Справа № 2-7055/14
УХВАЛА

31 жовтня 2014 року Суддя Солом`янського
районного суду м. Києва Кушнір С.І.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3, в якому просить
визнати за ним право власності на
нежилу будівлю, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 97,3
кв.м.

Позов мотивований тим, що між ним та
відповідачем укладений договір
будівельного підряду №78/13 від 04 грудня
2013 року. Оскільки відповідач
ухиляється від виконання зобов'язань,
тому позивачем заявлені вимоги про
визнання права власності на нежилий
будинок.

Відповідно до чинного законодавства
України позовна заява є процесуальним
документом, який повинен містити в
собі: найменування позивача і
відповідача, їх місце проживання або
знаходження, поштовий індекс, номер
засобів зв'язку, якщо такий відомий;
зміст позовних вимог; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину або
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись
посилання на те, до кого пред'явлений
позов; що саме вимагає позивач (предмет
позову); обставини, на яких ґрунтується
вимога (матеріально-правова підстава
позову); докази, що підтверджують ці
обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного
процесу позивач зобов'язаний
виконувати вимоги щодо доведення
певного кола фактів, що мають
процесуальне значення, для
підтвердження наявності права на
пред'явлення позову та дотримання
процесуального порядку його
пред'явлення.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд
вважає, що вона не відповідає вимогам
ст.ст. 3,4 ЦПК України, ст. 119 ЦПК України,
а тому її слід залишити без залишити
без руху з наступних підстав.

Цивільним процесуальним засобом, яким
забезпечується реалізація права на
звернення до суду, є позов, тобто
матеріально-правова вимога до суду
заінтересованої особи (позивача) про
здійснення правосуддя в цивільній
справі на захист прав, свобод чи
інтересів, порушених чи оспорюваних
іншою особою (відповідачем).

Таким чином, сторонами в цивільній
справі є особи, які перебувають між
собою в матеріальних правовідносинах,
в яких суб'єктивному праву одного
відповідає суб'єктивний обов'язок
іншого й матеріально-правовий спір між
якими є предметом судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Тому суд зобов'язаний встановити
наявність правовідносин сторін, що
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Проте, позивачем не розкритий зміст
порушення цивільного права
відповідачем, та суб'єктивний обов'язок
відповідача в даних правовідносинах,
не вказано в чому полягає порушення
цивільного права саме даним
відповідачем.

Як вбачається з матеріалів поданих до
позову, за укладеним договором
будівельного підряду від 04.12.2013 р.
відповідачем ОСОБА_3, який виступає
підрядником, взяті на себе зобов`язання
виконання робіт по будівництву, що
знаходиться по АДРЕСА_2, загальною
площею 350 кв.м., та нежилої будівлі
загальною площею 97,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, виходячи із характеру
правовідносин, що склались між
сторонами та змісту договору,
відповідальність за порушення
зобов`язань, передбачених договором
підряду регулюється положеннями Глави
61 ЦК України, зокрема ст. 883 ЦК України.

З урахуванням наведеного, позивачу
слід обґрунтувати обраний спосіб
захисту свого порушеного права.

Відповідно Положення про Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві, затвердженого
Наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011 року, Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року № 466
та Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об`єктів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року № 461
саме Інспекція перевіряє повноту даних
зазначених у декларації про
відповідність будівництва державним
будівельним нормам та реєструє її.

Проте, позивач у позові не посилається
на наявність зареєстрованої у
встановленому порядку декларації про
готовність нежилих будівель до
експлуатації та наявність сертифікату
про відповідність вимогам ДБН.

Тому з урахуванням наведеного,
позивачу слід правильно визначити
склад учасників процесу, визначитись з
характером спірних правовідносин,
послатись на докази, якими позивач
обґрунтовує свої доводи, у зв`язку з чим
вважаю за доцільне позовну заяву
залишити без руху, надавши строк
позивачу для усунення недоліків.

Позовну заяву необхідно подати у новій
редакції в кількості, що буде
відповідати кількості осіб, що беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України,
позивач повинен додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб.

Разом з тим, встановлено, що даний позов
не відповідає вимогам ст. 120 ЦПК
України, оскільки позивачем не додано
до позовної заяви її копії та копії
всіх документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб.

Крім того, позивачем зазначено ціни
позову та не сплачено судовий збір, у
розмірі 1% від ціни позову, але не менше
0,2 розміру мінімальної заробітної
плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів
заробітної плати 3654,00 грн.), який
необхідно сплатити на наступні
реквізити: отримувач коштів: УДК СУ
Солом'янського району м. Києва, код
отримувача/ код за ЄДРПОУ/:38050812, рахунок
отримувача: 0010, банк отримувача:
ГУ ДКУ у м. Києві, код банку отримувача
/МФО/: 820019, код класифікації доходів
бюджету: 22030001, призначення платежу:
22030001; 050, "Судовий збір", Солом'янський
р/с, 02896762, за подачу позову та надати
оригінал квитанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до
позовної заяви додається документ, що
підтверджує сплату судового збору або
документ, що звільняє від сплати
судового збору.

Також згідно з чинним законодавством
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину позову щодо порушення
прав позивача відповідачем, є
обов'язковими для особи, яка пред'являє
позов, оскільки без зазначення доказів,
що підтверджують вимоги, суд не може
здійснити підготовку справи до
розгляду та належним чином провести
судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених у ст. ст. 119, 120 цього
Кодексу, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 3, 4, 119-121, 210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності - залишити без
руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків на протязі п`яти днів з дня
отримання ним копії даної ухвали,
шляхом подачі нової позовної заяви з
урахуванням вимог викладених в ухвалі.

В разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк заяву вважати
неподаною та повернути позивачу разом
з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
С.І. Кушнір