АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2363/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3230/14
Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна
Доповідач Мартєв С. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
ПолтаваАпеляційний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - БУТЕНКО С.Б., КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" на рішення Гадяцького
районного суду Полтавської області від
4 вересня 2014 року у справі за
позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд,
заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом, у якому
зазначало, що на підставі укладеного з
банком договору №PLXRRX13170040 від 2.08.07 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 640,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,0%
річних на залишок заборгованості за
кредитом.

Позичальник належним чином не виконав
взятих на себе зобов'язань та станом на
17.10.13 року заборгованість за тілом
кредиту становить 3 091,49 грн.,
заборгованість по процентам у сумі 7
404,36 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом у сумі 1 866,24 грн.

Крім того банком нараховано пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором, а також штрафи (фіксована
частина) у сумі 500,00 грн. та
штраф (процентна складова) у сумі 1 010,53
грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором на загальну суму 21
721,09 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду
Полтавської області від 4 вересня 2014
року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
й постановлення нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання підлягає задоволенню.

Виходячи зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального й
процесуального права.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Із справи вбачається, що на підставі
заяви позичальника №PLXRRX13170040 від 2.08.07
року ВАТ КБ «Приватбанк»
(правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
надав ОСОБА_1 строковий кредит у
розмірі 8 640,00 грн. на строк з 2.08.07 року
по 2.08.09 року включно, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 207,36 грн. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту в розмірі 1
440,00 грн. (а.с.5 зі звороту).

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з виходив із
пропуску позивачем встановленого ст. 257
ЦК України трирічного строку позовної
давності.

Між тим, із таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він не в повній мірі
відповідає обставинам справи і нормам
матеріального права.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Станом на 17.10.13 року за кредитним
договором утворилась заборгованість
по тілу кредиту у розмірі 3 091,49 грн., по
відсоткам - 7 404,36 грн., по
комісії за користування кредитом - 1
866,24 грн.

Згідно з п. 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») при порушенні
позичальником будь-яких із зобов'язань,
передбачених заявою та п. п. 3.2.2, 3.2.3
даних Умов (погашення кредиту та сплата
відсотків), банк має право нарахувати, а
позивальник зобов'язаний сплатити
банку пеню в розмірі 0,15% від суми
прострочення платежу, але не менше 1
гривні за кожен день прострочення
платежу.

Відповідно до п. 5.3 цих же Умов при
порушенні позичальника строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500,00 грн. + 5% від суми
заборгованості.

З цих підстав, банком нараховано
неустойку у вигляді пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за кредитним договором у розмірі 7 848,47
грн., штраф (фіксована частина) у
розмірі 500,00 грн. та штраф (процентна
складова) - 1 010,53 грн.

Відповідачем не заперечується, що у
порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530
ЦК України, у строк до 2.08.09 року включно
ним не були належно виконаними умови
кредитного договору, розмір
заборгованості ОСОБА_1 не оспорюється,
докази, що могли спростувати існуючу
заборгованість чи довести
неправильність наданого банком
розрахунку у справі відсутні.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, неустойка у вигляді пені
підлягає обчисленні у межах річного
строку позовної давності

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

У заяві №PLXRRX13170040 від 2.08.07 року на
отримання кредиту зазначено, що ОСОБА_1
ознайомився та згодний із Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), які
були йому надані у письмовій формі та
своїм підписом він підтвердив факт
надання йому повної інформації про
умови кредитування.

Згідно з п. 5.5 вказаних Умов термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором, встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Таким чином, сторони дійшли згоди щодо
збільшення строків позовної давності
до 5 років як до платежів по кредиту, так
і сплаті неустойки.

З урахуванням викладеного, при
обрахунку строків позовної давності,
місцевий суд помилково виходив із
загального строку позовної давності
(ст. 257 ЦК України) щодо вимог про
стягнення неустойки та спеціального
строку (ч. 2 ст. 258 ЦК України) - до вимог
щодо стягнення неустойки.

У правових позицій Верховного Суду
України, викладених у постановах від 6
листопада 2013 року в справі №6-116цс13, та
від 19 березня 2014 року в справі №6-14цс14,
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
при цьому, за кредитною карткою такий
строк щодо місячних платежів погашення
кредиту починає відраховувати після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінчення строку дії договору.

Банк звернувся до суду з цим позовом
1.11.13 року та просив стягнути з
відповідача заборгованість станом на
17.10.13 року.

Таким чином, обрахунок заборгованості
в межах позовної давності має
здійснюватися з 1.11.08 року по 17.10.13 року.

З огляду на умови, що містяться у заяві
позичальника №PLXRRX13170040 від 2.08.07 року,
погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період з 20 по 25 число кожного
місяця шляхом сплати позичальником
щомісячного платежу у сумі 614,75 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається з заборгованості за
кредитом, відсотками, винагороди,
комісії, а також інших витрат, згідно з
Умовами.

Тобто, повернення кредитних коштів
визначено періодичними щомісячними
платежами та позовна давність, у такому
випадку, обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу.

Між тим, ураховуючи часткове погашення
заборгованості по відсоткам та комісії
по жовтень 2008 року включно, що
вбачається з розрахунку
заборгованості та відповідачем не
заперечується, заборгованість по
відсотках та по комісії банком
фактично нарахована з листопада 2008
року, а по тілу кредиту - з січня 2009
року.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором та неустойки заявлені банком
у межах позовної давності.

За таких обставин, позов є
обґрунтованим, а рішення місцевого
суду підлягає скасуванню із ухваленням
нового по суті заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 п. 4, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 4 вересня 2014
року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
№PLXRRX13170040 від 2.08.07 року, що складається
з: заборгованості по тілу кредиту у
розмірі 3 091,49 грн., відсоткам у розмірі
7 404,36 грн. та комісії у розмірі 1 866,24
грн., а разом - 12 362,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
неустойку за кредитним договором
№PLXRRX13170040 від 2.08.07 року у вигляді пені у
розмірі 7 848,47 грн., штрафу (фіксована
частина) - 500 грн., штрафу (процентна
складова) - 1 010,53 грн., а разом - 9 359,00
грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" 243,60 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді:
С.Б. БУТЕНКО

О.Ю. КУЗНЄЦОВА

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