АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/1557/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

13 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 27 травня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

в с т а н
о в и л а:

В лютому 2013 року позивач пред»явила
вказаний позов до відповідача та
зазначала,що перебувала у шлюбі з
відповідачем з 26 червня 2010 року і мають
дітей доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньку,ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2.

20 лютого 2013 року шлюб з відповідачем
розірвано.

Посилаючись на те,що на її утриманні
знаходяться діти і відповідач не надає
матеріальну допомогу на них,просила
стягнути з нього аліменти на її користь
по 2000 грн. кожного місяця на утримання
кожної дитини, а також 2000 грн. щомісячно
на її утримання до досягнення дочкою
ОСОБА_3 трирічного віку.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 травня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції, відповідач в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.
Зазначає, що судом не врахована та
обставина, що з позивачем проживає одна
донька ОСОБА_3, а з 09 травня 2012 року саме
з ним проживає донька ОСОБА_6.

Крім того, при визначенні розміру
аліментів у твердій грошовій сумі, суд
не врахував матеріальний стан сторін
та доходи, які утримує кожний зі сторін
і таким чином за вказаним рішенням він
повинен сплачувати на користь позивача
щомісяця 69 % від свого доходу.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явися в судове
засідання , обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи ,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2
перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому
шлюбі з 26.06.2010 року. Від шлюбу сторони
мають двох малолітніх доньок - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

20 лютого 2013 року шлюб між сторонами
розірвано.

Відповідно до довідки про доходи,
ОСОБА_1,працюючи у ФОП -ОСОБА_4 на посаді
агента-реєстратора має дохід за період
з 01.07.2012 року по 31.12.2012 року 16 170 грн. 00
коп., а його середньомісячний дохід
складає 2 695 грн. 00 коп..

Згідно з договором оренди від 28.01.2013
року квартири АДРЕСА_1, належній на
праві власності ОСОБА_1, останній як
орендодавець мав дохід у розмірі 6.000
грн. 00 коп. щомісячно.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено,
що якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Стягуючи з відповідача на користь
ОСОБА_2 аліменти в розмірі по 2 000 грн. на
утримання малолітніх дітей сторін, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач має нерегулярний дохід . При
цьому судом задоволено і вимогу про
стягнення 2 000 грн. з відповідача на
утримання позивача з посиланням на ч. 4
ст. 75, ч. 4 ст. 76, ч. 2 ст. 84 Сімейного
кодексу України.

Погоджуючись з висновком суду про
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
малолітніх дітей, колегія суддів з
рішенням суду в частині стягнення
аліментів на утримання дружини
погодитись не може , оскільки
пославшись при вирішенні вказаної
статті на ч. 4 ст. 75 СК України, судом не
враховано, що вказана норма сімейного
права регулює право одного з подружжя
на утримання, проте як вбачається з
матеріалів справи, шлюб між сторонами
розірвано.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 76 СК України,
якщо у зв»язку з вихованням дитини,
веденням домашнього господарства,
піклування про членів сім»ї, хворобою
або іншими обставинами, що мають
істотне значення, один із подружжя не
мав можливості одержати освіту,
працювати, зайняти відповідну посаду,
він має право на утримання у зв»язку з
розірванням шлюбу і тоді, якщо є
працездатним за умови, що потребує
матеріальної допомоги і що колишній
чоловік, колишня дружина може надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання у цьому випадку триває
протягом трьох років від дня
розірвання шлюбу.

Частинами 2,6 ст. 84 СК України визначено,
що дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Право на утримання
дружина, з якою проживає дитина, має і в
разі розірвання шлюбу.

Застосувавши вказані норми разом, суд
не врахував, що вони мають різні
правові підстави, що виключає їх
застосування одночасно.

Разом з цим суд так і не обґрунтував
свій висновок про стягнення аліментів
з відповідача на утримання позивача на
підставі ч. 4 ст. 76 СК України, зважаючи
на те, що у шлюбі сторони перебували
лише 2 роки і 8 місяців, а позивач маючи
на праві власності квартиру у м. Москва
здає її у оренду і має дохід у розмірі 60
000 рублів щомісячно, що спростовує її
потребу у матеріальній допомозі ( а.с.
143-148).

При цьому слід зазначити, що
визначальною умовою застосування ч. 2
ст. 84 СК України, є проживання дитини з
матір»ю, а частиною 4 вказаної статті -
можливість чоловіка надавати
матеріальну допомогу.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається , що
старша донька сторін, ОСОБА_6, з 09.05.2012
року фактично проживає з батьком,
відповідачем у справі . В судовому
засіданні сторонами підтверджено та не
заперечується той факт, що попри
судові рішення, якими визначено
проживання дітей з матір»ю, ОСОБА_6
продовжує проживати з батьком і
рішення суду не виконано.

Разом з цим встановлена і та обставина,
що відповідач має мінливий ,
нерегулярний дохід, а враховуючи
стягнення з останнього по 2 000 грн. 00 коп.
аліментів на утримання кожної дитини,
підстави вважати, що ОСОБА_1 спроможний
надавати ОСОБА_2 матеріальну допомогу
на її утримання, відсутні.

На підставі викладеного, рішення суду в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача аліментів на її у
тримання неможна визнати законним та
обґрунтованим, в зв»язку з чим в
зазначеній частині воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову у позові.

Відповідно до статті 182 Сімейного
Кодексу України при визначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров»я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Будь-яких доказів того, що він має
незадовільний стан здоров»я або має
інших дітей чи непрацездатних дружини,
батьків, дочки, сина, ОСОБА_1 не надав, в
зв»язку з чим доводи його апеляційної
скарги про незаконність рішення в
частині стягнення аліментів на
утримання дітей на увагу не
заслуговують.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 травня 2013
року скасувати в частині стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2
і в цій частині ухвалити нове , яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
її утримання.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -