Провадження №2/761/6977/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 жовтня 2014 року
Шевченківський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого - судді: Осаулова
А.А.

при секретарі: Вольда
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк», третя особа ОСОБА_2 про
розірвання договору поруки, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ПАТ «Фідобанк», третя особа
ОСОБА_2 про розірвання договору поруки.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим,
що між відповідачем та третьою особою
22.11.2005 року було укладено кредитний
договір № 87 та 10.10.2012 року - додатковий
договір № 5 до кредитного договору № 87
від 22.11.2005 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
третьої особи перед відповідачем за
зазначеними вище договорами 10.10.2012 року
між відповідачем та позивачем було
укладено договір поруки № 1,
відповідно до якого (п.п. 1.1, 1.2.) позивач
зобов'язується відповідати за повне та
своєчасне виконання третьою особою
своїх боргових зобов'язань перед
відповідачем в сумі - 508 408,50 грн.
Позивач та третя особа несуть
солідарну відповідальність. З 14.02.2004
року по 15.07.2014 року позивач та третя
особа перебували у зареєстрованому
шлюбі, але з листопада 2013 року позивач
та третя особа шлюбно-сімейних
стосунків не підтримують, проживають
окремо та спільного господарства не
ведуть, а спільні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4
проживають разом з позивачем та
утримуються виключно за заробітну
плату позивача. Крім того, рішенням
Дарницького районного суду м.Києва від
15.07.2014 року шлюб між позивачем та
третьою особою було розірвано, чого
позивач при укладені договору поруки
від 10.10.2012 року не передбачала та не
могла усунути цю причину, а тому вважає,
що наявні підстави для його розірвання
згідно ч.2 ст.652 ЦК України.

При цьому, позивач зазначає, що
відповідно до п.п. 4.1 Договору поруки
даний договір вступає в силу з дати
його укладання, але не вказано термін,
протягом якого необхідно виконати
зобов»язання, що не відповідає вимогам
ст.252 ЦК України. Просила позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити позов з викладених у
позові підстав.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив в заодовленні позову
відмовити, оскільки наведені позивачем
обставини розірвання шлюбу із третьою
особою не можуть бути підставами для
розірвання договору поруки у
відповідності до вимог ст.652 ЦК України.
Крім того, третя особа у відповідності
до умов договору сплачує кредит на на
даний час заборгованості немає.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, хоча про дату і час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, його та
заперечення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що між акціонерним банком «АЖІО» та
третьою особою ОСОБА_2 22.11.2005 року було
укладено кредитний договір № 87 та
10.10.2012 року - додатковий договір № 5 до
кредитного договору № 87 від 22.11.2005 року
(а.с.11-28).

Для забезпечення виконання зобов'язань
третьої особи перед відповідачем ПАТ
«Фідобанк» за зазначеними вище
договорами, 10.10.2012 року між
відповідачем та позивачем було
укладено договір поруки № 1,
відповідно до якого (п.п. 1.1, 1.2.) позивач
зобов'язується відповідати за повне та
своєчасне виконання третьою особою
своїх боргових зобов'язань перед
відповідачем в сумі - 508 408,50 грн. При
цьому, відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору
поруки, встановлено, що даний договір
вступає в силу з дати його підписання
сторонами і діє до повного виконання
боргових зобов»язань за кредитним
договором та відповідальність
поручителя припиняється лише після
виконання боргових зобов»язань у
повному обсязі. (а.с.29-33)

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
а також пояснень позивача та його
представника в судовому засіданні, як
на підставу для задоволення позову
вони посилаються на наявність істотної
обставини - розірвання шлюбу між
позивачем та третьою особою, чого
позивач при укладені договору поруки
від 10.10.2012 року не передбачала та не
могла усунути, тому наявні підстави
для його розірвання згідно ч.2 ст.652 ЦК
України.

Судом також встановлено, що дійсно
рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 15.07.2014 року, яке набуло
законної сили, шлюб між позивачем та
третьою особою було розірвано та зі
змісту вказаного рішення вбачається
про не підтримання шлюбних відносин
між ними з листопада 2013 року.

Між тим, суд не вбачає підстав для
розірвання договору поруки з
визначених підстав з огляду на
наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 652 ЦК
України, у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувались при
укладанні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не передбачено
договором або не виплаває із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах.

При цьому, за приписами зазначеної
норми матеріального права, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладання договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості і обачності, які від неї
вимагалися; 3) виникнення договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладанні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
характеру не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Положеннями ст. 60 ЦПК України
встановлено обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставі своїх вимог
і заперечень.

Таким чином, процесуальний закон
зобов'язує позивача довести наявність
одночасно чотирьох умов передбачених
ст. 652 ЦК України для розірвання
договору.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в своїй постанові
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних відносин № 5
від 30.03.2012 р. в п. 15 зазначив, що при
вирішенні спорів щодо розірвання
кредитного договору з посиланням,
зокрема, на світову фінансову кризу чи
інші суттєві обставини суд має
враховувати положення частини другої
статті 652 ЦК і виходити з того, що закон
пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин.

Приписами ч. 4 ст.60 ЦПК України
встановлено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позивачем та його представником не
доведено в судовому засіданні
наявність одночасно всіх обставин, з
якими законодавець пов'язує можливість
розірвання договору. Доводи позивача,
що розірвання шлюбу між нею та третьою
особою є істотною зміною обставин, при
обізнаності якої раніше, позивач не
прийняла рішення про укладення
договору поруки раніше, на думку суду є
необґрунтованими.

Також слід зазначити, що відповідно до
п. 3 ст. 3 ЦК України однією з загальних
засад цивільного законодавства
визначено свободу договору.

При цьому, однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60
ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Таким чином,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи те,
що обставин, які б свідчили про
наявність підстав для істотної зміни
обставин при укладенні договору
поруки, визначених ст.ст. 651-652 ЦК
України, у судовому засіданні не
встановлено, а наведені обставини щодо
розірвання шлюбу між сторонами не
можуть бути враховані судом як
підстави для розірвання договору
поруки, суд прийшов до висновку про
залишення позову ОСОБА_1 без
задоволення.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 129
Конституції України, ст. 3, 651, 652 ЦК
України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88,
169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»,
третя особа ОСОБА_2 про розірвання
договору поруки, - залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: