22-ц/775/1514/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Папаценко П.І.
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Баркової Л.Л., Сороки
Г.П.

при секретарі - Одінцові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська дистрибуційна компанія»
про визнання накладної недійсною за
договором постачання за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 09 вересня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ТОВ
«Українська дистрибуційна компанія»
із даним позовом та зазначив, що він у
2012 році працював торговим агентом у
даному товаристві та знаходив покупців
лікеро-горілчаних виробів, після чого
отримував від них гроші та
перераховував їх на користь ТОВ
«Українська дистрибуційна компанія». У
якості гарантії його матеріальної
відповідальності перед відповідачем,
сторони підписали договір постачання
№ 5 від 01.12.2012 року та накладну № 999 від
20.08.2012 року про отримання ним, як
фізичною особою, товару у
«Постачальника» ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія» у м. Донецьку 91
позиції у кількості 4 276 пляшок
різноманітних лікеро-горілчаних
виробів для особистої потреби на 90 246,45
грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 08.05.2013 року за його
позовом до ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія» у цивільній
справі №263/2648/13ц суд визнав недійсним
договір постачання №5 від 01.01.2012 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 18.06.2013 року
вказане рішення залишено без змін.
Судами встановлено, що договір
постачання №5 від 01.01.2012 року укладений
між «Постачальником» - ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія» та «Покупцем»
-ОСОБА_1 є удаваним та приховує угоду
про надання послуг ( ст. 901 ЦК України)

Оскільки договір постачання №5 від
01.01.2012 року визнаний недійсним як
удаваний, позивач вважає накладну № 999
від 20.08.2012 року про отримання товару у
«Постачальника» ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія» у м. Донецьку 91
позиції у кількості 4 276 пляшок
різноманітних лікеро-горілчаних
виробів для особистої потреби на 90 246,45
грн. також недійсною та безтоварною.

Рішенням Жовтневого районного
суду міста Маріуполя від 09 вересня 2014
року у задоволені позову ОСОБА_1 про
визнання накладної № 999 від 20.08.2012 року
безтоварною та недійсною за договором
постачання - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, позивач ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі. Посилається на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
слухання справи за його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_1, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
просив її задовольнити, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно до умов
договору поставки №5 від 01.01.2012 р.,
укладеному між ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія»
(постачальником) та ОСОБА_1 (покупцем),
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця як фізичної особи
роздрібну партію товару, а покупець
зобов'язується як кінцевий споживач
прийняти товар для власного
використання та оплатити його.
Найменування та кількість товару
вказується у накладних. Поставка
товару здійснюється самовивозом.( а.с.
10)

Згідно з накладною №999 від 20.08.2012 р.
ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія» за
вищевказаним договором товар
(лікеро-горілчані вироби) у повному
обсязі на загальну суму 90246,35 грн.(
а.с.11-14)

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 20.12.2012 року з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Українська дистрибуційна
компанія» стягнуто заборгованість у
розмірі 90246,35 грн.У задоволені
зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ
«Українська дистрибуційна компанія»
про визнання договіру поставки №5 від
01.01.2012 р нікчемним, а накладну №999 від
20.08.2012 р. недійсною відмовлено.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 08.05.2013 року за позовом
ОСОБА_1 визнаний недійсним, як удаваний
договір постачання №5 від 01.01.2012 року,
укладений між ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія» та фізичною
особою ОСОБА_1 (а.с.28-31).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області від 18.06.2013 року,
рішення Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 08.05.2013 року залишено без
змін. (а.с.32-36)

22.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про перегляд рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 20.12.2012
року за нововиявленими обставинами,
оскільки вказане рішення було
обґрунтоване посиланням на договір
постачання №5 від 1.01.2012 року, який
рішенням суду від 08.05.2013 року був
визнаний недійсним. (а.с.119-121)

