Справа № 212/9934/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу в складі:

Головуючого судді; Водоп’янова С.М.,

при секретарі; ОСОБА_3,

розглянув за участю представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника
відповідача в справі; Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» міста Кривого
Рогу, ОСОБА_7, у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Кривого
Рогу цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ушкодження
здоров'я під час виконання трудових
обов'язків, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження
здоров'я під час виконання трудових
обов'язків.

В обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_4 у своїй позовній заяві
суду зазначив, що він пропрацював на
підприємстві Публічного акціонерного
товариства «Криворізького
залізорудного комбінату» в РУ. ім.
"Леніна" ВО "Кривбасруда" в період з 19
серпня 1982 року по 13 вересня 1984 року по
професії - підземним черговим
електрослюсарем по ремонту
устаткування 4-го розряд. у відділку
капітального будівництва монтажної
дільниці, на шахті ім. Леніна у якості
підземного машиніста електровозу 3-го
та 4-го розряду на дільниці внутрішньо
шахтного транспорту.

Відповідно Акту розслідування
хронічного професійного захворювання,
який складений 22 травня 2014 року, в
пункті 17 встановлено, що причиною
отримання профзахворювання явилась,
саме перевищення гранично допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу: умови праці
підземного машиніста електровозу,
зайнятого повний робочий день на
підземних роботах за концентрацією
аерозолю переважно фіброгенної дії у
повітрі робочої зони відносяться до 3
класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем
шуму - до 3 класу ступеня шкідливості
(дослідження проводились на
підприємстві для атестації робочих
місць за умовами праці Українським
науково-дослідним інститутом
промислової медицини в 2010
році).Аерозоль переважно фіброгенної
дії у повітрі робочої зони,
концентрація в мг/м кубічних : вмістом
кристалічного кремнію діоксиду (SіО2) у
пилу від 10% до 70% - 5,2 при гранично
допустимій до 2,0. Шум, еквівалентний
рівень звуку в дБА: 91 при гранично
допустимому до 80.

За Висновком МСЭК від 25 червня 2014
року йому була встановлена втрата
професійної працездатності на 25%: 20% -
хронічне обструктивне захворювання
легень першої-другої ст.(пиловий
бронхіт першої другої ст., емфізема
легень першої-другої ст.). ЛН
першого-другого ст. J44; 5% - нейросенсорна
приглухуватість першого ст.(з легким
зниженням слуху). H90.3

На протязі тривалого часу він
страждає на значну задишку при
незначному фізичному навантаженні та
ходьбі, утрудненого дихання до 1-2 разів
на добу, сухого кашлю, важкості в
грудній клітці, болю за грудиною та під
лопатками, значної загальної
слабкістю, підвищену втому, періодичні
головні болі у скронях, періодичні
підвищення артеріального тиску,
болючості та обмеження рухів у
попереково-крижовому відділі хребта. У
зв'язку з профзахворюванням, в нього
виникають складнощі з користуванням
громадським транспортом, оскільки в
переповненому транспорті йому не
вистачає повітря і він починаю
задихатися, кашляли, потіти. Це
привертає до нього нездорову увагу
оточуючих, які стороняться нього,
вважаючи хворим на грип, туберкульоз,
тощо, що викликає в нього душевні
страждання, морально пригнічує.
Змушений постійно в зв'язку з цим
приймати знеболюючі ліки
користуватись інгалятором, що незручно
і часто перебуваючи у колі людей,
недоречно.

По причині приступів кашлю він не
має можливості вести активне життя, як
раніше виконувати побутові справи по
дому, оскільки навіть незначні фізичні
загрузки ініціюють приступи задухи, в
результаті він відчуває постійний
дискомфорт, внаслідок чого з 1998 року
змушений стояти на диспансерному
обліку у терапевта. У зв'язку з таким
профзахворюванням, як нейросенсорна
приглухуватість першого ст. (з легким
зниженням слуху) на протязі тривалого
часу він страждає від зниження слуху на
обидва вуха, шуму у вухах та голові,
зниження розбірливості мови,
періодичних головних болів,
головокружіння, запаморочення.

Приглухуватість змушує його
прослуховувати радіо - телепередачі на
підвищеній голосності, розмовляти зі
своїми співрозмовниками, у тому числі в
громадських місцях, транспорті на
підвищених тонах, він часто не зовсім
розуміє змісту почутого, перепитую їх -
чим звертає до себе з боку навколишніх
нездорову увагу, що призводить до
моральних страждань, переживань, через
це він з 14 червня 2013 року стоїть на
обліку у ЛОР лікаря. Порушено його
звичний уклад життя, як вбачається з
виписки із амбулаторної карти
амбулаторного (стаціонарного) хворого,
виданої амбулаторією № 2 Центру
первинної медико-санітарної допомоги
№2 Криворізької міськради, він
змушений часто звертатися до
лікувальних установ.

Його хворобливий стан здоров'я
змушує його постійно лікуватись,
проходити обстеження у лікарів, але
хронічний характер захворювання не дає
надії на видужання у майбутньому. З
огляду на те, що він має значний
відсоток стійкої втрати
працездатності, це призводить до
постійних душевних переживань та
глибоких моральних страждань, що
заподіяні йому з вини відповідача.

Отримане професійне захворювання
обмежує його життєву активність,
позбавляє повноцінного спілкування з
людьми. він не можу матеріально
забезпечити себе та свою родину, став
фізично безпорадною людиною, що
наводить на смутні міркування про
подальше своє життя, про перспективи на
майбутнє, про те що він може стати
тягарем для родини, наслідки яких є
незворотні. Усвідомлення неможливості
поліпшити своє здоров'я або хоча б
запобігти його погіршенню викликає
додатковий біль та моральні
страждання.

Свої моральні страждання позивач
оцінив в розмірі 30 000 гривень що дасть
йому можливість пройти всі необхідні
курси лікування з застосуванням
сучасних ефективних лікарських
засобів, що поліпшить стан здоров'я, та
покращить життя.

Тому представник позивача просить суд
постановити рішення яким стягнути з
Публічного Акціонерного Товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 30 000
гривень, без утримання податку з доходу
фізичних осіб та інших обов'язкових
платежів.

Представник позивача ОСОБА_5, в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача підтримав у повному обсязі,
посилаючись на зазначені у позовній
заяві факти.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат», у судовому
засіданні позов не визнав у повному
обсязі, та суду вказав, що діючим
законодавством не передбачено право на
відшкодування моральної шкоди за
викладених вище обставин.

Крім того, на думку представника
відповідача позивач не довів факту
завдання моральної шкоди
підприємством відповідача.

Суд, вислухав представника позивача та
представників відповідача вважає, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_4
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в
позовній заяві, про заподі яння
моральної шкоди ОСОБА_4 внаслідок
втрати ним працездатності при
виконанні важкої праці на підприємстві
відповідачів в справі, та не створення
належних умов відповідачами для
виконання безпечної роботи для життя
та здоров'я працівників, знайшли
підтвердження у наданих позивачем
письмових доказах.

Так судом встановлено, відповідно
Акту розслідування хронічного
професійного захворювання, який
складений 22 травня 2014 року, в пункті 17
встановлено, що причиною отримання
профзахворювання явилась, саме робота
в умовах перевищення гранично -
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу, на
які вказано вище.

А також за висновком МСЭК від 25
червня 2014 року до 01 липня 2015 року ОСОБА_4
встановлена втрата професійної
працездатності на 25%.

Таким чином, та обставина, що позивач
захворів професійними захворюваннями,
внаслідок того, що відповідачами не
були створені належні і безпечні для
здоров'я працівників умови праці
підтверджені письмовими доказами
наданими суду позивачем, а саме: копією
виписок з акту огляду МСЕК; копією Акту
розслідування його професійного
захворювання від 22 травня 2014 року,
копією медичних довідок, та іншими
матералами справи.

Заподіяну моральну шкоду позивач
оцінив в - 30000 гривень 00 копійок. При
цьому, моральна шкода, яку вимагає до
відшкодування з відповідача позивач по
справі, на думку суду є у повній мірі не
доведеною, та явно завищеною.

Відповідно до статті 1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворюван ня полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення особистих
немайнових прав, право на життя, право
на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про охорону праці", в редакції закону
від 21 листопада 2002 року, державна
політика в області охорони праці,
базується; зокрема, на принципах
пріоритету життя і здоров'я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які постраждали від нещасних випадків
на виробництві і професійних
захворювань.

У відповідності зі ст.1167,1168 ЦК України
відшкодування шкоди, заподіяного
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або у випадку смерті
працівника, здійснюється винною особою
яка її завдала.

З огляду на особливості захисту
здоров'я потерпілого, поряд з
відшкодуванням матеріальної шкоди (яку
йому встановлено відшкодовувати),
компенсується і моральна шкода, тому що
є в наявності факт, заподіяння цієї
шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової)
шкоди застрахованим особам, яким є
позивач в справі, не залежить від
відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23
ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів
захисту особистих немайнових прав
працівників.

Згідно, рішення Конституційного суду
від 27 січня 2004 року, громадяни, яким
встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди. Від повідно до п. 4.1 цього ж
рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпі лому під час виконання
трудових обов'язків, незалежно від
ступеня втрати професійної
працездатності, завдають йому моральні
і фізичні страждання. У випадку
каліцтва потерпілий втрачає
працездатність і зазнає значно більшої
моральної шкоди, ніж працівник, що не
втрачає професійної працездат ності.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження під
час розгляду справи, але сума, яку він
вимагає до відшкодування є на думку
суду завищеною, у повному обсязі не
обґрунтованою та не доведеною. Тому суд
вважає можливим задовольнити позов
частково, стягнув з Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» у
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_4 - 20000 гривень 00 копійок,
без урахування утримання податку з
доходів фізичних осіб.

Сума страхової виплати за моральну
шкоду визначається в судовому порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством. Шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України
№ 4 від 31 березня 1995 року „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди", судам необхідно
враховувати, що відповідно до ст. 237-1
КЗПП (набрала чинності 13.01.2000 року) за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин (виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах), яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди покладається на
власника або уповноваженого ним
органом незалежно від форми власності,
виду діяльності чи галузевої
належності.

Оскільки позивач отримав професійне
захворювання під час виконання
трудових обов'язків, то заподіяна
моральна шкода випливає з трудових
правовідносин і має бути відшкодована
роботодавцем, який не створив
безпечних умов праці.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168
Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону
України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1
КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В;

Позов задовольнити частково, та у
відшкодування моральної шкоди
стягнути на користь ОСОБА_4 з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» -
20 000 гривень 00 копійок, а іншій частині
позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути судовий збір на користь
держави з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» у сумі 243 гривні 60 копійок.

На рішення суду може бути усіма
учасниками процесу та зацікавленими
особами подана апеляційна скарга на
протязі 10 днів, з дня виготовлення
повного тексту цього рішення, в палату
з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області, через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов