У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ»,
заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», про зміну способу
виконання рішення суду, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство «АКБ «Київ» (далі - ПАТ «АКБ
«Київ») звернулося до суду з вказаною
заявою, посилаючись на те, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 липня 2008 року у справі №
2-1101/08р. частково задоволено позов
ОСОБА_4 до ПАТ «АКБ «Київ», треті
особи: ОСОБА_5, Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (далі - НАСК
«Оранта»), про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ «АКБ «Київ» на користь
ОСОБА_4 144 854 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 10 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.
Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 16 грудня 2008 року рішення районного
суду змінено, зобов'язано ОСОБА_4 після
отримання коштів передати ПАТ «АКБ
«Київ» автомобіль «Субару Форестер»,
номерний знак НОМЕР_1. У решті - рішення
суду першої інстанції залишено без
змін. При цьому було визначено ринкову
залишкову вартість пошкодженого
автомобіля у сумі 64 907 грн 73 коп. Банк у
повному обсязі виконав покладений на
нього за рішенням суду обов'язок щодо
перерахування відповідачу грошових
коштів у розмірі 156 332 грн., тому після
цього отримав право на залишки
автомобіля «Субару Форестер», проте
відповідач свого обов'язку щодо
повернення автомобіля не виконав,
більше того заявнику стало відомо про
зняття автомобіля відповідачем для
реалізації.

У зв'язку з цим, заявник просив змінити
спосіб виконання рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 липня 2008 року у справі №
2-1101/08р., стягнути з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «АКБ «Київ» 64 907 грн. 73 коп.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 лютого

2014 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

13 травня 2014 року, в задоволенні заяви
ПАТ «АКБ «Київ» відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування постановлених у
справі судових ухвал, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права, із ухваленням
нового рішення у справі про
задоволення заяви.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Під час розгляду заяви, судами було
встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 липня 2008 року у цивільній
справі № 2-1101/08р., позовні вимоги ОСОБА_4
до ПАТ «АКБ «Київ», треті особи: ОСОБА_5,
НАСК «Оранта», задоволено частково,
вирішено стягнути з банку на користь
ОСОБА_4 144 854 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 10 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, а також
судові витрати. Рішенням апеляційного
суду м. Києва від 16 грудня 2008
року рішення районного суду було
змінено та зобов'язано ОСОБА_4 після
отримання коштів передати АКБ «Київ»
автомобіль «Субару Форестер», номерний
знак НОМЕР_1. В іншій частині - рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Також судом встановлено, що за заявою
заявника 12 листопада 2012 року
Шевченківським районним судом м. Києва
було видано виконавчий лист у справі №
2-1108/08р. про зобов'язання ОСОБА_4 після
отримання коштів передати ПАТ «АКБ
«Київ» автомобіль «Субару Форестер»,
номерний знак НОМЕР_1. З долученої до
заяви копії виконавчого листа
вбачається, що строк пред'явлення
даного виконавчого листа до виконання
сплинув 16 грудня 2011 року.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 січня 2013 року в
задоволенні заяви ПАТ «АКБ «Київ» про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого листа № 2-1108/08 до виконання
відмовлено.

Судом також встановлено, що рішення у
справі № 2-1108/08р. до примусового
виконання не звернуто у зв'язку з
пропуском строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання;
виконавче провадження не відкрито і
виконавчі дії не проводилися, а отже
суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав до зміни способу
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин справи, що
утруднюють виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення. З аналізу зазначеної вище
норми вбачається, що зміна чи
встановлення способу та порядку
виконання судового рішення - це зміна
одного виду виконання іншим або
визначення чіткого логічного порядку
вчинення дій, спрямованих на виконання
припису рішення суду.

Звертаючись до суду з заявою, заявник
просив суд змінити спосіб виконання
рішення суду шляхом стягнення з ОСОБА_4
грошових коштів у сумі 64 907 грн 73 коп.,
замість зобов'язання останнього
передати на користь банку автомобіля
«Субару Форестер».

Разом з цим, судами вірно було
зазначено, що заявник не вказав
об'єктивних обставин, що утруднюють
виконання рішення суду, а тому висновки
судів є обґрунтованими, а докази та
обставини, на які посилається заявник в
касаційній скарзі їх не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» відхилити,
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 14 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 13 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Маляренко А.В.,
Нагорняк А.В.