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 26.09.2013 року ОСОБА_1
відмовлено у задоволені заяви про
перегляд рішення за новововиявленими
обставинами, внаслідок відсутності
обставин передбачених ч.2 ст.361 ЦПК
України. (а.с.112)

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області від 28.10.2013 року,
ухвала Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 26.09.2013 року залишена без
змін. (а.с.32-36)

Відмовляючи у задоволені даного
позову, суд виходив з того, що
наявність рішення суду про визнання
недійсним, як удаваного договору
постачання №5 від 01.01.2012 року,
укладеного між ТОВ «Українська
дистрибуційна компанія» та фізичною
особою ОСОБА_1, не є похідною підставою
для визнання безтоварною накладну
від 20.08.2012 року, виписану на ім'я ОСОБА_1
та відповідно визнання даної накладної
недійсною із посиланням на ч.1. ст. 235 ЦК
України, оскільки позивач отримав
лікеро-горілчані вироби на загальну
суму 90 246,35 грн., про що засвідчив
особистим підписом в накладній та
судовим рішенням у іншій справі,яке
набрало закону силу, спірна накладна не
визнана безгрошовою.

Судова колегія погоджується з даними
висновками суду.

Відповідно до ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Таким чином, оскільки відповідно до ч. 1
ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним
елементом угоди (правочину) є вільне
волевиявлення та його відповідність
внутрішній волі сторін, які спрямовані
на настання певних наслідків, то
основним юридичним фактом, який
підлягає встановленню судом є дійсна
спрямованість волі сторін при
укладенні договору та з'ясування
питання про те, чи не укладена ця угода
з метою приховати іншу угоду та яку
саме.

Згідно із ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

За ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказується при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлені
ці обставини.

Згідно висновків, викладених у
судовому рішенні Жовтневого районного
суду м.Маріуполя від 20.12.2012 року, за
яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Українська дистрибуційна компанія»
стягнуто заборгованість у розмірі
90246,35 грн., суд виходив з того, що між
сторонами склались правовідносини, які
регулюються гл. 54 ЦК України та є
договірним зобов'язанням за договором
купівлі-продажу.

Судом встановлено, що згідно з
накладною №999 від 20.08.2012 року ОСОБА_1
від ТОВ «Українська дистрибуційна
компанія» за договором отримав товар
(лікеро-горілчані вироби) у повному
обсязі на загальну суму 90246,35 грн., про
що свідчить його власноручний підпис,
при цьому доказів оплати вартості
отриманого товару на адресу позивача
суду відповідачем не надано. Доказів
безтоварності даної накладної
позивачем суду не надано.

За змістом статті 235 ЦК України для
визнання правочину удаваним суду слід
установити, що обидві сторони договору
діяли свідомо для досягнення якоїсь
особистої користі, їх дії направлені на
досягнення інших правових наслідків і
приховують іншу волю учасників угоди.

Судова колегія погоджується з
висновками суду, що позивачем не надано
доказів, що при здійсненні
купівлі-продажу лікеро-горілчаних
виробів саме 20.08.2012 року , яка оформлена
накладною № 999 на суму 90246,35 грн.,обидві
сторони діяли на досягнення іншої мети.
Натомість,судом Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 20.12.2012 року спірна
товарна накладна не визнана
безгрошовою та суд , зокрема, і на
підставі даного документу стягнув з
ОСОБА_1 суму заборгованості за
отриманий товар.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності податкової накладної на
товар не спростовують висновків суду,
оскільки товарна накладна, підписана
ОСОБА_1 є первинним документом та
узгоджується з приписами ч.1, 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Доводи апеляції,( а.с.159) що накладна № 999
від 20.08.2012 року була складена та
підписана ОСОБА_1 для можливого у
майбутньому стягнення заборгованості
покупців лікеро- горілкових виробів з
торгових агентів, яким він був, нічим не
підтверджена та навіть відсутні
посилання на обставини, які б
підтверджували дану версію інших
правовідносин між сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л
И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді