Придніпровський районний суд
Провадження № 2-р/711/17/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
Скляренко В.М.

при секретарі
Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Черкаси заяву державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
роз’яснення рішення суду,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції ОСОБА_1 звернувся до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси із заявою про роз’яснення
рішення суду, а саме рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 05.02.2014 року.

В обґрунтування заяви вказує, що 31.07.2014
року на виконання до Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції надійшли виконавчі листи №
711/8676/13-ц, видані Придніпровським
районним судом м. Черкаси 29.05.2014 року
про виселення ОСОБА_2В, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
квартири АДРЕСА_1.

31.07.2014 року державним виконавцем було
винесено постанови про відкриття
виконавчих проваджень, копії яких було
направлено боржникам.

Боржниками у строк, наданий для
самостійного виконання рішення суду не
виконано, а саме: не звільнено квартиру
АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
невиконання боржником рішення
самостійно державний виконавець
виконує його примусово.

Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014 року
поставлено, що протягом дії цього
Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника / майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у підпункті 1 цього
пункту, на користь (у власність) іншої
особи.

Вказує, що відповідно до інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 09.10.2014 року та
Інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав не нерухоме майно
ОСОБА_2 на праві приватної власності
належить лише квартира АДРЕСА_2,
загальною площею 60,3 кв.м., житловою
площею 42,0 кв.м. та використовується як
місце постійного проживання боржника.

Також вказує, що рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 05.02.2014 року судом в рахунок
погашення заборгованості за Кредитним
договором № ML-F00/163/2006 від 18.07.2006 року в
сумі 39634,75 дол. США звернуто стягнення
на предмет іпотеки за Договором
іпотеки № РML-F00/163/2006 від 18.07.2006 року, а
саме: квартиру, № 33 по вул. Фрунзе, 134 в м.
Черкаси, загальною площею 60,3 кв.м.,
житловою площею 42,0 кв.м., яка належить
на праві власності ОСОБА_2, а кошти
направити на погашення заборгованості
за Кредитним договором № ML-F00/163/2006 від
18.07.2006 року. Залишок коштів, отриманих
від реалізації предмета іпотеки, після
погашення боргових зобов’язань та
відшкодування всіх витрат
Іпотекодержателя, повернути
Іпотекодавцю, відповідно до чинного
законодавства України. Встановлено
спосіб реалізації - шляхом продажу
квартири ТзОВ “ОТП Факторинг Україна”
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому чинним законодавством
України. Встановлено початкову ціну
предмета іпотеки в розмірі,
визначеному п. 4.4 Договору іпотеки №
РML-F00/163/2006 від 18.07.2006 року – 250400 грн., але
не нижче її вартості, визначеної
внаслідок незалежної оцінки. Виселено
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_2.

Таким чином рішення суду про виселення
є похідною частиною судового рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за валютним кредитом, яке
ймовірно підпадає під дію Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо викладена у виконавчому документі
резолютивна частина рішення є
незрозумілою, державний виконавець або
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення.

А тому, просить роз’яснити
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 05.02.2014 року, а саме чи
підлягає воно виконанню в частині
виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
квартири АДРЕСА_2 з урахуванням Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року.

В судому засіданні
представник Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції, за довіреністю ОСОБА_5 заяву
підтримав та пояснив, що саме рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 05.02.2014 року є зрозумілим,
але з врахуванням Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті»
державному виконавцю не зрозуміло як
необхідно його виконувати.

Відповідно до ст. 221 ЦПК
України, якщо рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення ,
не змінюючи при цьому його зміст.

Відповідно п. 21 постанови
ПВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
відповідно до ст. 221 ЦПК України
роз'яснення рішення суду, а не ухвали,
можливе тоді, коли воно не містить
недоліків, що можуть бути усунені
лише ухваленням додаткового рішення, а
є незрозумілим, що ускладнює його
реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

З наведеної норми права
вбачається, що роз'яснення судового
рішення може бути зумовлене його
нечіткістю, коли воно є незрозумілим
для осіб, щодо яких воно постановлене,
так і тих, що будуть здійснювати його
виконання. Проте, суд при роз'ясненні
судового рішення не повинен давати
відповідь на нові та невирішені ним
вимоги, чи змінювати його зміст.

Рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 05.02.104 року
є зрозумілим і таким, що не припускає
іншого тлумачення. Крім того, в
судовому засіданні державний
виконавець пояснив, що саме рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 05.02.2014 року є зрозумілим,
але не зрозуміло як його необхідно
виконувати з врахуванням Закону
України Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року.

Порядок виконання рішення
суду визначається іншими норами ЦПК
України та Закону України «Про
виконавче провадження».

А тому, з урахуванням наведеного,
вираховуючи, що рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 05.02.204 року є ясним, повним
та зрозумілим, його резолютивна
частина не припускає кілька варіантів
тлумачення суд не знаходить підстав
для задоволення заяви.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 221 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
роз’яснення рішення суду – залишити
без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції протягом 5
днів з дня її проголошення, а особами у
відсутність яких вона була проголошена
протягом 5 днів з моменту отримання
копії ухвали.

Головуючий:
В.М. Скляренко