ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року.
м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої
служби Фастівського міськрайонного
управління юстиції, Фастівського
управління державного казначейства у
Київській області про відшкодування
моральної шкоди, завданої
неправомірними діями посадовою
(службовою) особою органу державної
влади,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ВДВС Фастівського міськрайонного
управління юстиції, Фастівського
управління державного казначейства у
Київській області про відшкодування
шкоди, завданої неправомірними діями
посадовою (службовою) особою органу
державної влади, в якому, просить
стягнути з ДВС на його користь 8526 грн.
на відшкодування заподіяної йому
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 30.10.2006 року державною
виконавчою службою було відкрито
виконавче провадження по виконавчому
листу № 2-1019/2006 про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також вказав на те, що ухвалою
Фастівського міськрайонного суду від
02.04.2014 року по справі 381/1321/14-ц за скаргою
ОСОБА_1 на дії головного державного
виконавця його вимоги задоволено
частково та дії державного виконавця
визнано неправомірними, а ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 04.06.2014р. - зазначену ухвалу залишено
без змін., а тому внаслідок
неправомірних дій ДВС йому завдано
моральної шкоди, яку він визначає за
кожен рік від дня відкриття
провадження до грудня місяця 2013 року та
з врахуванням його нервових переживань
у розмірі 8526 грн.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, представник за
довіреністю ОСОБА_4 просив справу
розглядати за їх відсутності, про що
подавав відповідну заяву, зазначаючи,
що матеріали справи містять достатньо
доказів на обґрунтування позовних
вимог.

ДВС явку свого представника в судове
засідання не забезпечив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений.
До суду надіслав письмове заперечення
проти позову, просив відмовити у його
задоволенні, зазначаючи, що з боку
боржника були допущені порушення під
час проведення дій у виконавчому
провадженні, а саме: 27.12.2013 року після
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження не надав
жодного підтверджуючого документа про
сплату аліментів та про місце своєї
роботи. Разом з тим ЗУ «Про виконавче
провадження» їх діями не був порушений.

Представник Фастівського управління
державного казначейства у Київській
області в судове засідання не з»явився
повідомлений вчасно та належним чином,
надіслав суду письмове заперечення
проти позову, просить відмовити у його
задоволенні в частині висунутих вимог
до Фастівського УДКСУ, зазначаючи про
його необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено,
30.10.2006 року державною виконавчою
службою було відкрито виконавче
провадження по виконавчому листу №
2-1019/2006 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 звертався до суду зі скаргою на
дії державного виконавця, посилаючись
на те, що державна виконавча служба
абсолютно безпідставно звинуватила
його в ухиленні від сплати аліментів на
утримання доньки, за результатами
розгляду скарги було постановлено
ухвалу від 02.04.2014 року якою вимоги
задоволено частково та дії державного
виконавця визнано неправомірними, а
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 04.06.2014р. - зазначену ухвалу
залишено без змін. При цьому у
вищевказаних ухвалах суду, вказано, що
дії державного виконавця на виконання
своїх повноважень, були недостатніми
для повного, всебічного та
об»єктивного виконання по виконавчому
провадженню і державний виконавець не
в повному обсязі здійснювала заходи,
які передбачені для виклику та
з»явлення боржника до відділу ДВС.

У п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року № 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
роз'яснено, що при розгляді позовів
фізичних та юридичних осіб про
відшкодування шкоди (збитків),
заподіяної діями (бездіяльністю)
державного виконавця суди повинні
виходити з положень ст. 11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», ст. 86 Закону України «Про
виконавче провадження»і враховувати,
що в таких справах відповідачами
можуть бути відповідні відділи
державної виконавчої служби, в яких
працюють державні виконавці, та
відповідні територіальні органи
Державного казначейства України.

Отже, з урахуванням викладеного, шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Частиною другою статті 1167 ЦК України
визначено перелік випадків
відшкодування моральної шкоди органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим, органом
місцевого самоврядування, фізичною або
юридичною особою, яка її завдала, за
наявності її вини. Зазначений перелік
не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті
передбачає наявність інших випадків
передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
(стаття 1173 ЦК України).

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до частини другої цієї статті моральна
шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Доказів на підтвердження того, що
позивачу спричинено моральну шкоду,
яка розрахована позивачем з моменту
відкриття виконавчого провадження не
надано, в чому полягає моральна шкода
починаючи з 2006 року - не наведено. Крім
того, дії державного виконавця хоча і
визнані неправомірними, однак не
визнано його винним, а встановлено
лише, що дії були проведені недостаньо
повно та всебічно, а отже позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи
зібрані по справі докази, дійшов
висновку, що позивач не довів тих
обставин, на які посилався, як на
підставу своїх позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про державну виконавчу
службу», ст.ст. 23, 1167, 1174 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до відділу Державної
виконавчої служби Фастівського
міськрайонного управління юстиції,
Фастівського управління державного
казначейства у Київській області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої неправомірними діями
посадовою( службовою) особою органу
державної влади - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ:
Т.С.Зуй