Справа №592/9075/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Фоменко І. М.Номер
провадження 22-ц/788/1992/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 07 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» про відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я,
мотивуючи його тим, що з 01.08.1973 р. по
24.11.1977 р. та з 16.04.1984 р. по 07.07.2011 р. він
працював в ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» та був звільнений за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
на пільгових умовах. Внаслідок
неналежних умов праці на робочому
місці він отримав професійне
захворювання. 05.08.2011 року МСЕК вперше
встановила йому 55 % втрати професійної
працездатності, 03.08.2012 року було
встановлено 60 % втрати працездатності
та 01.08.2014 року 75 % втрати працездатності
та другу групу інвалідності,
безтерміново. Тому просить суд
ухвалити рішення, яким стягнути з
відповідача на його користь у
відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Рішенням суду від 07 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено в повному
обсязі.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» на користь ОСОБА_4 моральну
шкоду в розмірі 15000 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО
ім. М.В. Фрунзе» просить скасувати
рішення суду і постановити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити у зв'язку з їх
необґрунтованістю. В доводах
апеляційної скарги посилається на те,
що рішення суду є незаконним, так як
ухвалене судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Позивачем не надано доказів
спричинення йому товариством
моральної шкоди в зв'язку з професійним
захворюванням в заявленому ним
розмірі. Крім того, покладаючи вину в
спричиненні позивачу моральної шкоди,
тільки на відповідача, суд не врахував,
що погоджуючись на доведені
(запропоновані) умови праці, позивач
усвідомлював можливі негативні
наслідки для свого здоров'я, а тому
також повинен нести солідарну
відповідальність за їх настання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 з 01.08.1973 р. по 24.11.1977 р. та з 16.04.1984
р. по 07.07.2011 р. знаходився в трудових
відносинах з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» та був звільнений за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
на пільгових умовах (а. с. 4-5).

Згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання № 41 від
25.06.2011 року позивачу встановлено
професійні захворювання у вигляді:
Хронічне обструктивне захворювання
легень токсико-пилової етнології
другої стадії в фазі нестійкої ремісії.
Емфізема легень другої стадії -
захворювання професійне, вперше
встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ
на ППВЕК 08.06.2011 р. Нейросенсорна
туговухість з помірним степенем
зниження слуху ІІІ степеню -
захворювання професійне, вперше
встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ
на ППВЕК 08.06.2011 р., що також
підтверджується п. 7 виписки з історії
хвороби № 08-06/2029 за 2006 рік. (а.с. 8-9).

Відповідно до актів огляду МСЕК: від
05.08.2011 року ОСОБА_3 вперше встановлено 55
% втрати працездатності; від 03.08.2012 року
- встановлено 60 % втрати працездатності;
від 01.08.2014 року - встановлено 75% втрати
працездатності та другу групу
інвалідності, безтерміново (а.с. 11).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
втратив працездатність у зв'язку з
професійним захворюванням, яке виникло
в результаті негативних виробничих
факторів, під час виконання ним
трудових обов'язків внаслідок
незабезпечення роботодавцем безпечних
умов праці, в зв'язку з чим ОСОБА_3
заподіяна моральна шкода, на
відшкодування якої судом визначена
грошова сума в розмірі 15000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він є законним і обґрунтованим.

Відповідно до акту розслідування
хронічного професійного захворювання
причиною професійного захворювання,
встановленого позивачу є проведення
робіт в умовах підвищення рівня
виробничого шуму та загазованості.
Професійне захворювання виникло в
зв'язку з недосконалістю технологій,
неефективним використанням засобів
індивідуального захисту, тривалої
роботи в шкідливих умовах праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженого ним органу чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядку, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноваженого ним
органу чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Судом першої інстанції встановлено, що
роботодавцем було порушено право
позивача на безпечні умови праці,
внаслідок чого у нього виникли
професійні захворювання, що спричинило
йому душевні страждання в зв'язку зі
значним погіршенням стану здоров'я.
Внаслідок погіршення стану здоров'я
позивач обмежений в життєдіяльності,
звичках, бажаннях, що вимагає від нього
вживати додаткових зусиль по
організації його життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
керувався положеннями статей 23, 1167 ЦК
України, з урахуванням характеру й
обсягу страждань, яких зазнав позивач,
та інших обставин, що відповідає
роз'ясненням, які містяться в постанові
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4. Підстав
для зменшення, визначеного судом
розміру моральної шкоди, колегія
суддів не вбачає.

Щодо обізнанності позивача про
шкідливі умови праці, то вказана
обставина не є причиною виникнення у
нього професійного захворювання, а
тому не може враховуватись судом при
визначенні розміру грошової суми для
відшкодування моральної шкоди.

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги ПАТ
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» про те, що
позивач не надав доказів на
підтвердження заподіяння йому
моральної шкоди, так як вони
спростовуються дослідженими судом
першої інстанції доказами в справі.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні, а
тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 07 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -