Справа № 748/64/14-ц Провадження №
22-ц/795/1860/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Майборода С.М. Доповідач - Боброва І.
У Х В А Л А

03 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової
І.О.,суддів:Висоцької Н.В., Шитченко
Н.В.,при секретарі:Зіньковець О.О.,за
участю:представника відповідача
Храмченко М.М., представника Головного
управління Державної казначейської
служби України - Руденок Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Головного управління
Державної казначейської служби
України про роз'яснення рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 17 вересня 2014 року по справі
за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 11 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Чернігів про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і відшкодування
моральної шкоди,

- третя особа - начальник
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Чернігів Юрик Юрій Вікторович,

в с т а н о в и в:

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_7
задоволено частково. Рішення
Чернігівського районного суду від 11
лютого 2014 року скасовано. Позов ОСОБА_7
до КЕВ м.Чернігів про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу і
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково, поновлено їй
строк звернення до суду. Поновлено
ОСОБА_7 на посаді сторожа матеріального
складу у КЕВ м.Чернігів з 01 грудня 2013
року. Стягнуто з КЕВ м.Чернігів на
користь ОСОБА_7 26 759,48 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
01.12.2013 року по 17.09.2014 року ( утримавши з
цієї суми податки та інші обов'язкові
платежі) та 800 грн. на відшкодування
моральної шкоди. В іншій частині позову
відмовлено. Стягнуто з КЕВ м.Чернігів
на користь держави 766,80 грн. судового
збору.

23 жовтня 2014 року Головне управління
Державної казначейської служби
України звернулось до апеляційного
суду із заявою про роз'яснення рішення
апеляційного суду, в якій просило
роз'яснити резолютивну частину рішення
апеляційного суду, визначивши
конкретну юридичну особу, яка повинна
здійснити фактичне нарахування та
утримання податків та інших платежів
до бюджету згідно з виконавчим листом
Чернігівського районного суду від
09.10.2014.

Заявник в судовому засіданні підтримав
заявлене клопотання.

Позивач в судове засідання не
з'явилася. Про час розгляду справи була
повідомлена належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
30.10.2014 поштового відправлення.

Представник відповідача проти
роз"яснення рішення суду не
заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового засідання,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши заяву про роз'яснення
рішення суду, апеляційний суд
приходить до висновку, що заява
задоволенню не підлягає у зв'язку з
наступним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.221 ЦПК України
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Як вбачається із матеріалів справи у
мотивувальній частині рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 17 вересня 2014 року
зазначені встановлені судом першої і
апеляційної інстанції обставини
справи, визначено правовідносини
сторін, вказано мотиви скасування
рішення суду першої інстанції із
посиланням на норми матеріального
права, на підставі яких вирішено
справу, та норми процесуального
права, якими керувався суд
апеляційної інстанції, також в рішенні
суду наведено повний розрахунок сум,
які підлягають стягненню на користь
ОСОБА_7 з КЕВ м.Чернігів.

Зміст рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року відповідає вимогам ст.316 ЦПК
України а також пункту п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 13
від 24.12.1999 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», відповідно до якого,
«Задовольняючи вимоги про оплату
праці, суд має навести в рішенні
розрахунки, з яких він виходив при
визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку й
інших обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.».

З огляду на викладене, рішення суду від
17 вересня 2014 року в цілому та його
резолютивна частина виписана чітко,
ясно, відповідно до вимог чинного
законодавства.

Підпунктом 3 пункту 5 «Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від
03.08.2011 року, передбачено, що під час
виконання виконавчих документів
органи Казначейства мають право
безоплатно отримувати необхідні для
виконання виконавчих документів
судові рішення, пояснення, довідки,
іншу інформацію.

Враховуючи наведені приписи
нормативно-правового акту, колегія
суддів вважає, що під час виконання
судового рішення органи казначейської
служби мають певний правовий
інструментарій, який дозволяє вирішити
порушене в заяві від 20.10.2014 року питання
самостійно, без звернення за
роз'ясненнями до суду.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
роз'яснено, що відповідно до ст.221 ЦПК
роз'яснення рішення суду, можливе тоді,
коли воно не містить недоліків, що
можуть бути усунені лише ухваленням
додаткового рішення, а є незрозумілим,
що ускладнює його реалізацію.

Рішення суду від 17.09.2014, як зазначалося
вище, є зрозумілим, сприйнятливим,
ясним та доступним для сприйняття, а
тому роз'яснень відповідно до поданої
заяви не потребує. Визначати ж юридичну
особу, яка повинна здійснити фактичне
нарахування та утримання податків та
інших платежів до бюджету до
компетенції апеляційного суду не
входить з огляду на норми діючого ЦПК.

З врахуванням викладеного вище,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що відповідно до
положень ст.221 ЦПК України відсутні
правові підстави для задоволення заяви
про роз'яснення рішення апеляційного
суду.

Керуючись ст.221 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Головного
управління Державної казначейської
служби України про роз'яснення рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 17 вересня 2014 року по справі
за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 11 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Чернігів про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і відшкодування
моральної шкоди, третя особа -
начальник Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Чернігів Юрик Юрій
Вікторович - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: