АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції: Ластовка
Доповідач - Ратнікова В.М.
І М Е Н Е М У К
06 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м.
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Музичко С.Г.
при секретарі - Шалапуда Н.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» Шуліки Аліни
Володимирівни на ухвалу Дніпровського
районного суду міста Києва від 23
вересня 2014 року про повернення
позовної заяви позивачу в цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 23 вересня 2014 року
позовну заяву Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором було повернуто позивачу.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник позивача Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
Шуліка Аліна Володимирівна звернулась
до суду з апеляційною скаргою, в якій
просить ухвалу Дніпровського
районного суду міста Києва від 23
вересня 2014 року скасувати.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду 1-ї інстанції про
повернення позовної заяви
постановлена з порушенням норм
процесуального права. Зазначає, що
підставою для залишення позовної заяви
без руху стала та обставина, що
позивачем порушено вимоги ст.119 ЦПК
України, а саме: не надано доказів по
справі. Посилається на те, що такі
вимоги суду суперечать нормам ЦПК
України, адже встановлення обставин
справи, витребування (надання)
додаткових доказів має відбуватись в
ході судового розгляду справи, після
відкриття провадження. Проте, суд 1-ї
інстанції повністю проігнорував дані
вимоги закону та прийшов до
необґрунтованого висновку про
повернення позовної заяви позивачу.

В судове засідання представник
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» та ОСОБА_5 не з'явились,
про день та час слухання справи судом
повідомлені у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу за їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що
позовна заява подається в письмовій
формі. Даною статтею також встановлено
ряд вимог, яким повинна відповідати
позовна заява.

Згідно зі ст.120 ЦПК України позивач
повинен додати до позовної заяви її
копії та копії всіх документів, що
додаються до неї, відповідно до
кількості відповідачів і третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
02.09.2014 року Публічне акціонерне
товариство «Приватбанк» звернулось до
Дніпровського районного суду міста
Києва з позовною заявою до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Згідно вимог ЦПК України, суддя,
отримавши позовну заяв, повинен
перевірити дотримання позивачем вимог
статей 119 і 120 ЦПК України щодо форми та
змісту позовної заяви.

Відповідно до вимог статті 121 ЦПК
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або у випадку не сплати
судового збору, постановляє ухвалу про
залишення заяви без руху та зазначає
недоліки позовної заяви, які позивачу
необхідно усунути, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Якщо, у встановлений в ухвалі суду
строк, позивач виконає вимоги ухвали
суду, позовна заява вважається поданою
в день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 04.09.2014 року позовну
заяву Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором було залишено без руху
оскільки матеріали позовної заяви не
містять даних про нарахування
позивачем заборгованості по пені з
урахуванням визначеного
законодавством строку спеціальної
позовної давності; позивачем не
долучено до позовної заяви доказів, які
підтверджують факт отримання
відповідачем кредиту в сумі 5400 грн.;
доказів направлення відповідачу
вимоги про погашення заборгованості;
позивачем в позовній заяві не вказано
строку дії кредитного договору, що
позбавляє суд можливості визначити
перебіг строку позовної даності.

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 23 вересня 2014 року
позовну заяву Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором було повернуто позивачу .

Постановляючи дану ухвалу, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що в
порушенні вимог закону позивачем у
позовній заяві не викладені обставини
з посиланням на належні та допустимі
докази, на яких ґрунтуються вимоги
позивача, позивачем не усунено дані
недоліки позовної заяви, а тому є
підстави для повернення позовної
заяви.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Не ґрунтуються на вимогах закону
висновки суду 1-ї інстанції про те, що
позовна заява Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором не відповідає вимогам ч.2 ст.
119 ЦПК України так як позивачем у
позовній заяві не викладені обставини
з посиланням на належні та допустимі
докази на яких ґрунтуються вимоги
позивача, матеріали позовної заяви не
містять даних про нарахування
позивачем заборгованості по пені з
урахуванням визначеного
законодавством строку спеціальної
позовної давності; позивачем не
долучено до позовної заяви доказів, які
підтверджують факт отримання
відповідачем кредиту в сумі 5400 грн.;
позивачем не надано доказів
направлення відповідачу вимоги про
погашення заборгованості, не вказано
строку дії кредитного договору, що
позбавляє суд можливості визначити
перебіг строку позовної даності,
оскільки питання щодо обґрунтованості
розрахунку суми заборгованості
відповідача, направлення чи не
направлення відповідачу вимоги, строку
дії кредитного договору, тощо мають
досліджуватись судом під час розгляду
справи по суті та ухвалення рішення за
результатами розгляду позовних вимог,
а не на стадії відкриття провадження у
справі і підстав для залишення
позовної заяви без руху та повернення
в подальшому позовної заяви у суду не
було.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що висновок суду 1-ї інстанції
про повернення позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
є помилковим, а тому ухвала
Дніпровського районного суду міста
Києва від 23 вересня 2014 року підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» Шуліки
АліниВолодимирівни задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного
суду міста Києва від 23 вересня 2014 року
скасувати та передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: