Номер провадження: 22-ц/785/4613/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Калараш А.А., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, товариства з
обмеженою відповідальністю «Наталі
Турс Україна» про стягнення коштів, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 11 березня 2014 року,

встановила:

В червні 2013 року позивачі звернулися до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 1 березня 2013 року
вони звернулися до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, як до
туристичного агента, з проханням про
надання їм послуг на придбання
туристичного туру до м.Барселони.
ОСОБА_4 запропонувала їм відповідний
тур (проживання у готелі, авіа переліт,
оформлення віз), а вони сплатили його
вартість в сумі 17 900 грн. Договір про
надання туристичних послуг в письмовій
формі складений не був. Оформлення віз,
електронних білетів на літак було
здійснено товариством з обмеженою
відповідальністю «Наталі Турс
Україна», яке виступало туроператором.

23 березня 2013 року позивачі прибули до
аеропорту Бориспіль. Однак рейс
Київ-Барселона, який мав відбутися о 9.55,
було перенесено на 13.30, а потім зовсім
скасовано з погодних умов. Представник
ТОВ «Наталі Турс Україна» повідомив
позивачів, що потрібно чекати декілька
днів, і на час очікування їм будуть
надані місця в готелі, проте натомість
буде скорочено час перебування в
Барселоні. Позивачі відмовилися від
запропонованого варіанту, однак не
могли повернутися до Одеси в зв'язку з
хворобою ОСОБА_2, а тому вимушені були
орендувати квартиру в м.Київі з
розрахунку 500 грн. на добу. До Одеси
позивачі повернулися 28 березня 2013 року,
витративши 700 грн.

Позивачі просили стягнути на їх
користь з відповідачів: сплачені за тур
кошти в сумі 17 900 грн., вартість
проживання в м. Київі в сумі 2 500 грн.,
вартість проїзду до Одеси в сумі 700 грн.,
вартість отримання довідки з єдиного
Державного реєстру України юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців в
сумі 57,80 грн., а всього 21 157,80 грн.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 11 березня 2014 року в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачів
ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що
невиконання відповідачами умов
договору на туристичне обслуговування
сталося внаслідок настання
форс-мажорних обставин.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він не ґрунтується на законі
та не підтверджується матеріалами
справи.

З матеріалів справи вбачається, що 1
березня 2013 року позивачі звернулися до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, як
до туристичного агента, з проханням про
надання їм послуг на придбання
туристичного туру до м.Барселони.
Позивач ОСОБА_3 сплатив фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 17 900 грн., що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордеру від 1
березня 2013 року(а.с.12). Договір з
позивачами про надання туристичних
послуг в письмовій формі складений не
був.

На час отримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 коштів від
ОСОБА_3 між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4, як тур агентом, та товариством
з обмеженою відповідальністю «Наталі
Турс Україна», як туроператором, не
було укладено агентський договір.
Такий договір про надання послуг з
укладання угод на реалізацію
туристичного продукту від імені
туроператора був укладений лише 12
березня 2013 року (а.с.67-76).

На підставі замовлення фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 від 13 березня
2013 року товариством з обмеженою
відповідальністю «Наталі Турс
Україна» оформлені візи, електронні
білети на літак та ваучер на
перебування позивачів в готелі
м.Барселони з 23.03.2013 року по 30.03.2013 року
(а.с.13-16).

23 березня 2013 року позивачі прибули з
м.Одеси до аеропорту Бориспіль. Однак
рейс Київ-Барселона, який мав відбутися
о 9.55, було перенесено на 13.30, а потім
зовсім скасовано з погодних умов.
Представник ТОВ «Наталі Турс Україна»
повідомив позивачів, що потрібно
чекати декілька днів (орієнтовано до 26
березня 2013 року, і на час очікування їм
будуть надані місця в готелі, проте
натомість буде скорочено час
перебування в Барселоні. Позивачі
відмовилися від запропонованого
варіанту та повернулися до м.Одеси.

Суд першої інстанції посилався на те,
що невиконання відповідачамиумов
договору на туристичне обслуговування
сталося внаслідок настання
форс-мажорних обставин. Однак суд
першої інстанції не звернув уваги та
те, що в порушення ст.20 Закону України
«Про туризм» договір на туристичне
обслуговування з позивачами не
укладався, в той час, як зазначена
стаття закону вимагає, що такий договір
укладається в письмовій чи електронній
формі, та визначає обов»язкові істотні
умови договору.

Колегія суддів вважає, що оскільки
договір на туристичне обслуговування
між позивачами та відповідачами не
укладався в письмовій формі, яка є
обов»язковою для такого виду договору,
і сторони не досягли згоди щодо
істотних умов договору, які
передбачені ст.ст.20,24 Зукону України
«Про туризм», тому фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 отримала від
позивача ОСОБА_3 кошти в сумі 17 900 грн.
без достатньої правової підстави.
Зазначені кошти підлягають поверненню
ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Оскільки позивачами відповідно до
вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надано
доказів про понесені витрати на
проживання в м. Київі в сумі 2 500 грн.,
вартість проїзду до Одеси в сумі 700 грн.,
тому в цій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині відшкодування
витрат на отримання довідки з єдиного
Державного реєстру України юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців в
сумі 57,80 грн., оскільки з квитанції про
сплату цих коштів від 20.05.2013 року
вбачається, що зазначені витрати
понесені ні позивачами, а іншою особою -
ОСОБА_6 (а.с.17).

Приймаючи до уваги те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом не правильно
застосовані норми матеріального права,
рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
229,41 грн., які понесені ОСОБА_3 при подачі
позову, підлягають стягненню з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314
ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 11 березня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 17 900 гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в
сумі 229 гривень 41 копійку.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.Д.Коротков

А.А.Калараш

Н.В.Комаровська