166
від 04 липня 2007 року та скасування його
державної реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуНазарук В.А.