30.10.2014 30.10.2014
30.10.2014 30.10.2014
Справа № 2/359/2221/14
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді - Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відновлення меж земельної ділянки
зобов»язання знесення самовільно
збудованих споруд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом в якому вказала, що відповідно
до Державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯИ № 560775 та
рішення Бориспільської міської ради
від 13 грудня 2007 року № 2711-25-V вона
являється власником земельної ділянки
площею 0,0941 гектара за адресою: АДРЕСА_1.

По сусідству з нею, у житловому будинку
АДРЕСА_2, проживає відповідачка ОСОБА_2
і її житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 0,0862 гектара і
межує з земельною ділянкою позивача.

Відповідачка перемістила межу, що
поділяє земельні ділянки, на 0,00024
гектари в глиб території позивача та
побудувала там погреб і підсобне
приміщення.

Позивач неодноразово пропонувала
відповідачу перенести межу назад, а
коли вона відмовилася звернувся до
виконкому Бориспільської міської ради
із заявою про її відновлення.

У зв»язку з цим, позивачем було
ініційовано проведення обстеження
земельної ділянки по відновленню межі
земельної ділянки, який виконано БРВВ
КОФ «ЦДЗК» та закріплено в натурі (на
місцевості) межовими знаками. Про що
складено акт здачі-прийомки межових
знаків та відновлення меж в натурі.

Не дивлячись на це, відповідач знищила
межові знаки та встановила паркан, який
утруднює позивачу вихід до сараю та
збудувала на її території погреб і
підсобне приміщення.

Таким чином, діями відповідача
порушено право позивача на вільне
користування власною земельною
ділянкою.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала з викладених вище підстав.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що Державний акт на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 отримала
раніше ніж ОСОБА_1 При виготовленні
Державного акту ОСОБА_1 проектною
організацією була допущена помилка і
відбулось накладення площ земельних
ділянок.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи приходить
до висновку про часткове задоволення
позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку, серії ЯИ
№ 9560775 являється власником земельної
ділянки, площею 0,0941 гектара за адресою:
АДРЕСА_1. Державний акт видано 08.12.2014
року.

Власником суміжної земельної ділянки
на підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку, серії АЖ
№ 212913, площею 0,0862 гектара за адресою:
АДРЕСА_2 являється ОСОБА_2. Державний
акт видано 06.08.2008 року.

У відповідності до ст. 91 Земельного
кодексу України власники земельних
ділянок зобов'язані не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів; дотримуватися
правил добросусідства; зберігати
геодезичні знаки.

В порушення зазначених норм
законодавства та порушення прав
позивача на вільне володіння і
користування своєю земельною ділянкою
з боку відповідача остання знищила
межові знаки, встановленням паркану
зробила неможливим користування
сараєм позивачем та на її земельній
ділянці збудувала підсобне приміщення.

Зазначене підтверджується наступними
доказами.

Показами свідка, депутатата
Бориспільської міської ради ОСОБА_3,
який вказав, що був присутнім при тому,
як представники геодезичної
організації виносили межі належної
ОСОБА_1 земельної ділянки. При цьому
були нанесені поворотні точки на
земельній ділянці, які були позначені
металевими прутами. Після цього було
натягнуто мотузку, яка позначила межу
земельних ділянок і виявилось, що
господарське приміщення відповідача
знаходиться на ділянці позивача.

Крім того, виїздом на місце було
встановлено, що збудований
відповідачем паркан перешкоджає
позивачу користуватись своїм сараєм.

Аналогічні покази дав допитаний як
свідок, спеціаліст відділу
землекористування виконавчого
комітету Бориспільської міської ради
ОСОБА_4

З абрису земельної ділянки ОСОБА_1
встановлено, що відбулось часткове
накладення меж земельних ділянок
позивача та відповідача.

З актів обстеження земельної ділянки
ОСОБА_1 слідує, що паркан встановлений
відповідачем ОСОБА_2 стоїть на межі
позивача.

У відповідності до ст.ст 15, 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Позивачем вірно обрано спосіб захисту
своїх прав, а саме: відновлення
становища, яке існувало до порушення її
прав.

Таким чином позов в частині
зобов»язання відповідача ОСОБА_2
відновити межу, яка поділяє земельні
ділянки АДРЕСА_2 у відповідності з
даними земельно-кадастрової
документаці та

зобов»язання знести самовільно
збудоване підсобне приміщення
підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд відмовляє в
задоволенні позову в частині знесення
погреба, належного ОСОБА_2, оскільки
згідно технічного паспорта на будинок
він був збудований у 1965 році на
підставі будівельних норм і правил, які
діяли на той час і не підпадає під дію
ДБН 360-92, які були введені в дію Наказом
Держкоммістобудування 17.04.1992 року, N 44.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.8, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 відновити межу, яка
поділяє земельні ділянки АДРЕСА_2 у
відповідності з даними
земельно-кадастрової документації.

Зобов»язати ОСОБА_2 знести
самовільно збудоване підсобне
приміщення, яке знаходиться на
земельній ділянці АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 проживаючої в
АДРЕСА_2 в дохід держави судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене через
Бориспільський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у розгляді справи, але не
були присутні під час проголошення на
протязі десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Суддя

В.В.Журавський