22-ц/775/121/2014(м)
Єдиний унікальний номер
Номер провадження 22-ц/775/121/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв
Суддя-доповідач Ткаченко
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого - Песоцької
Л.І.

суддів - Ткаченко
Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі - Бєльченко
Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 31 березня 2011 року
по справі за поданням начальника
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за кордон України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
31 березня 2011 року подання начальника
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції (далі ВДВС)
задоволено і тимчасово, до повного
виконання цивільно-правових
зобов'язань за виконавчим листом № 2-717,
виданим Приморським районним судом
м.Маріуполя 23 листопада 2006 року,
обмежено громадянина ОСОБА_2 у праві
виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову про відмову у задоволенні подання
начальника ВДВС, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності заявника та ОСОБА_2, які
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду справи.
Від ВДВС надійшло клопотання про
розгляд справи без участі їх
представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка
доводи скарги підтримала, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29
березня 2011 року до суду першої
інстанції надійшло подання начальника
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції, в якому
заявник просив винести ухвалу про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України з метою
повного, всебічного та своєчасного
виконання рішення Приморського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області, яким з останнього стягнуто на
користь ОСОБА_4 заборгованість за
договором позики та судові витрати,
всього 39262, 47 грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник
послався на Закон України «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України», Закон України «Про
виконавче провадження».

Задовольняючи подання ВДВС, суд в
ухвалі від 31 березня 2011 року посилався
на ст.377-1 ЦПК України і Закон України
«Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України» та виходив
з того, що на примусовому виконанні в
Приморському ВДВС знаходиться
виконавчий лист № 2-717, виданий 23
листопада 2006 року Приморським районним
судом м.Маріуполя, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 39262,47 грн.
Боржник являється громадянином
України, має невиконані зобов'язання
перед стягувачем, тому існують правові
підстави задоволення подання.

З таким висновком колегія суддів не
може не погодитися.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції від 23
березня 2007 року відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа № 2-717, виданого 23 листопада 2006
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 39262,47 грн. (а.с.4).

Відповідно до листів Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м.Маріуполя від 12.11.2010 р. №
29-112/ДСК 1109 та УПФ України в
Приморському районі м.Маріуполя № 15058/03
від 10.11.2010 р. відносно ОСОБА_2 за 2
квартал 2010 року інформація про джерела
доходів, щодо розрахункових рахунків
фізичної особи відсутня, у
Приморському відділенні ЖМДПІ як
підприємець та пенсіонер на обліку не
знаходиться (а.с.5).

Даних щодо наявності у боржника
нерухомого майна в МКП «Маріупольське
бюро технічної інвентаризації» не
зареєстровано (а.с.6).

Згідно зі ст. 312 ч.1 п.1 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Згідно з ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична
особа має право на свободу пересування.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 зазначеного закону
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до вимог статті 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21 січня 1994 року № 3857-ХІІ підставою для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання таких зобов'язань.

Як вбачається зі справи, звертаючись з
поданням, державний виконавець
зазначив, що станом на 11 жовтня 2010 року
боржником не вчинено дій спрямованих
на виконання рішення суду.

Зазначені обставини не були
спростовані ОСОБА_2 або його
представником.

Підтримуючи доводи апеляційної скарги,
представник ОСОБА_2 не надала доказів
того, що останнім в рахунок повернення
боргу здійснено будь-які дії,
направлені на виконання рішення суду,
як станом на час постановлення ухвали
суду, так і на час розгляду апеляційної
скарги.

За таких обставин, рішення суду, яке
набрало чинності з лютого 2007 року та
знаходиться на виконанні у ВДВС з 23
березня 2007 року, не виконується з вини
боржника. А тому колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що ОСОБА_2 ухиляється від виконання
обов'язків за судовим рішенням.

Пояснення представника ОСОБА_2 в
апеляційному суді відносно того, що
боржник працевлаштувався в агентство,
яке надає туристичні послуги, а тому
його робота пов'язана з виїздом за межі
України, ніякими доказами не
підтверджується.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника
фізичної особи або керівника боржника
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги відносно розгляду подання без
повідомлення ОСОБА_2 про час і місце
розгляду справи та розгляд подання без
його участі являються
необґрунтованими.

Як вбачається зі справи, 4 квітня 2011
року за місцем реєстрації апелянта,
АДРЕСА_1 була направлена копія ухвали
суду від 31 березня 2011 року для відома.

Доводи апелянта, що він не отримав
оскаржувану копію ухвалу суду, не є
підставою для її скасування.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що державний виконавець не вправі
був звертатися з поданням про
тимчасове обмеження його у виїзді за
межі України, оскільки питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
377-1 ЦПК України, зокрема в разі
доведеності факту ухилення боржника
від виконання зобов'язання, являються
неспроможними.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суд першої
інстанції з урахуванням встановлених
обставин справи обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення подання
державного виконавця.

Керуючись ст. 307, ст.312 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
31 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
Л.І.Песоцька

Судді:
Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева