Справа № 338/1330/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2222/2014
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Фединяка В.Д.,
Васильковського В.М.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 17
вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала
тим, що у шлюбі з відповідачем
народилося двоє синів: ІНФОРМАЦІЯ_1 -
ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5. Зі слів
позивача, сімейне життя не склалося, з
квітня 2014 року проживають з чоловіком
порізно, на даний час в провадження
Надвірнянського районного суду
знаходиться справа про розірвання
шлюбу між ними. Як зазначає ОСОБА_3,
відповідач життям синів, які мешкають
разом з нею, не цікавиться, кошти на їх
утримання в добровільному порядку не
надає. Самостійно забезпечити всім
необхідним дітей вона неспроможна,
вважає, що ОСОБА_2 може сплачувати
аліменти на утримання синів, так як
виконує сезонні роботи. Оскільки
відповідач отримує мінливий,
нерегулярний дохід, то просила
визначити розмір аліментів в твердій
грошовій сумі - по 1000 грн щомісячно на
кожну дитину.

Рішенням Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 17
вересня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
в користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1000
грн щомісячно на утримання дітей:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Стягнення аліментів
розпочато з 02 вересня 2014 року. В решті
позову - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2
243 грн 60 коп. судового збору. Рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць звернуто до
негайного виконання.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив указане
рішення в апеляційному порядку,
оскільки вважає його незаконним та
необґрунтованим. Зі слів апелянта, на
даний час він не працює, трудової
книжки не має, а тому вважає, що розмір
аліментів, які з нього стягуються є
завищеним. Також зазначає, що жодних
доходів не має та господарства не веде,
а тому з посиланням на ч. 1 ст. 184 та ст. 192
СК України просить скасувати рішення
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 17
вересня 2014 року та постановити нове,
яким задовольнити частково позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 по 400 грн щомісячно зі всіх
видів доходу до досягнення дітьми
повноліття.

У судове засідання апеляційного суду
апелянт повторно не з'явився, про
причини суд не повідомив.

Позивач проти доводів апеляційної
скарги заперечила, просила її
відхилити з огляду на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Цим вимогам закону рішення суду не
відповідає в повному обсязі.

Згідно матеріалів справи, сторони по
справі перебувають в зареєстрованому
22.09.2007 шлюбі відповідно до копії
Свідоцтва про шлюб, виданого повторно
Серії НОМЕР_1 від 25.04.2014 (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син
ОСОБА_4 відповідно до копії Свідоцтва
про народження Серії НОМЕР_2 від 25.04.2014
(а.с. 5).

Відповідно до копії Свідоцтва про
народження Серії НОМЕР_3 від 25.04.2014 у
сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився
другий син - ОСОБА_5 (а.с. 6).

Згідно Акту перевірки проживання
неповнолітніх дітей, затвердженого
заступником Богородчанської селищної
ради від 09.07.2014 встановлено, що
неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проживають разом з матір'ю ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до Довідки, виданої
виконкомом Добротівської сільської
ради від 16.09.2014 встановлено, що
відповідач ніде не працює та трудова
книжка відсутня (а.с. 14), що також
підтверджується Актом обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї (а.с.
28).

Згідно Довідки про склад сім'ї № 1009 від
22.09.2014, виданої Добротівською сільською
радою за адресою АДРЕСА_2,
зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Під час вирішення будь-яких питань щодо
дітей суд, відповідно до положень ч. 1
ст. 3 Конвенції про права дитини, частин
7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України,
повинен виходити з якнайкращого
забезпечення прав та максимально
можливого урахування інтересів дитини.
За ст. 8 Закону України «Про охорону
дитинства» кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції, враховуючи положення ст. 180,
ч. 1 ст. 184 СК України та той факт, що
відповідач ніде не працює, а доказів
його спроможності сплачувати аліменти
в розмірі по 1000 грн щомісячно на кожну
дитину позивач суду не надала стягнув
на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1000
грн щомісячно на утримання дітей, не
визначивши розмір коштів на кожну
дитину.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, оскільки судом не
було враховано вимоги позовної заяви
щодо стягнення аліментів на кожну
дитину.

До того ж, судом першої інстанції не
виконані вимоги Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» у якій
роз'яснено, що рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
принципу верховенства права.
Резолютивна частина повинна мати
вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених фактичних
обставин, висновки по суті розглянутих
вимог і залежно від характеру справи
давати відповіді на інші питання,
зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

Однак в резолютивній частині
оскаржуваного рішення судом не
зазначено, який розмір аліментів та на
утримання якої дитини слід стягувати з
відповідача. Крім того судом визначено,
що стягнення аліментів розпочати з 02
вересня 2014 року, однак не вирішено
питання до якого часу проводити
стягнення.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвалене з порушенням норм
процесуального права рішення суду
першої інстанції підлягає зміні в
частині визначення розміру стягуваних
аліментів з підстав, передбачених ст. 309
ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 17
вересня 2014 року в частині розміру
стягуваних аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
твердій грошовій сумі в розмірі по 500
грн щомісячно на кожну дитину,
починаючи з 02 вересня 2014 року до
досягнення дітьми повноліття.

В решті рішення Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 17 вересня 2014 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю. Малєєв

Судді:
В.Д. Фединяк

В.М.
Васильковський