Справа № 750/8318/14
Провадження № 2/750/2601/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова в складі:

головуючого - судді Коверзнева В. О.,

при секретарі - Мачачі І. П.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс» про
визнання договору недійсним,

в с т а н о
в и в:

13.08.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
укладеного з відповідачем договору від
03.07.2014 року № 229884 про вчинення дій,
спрямованих на отримання ним грошових
коштів у розмірі 30000 грн, з підстав,
передбачених статтею 227 ЦК України;
стягнення з відповідача 1950 грн у
повернення сплачених за цим договором
грошових коштів. В обґрунтування
позову зазначив, що відповідач не мав
права укладати оскаржуваний правочин,
тому що не отримав у встановленому
законом порядку статусу фінансової
установи та ліцензію на надання
фінансових послуг.

У судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав і наполягав на
задоволенні.

Представник відповідача не з'явився,
при цьому надіслав заперечення на
позов в яких стверджує, що вчинення дій,
спрямованих на надання позивачеві
грошових коштів не вважається
діяльністю з надання фінансових
послуг, а тому такий вид господарської
діяльності не передбачає необхідності
отримання відповідачем статусу
фінансової установи, а також ліцензії
на надання фінансових послуг. У зв'язку
з цим, просив у задоволенні позову
відмовити.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

03.07.2014 року сторони уклали Договір №
229884 (без назви) відповідно до якого
відповідач зобов'язався вчинити від
імені та за рахунок позивача, як
учасника Програми «Альянс Україна»,
дії, спрямовані на отримання грошової
суми (далі - Договір, пункт 1.1). Як
убачається з Додатку 1 до Договору, для
отримання грошових коштів у розмірі 30000
грн позивач повинен був сплатити
відповідачу одноразовий комісійний
внесок в сумі 1950 грн, який він фактично
сплатив 03.07.2014 року (а. с. 6). Крім того,
позивач повинен був щомісячно
сплачувати відповідачу 833 грн 33 коп.
чистого платежу, який зараховується на
розрахунковий рахунок відповідача і є
власністю позивача, а також оплачувати
адміністративні витрати відповідача в
розмірі 150 грн, а всього 983 грн 33 коп.
Додатком 1 до Договору передбачено, що
для отримання потрібної грошової суми
(30000 грн) позивач повинен був здійснити
36 місячних платежів, що в сукупності
складає 35399 грн 88 коп. /983.33 х 36/.

Загальні правові засади у сфері
надання фінансових послуг, здійснення
регулятивних та наглядових функцій за
діяльністю з надання фінансових послуг
встановлено Законом України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
від 12 липня 2001 року N 2664-III (далі - Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що
фінансовою послугою - є операції з
фінансовими активами, що здійснюються
в інтересах третіх осіб за власний
рахунок чи за рахунок цих осіб, а у
випадках, передбачених законодавством
- і, за рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Умовами Договору та Додатку № 2 до
нього передбачено надання позивачеві
грошових коштів, у тому числі й за
рахунок коштів інших осіб. Тому, за
своєю правовою природою така
діяльність підпадає під визначення
фінансової послуги.

За змістом статті 1 Закону, юридична
особа, яка відповідно надає одну чи
декілька фінансових послуг, а також
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг, та внесена
до відповідного реєстру в
установленому законом порядку є
фінансовою установою.

Статтею 34 Закону передбачено
ліцензування діяльності з надання
будь-яких фінансових послуг, що
передбачають пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб, яке здійснює
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг. При цьому
здійснення зазначеної діяльності
дозволяється тільки після отримання
відповідної ліцензії.

Втім, відповідач не набув статусу
фінансової установи та не отримав
ліцензію за здійснення господарської
діяльності з надання фінансових послуг

Відповідно до частини першої статті 227
ЦК України правочин юридичної особи,
вчинений нею без відповідного дозволу
(ліцензії), може бути визнаний судом
недійсним.

Зазначене є підставою для визнання
Договору недійсним та стягнення з
відповідача на користь позивача
сплачених на його підставі грошових
коштів у розмірі 1950 грн.

Таким чином, даний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 - 215
ЦПК України, суд

в и р і ш
и в:

позов задовольнити. Визнати
недійсним Договір від 03.07.2014 року № 229884,
укладений між ОСОБА_1 і товариством з
обмеженою відповідальністю
«Гранфінресурс».

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені
на підставі недійсного правочину, в
розмірі 1950 (одна тисяча дев'ятсот
п'ятдесят) грн.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс» на
користь держави судовий в розмірі 243
грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Чернігівської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення в порядку, встановленому
статтею 294 ЦПК України.

Суддя
В. О. Коверзнев