Номер провадження: 22-ц/785/8663/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
19 серпня 2014р. і додаткове рішення
Київського районного суду м. Одеси від
03 вересня 2014р. по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - Третьої Одеської
державної нотаріальної контори,
Приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу - ОСОБА_4,
Одеської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом,-

встановила:

26 березня 2014р. ОСОБА_3 звернулася з
позовом, в якому просила визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала,
що спірну квартиру ОСОБА_5 передала у
власність ОСОБА_2 за договором
довічного утримання, укладеного 14
липня 2000р., але ОСОБА_2 не виконувала
взяті на себе зобов'язання, тому ОСОБА_5
в травні 2008р. звернулася до суду з
позовом про розірвання договору.

Крім того, ОСОБА_5 23 квітня 2008р. склала
на її ім'я заповіт, але ІНФОРМАЦІЯ_1
померла. Вона (ОСОБА_3.) була залучена до
участі у справі у якості
правонаступника після померлої ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06 квітня 2012р. було розірвано
договір довічного утримання від 14
липня 2000р., укладений між ОСОБА_5 і
ОСОБА_2, визнано право власності за
ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 та
відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні
зустрічного позову про визнання
заповіту та довіреності недійсними.

Позивач вказала, що незважаючи на те, що
вказане рішення суду набрало законної
сили, нотаріус відмовила їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після померлої ОСОБА_5,
пославшись на відсутність у неї
правовстановлюючих документів на
вищевказану квартиру, тому вона була
вимушена звернутись до суду з даним
позовом.

Також позивач ОСОБА_3 вказала, що
відповідачка ОСОБА_2 не визнає її право
на спадщину за заповітом на спірну
квартиру, до цього часу проживає в
квартирі та вважає, що квартира не
входить до складу спадщини за
заповітом, так як на момент смерті
ОСОБА_5 квартира належала їй (ОСОБА_2.) на
підставі договору довічного утримання.

Представник відповідачки ОСОБА_2 позов
не визнав та вказав, що звернення
ОСОБА_3 до суду є передчасним, оскільки
вона не позбавлена можливості оформити
свідоцтво про право на спадщину у разі
витребування з нотаріальної справи
оригіналу правовстановлюючого
документу на ім'я ОСОБА_5 на спірну
квартиру.

Рішенням суду від 19 серпня 2014року
позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені
(а.с.141-147).

Суд визнав за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
48,7кв.м., житловою площею 29,4кв.м., в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд встановив порядок виконання
рішення суду, відповідно до якого, це
рішення, у разі набрання ним законної
сили, є підставою для здійснення
державної реєстрації права власності
ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 48,7кв.м., житловою площею 29,4кв.м.,
згідно вимог ст.19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Додатковим рішенням суду від 03 вересня
2014р. суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243грн.60коп.
(а.с.154-155).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду від 19 серпня 2014р. і
додаткове рішення суду від 03 вересня
2014р. скасувати, посилаючись на те, що
суд в порушені вимог матеріального і
процесуального права задовольнив
вимоги ОСОБА_3, не надав відповідну
оцінку усім обставинам по справі
(а.с.158-161).

Справа розглянута у відсутності ОСОБА_2
і третіх осіб, які були належним чином
сповіщені про слухання справи.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, ОСОБА_3, адвоката в її
інтересах, вивчивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції вказав, що
відсутність у ОСОБА_3 оригіналу
правовстановлюючого документу
призвела до неможливості оформити
прийняття спадщини та зареєструвати
право власності за позивачкою у
нотаріальному порядку, а іншим шляхом
окрім звернення до суду захистити
право ОСОБА_3 неможливо.

Судова колегія погоджується з вказаним
висновком суду та вважає, що рішення
суду не підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності від 03 квітня 1996р. належала
квартира АДРЕСА_1.

14 липня 2000р. між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 був
укладений договір довічного утримання,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за реєстром № 3805.

За умовами вказаного договору ОСОБА_5
передала у власність ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобов'язалася
доглядати ОСОБА_5

В травні 2008р. ОСОБА_5 звернулася до
Київського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_2, який остаточно
уточнив, просила про розірвання
договору довічного утримання,
вказавши, що ОСОБА_2 з червня 2005р. не
виконує свої зобов'язання за договором
довічного утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

До участі у справі у якості
правонаступника була залучена ОСОБА_3 в
порядку спадкування за заповітом,
оскільки ОСОБА_5 уклала заповіт 23
квітня 2008р. на ім'я ОСОБА_3

ОСОБА_2 подала зустрічний позов до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
заповіту, укладеного 23 квітня 2008р. від
імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06 квітня 2012р. був розірваний
договір довічного утримання, укладений
14 липня 2000р. між ОСОБА_5 і ОСОБА_2, за
ОСОБА_5 було визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
від 23 квітня 2008р. від імені ОСОБА_5 було
відмовлено (а.с.8-10).

Вказане рішення суду набрало законної
сили та залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
10 жовтня 2012р., ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від 22
травня 2013р., ухвалою Верховного Суду
України від 25 грудня 2013р. (а.с.11-14, 15-18,
19-24).

З матеріалів спадкової справи після
померлої ОСОБА_5 вбачається, що
позивачка ОСОБА_3 своєчасно із
додержанням встановленого законом
шестимісячного строку, звернулася до
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_5 (а.с.80-117, 83).

Листом від 29 липня 2009р. державний
нотаріус Третьої Одеської державної
нотаріальної контори відмовив ОСОБА_3 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
з причини відсутності оригіналу
правовстановлюючого документу на
квартиру, яка належала ОСОБА_5 (а.с.88).

Суд вірно не прийняв до уваги телеграму
від імені ОСОБА_2 надіслану через 3 роки
та 10 місяців після відкриття спадщини,
так як рішення суду про поновлення
строку для подання такої заяви
відсутнє, крім того ОСОБА_2 не входить
до жодної з передбачених ЦК України
черг спадкування за законом в тому
числі з урахуванням обставин,
встановлених рішенням Київського
районного суду міста Одеси від 06 квітня
2012р., отже будь-яких інших спадкоємців
окрім ОСОБА_3 у померлої ОСОБА_5, як за
законом так і за заповітом немає.

Судом було встановлено, що до цього
часу ОСОБА_2 мешкає у спірній квартирі
без правових підстав, не допускає до
неї ОСОБА_3, дані обставини по суті не
заперечувалися представником
відповідачки в судовому засадінні
першої інстанції.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтями 1216, 1217, 1220, 1223 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, якатюмерла
(спадкодавця), до іншої особи
(спадкоємця). Спадкоємство
здійснюється за заповітом і за законом.
Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 прийняла спадщину за заповітом,
оскільки звернулась до нотаріальної
контори із заявою про її прийняття, із
заявою про відмову від спадщини не
зверталась, тому її позовні вимоги є
обґрунтованими.

Судова колегія не приймає до уваги
твердження представника ОСОБА_2, що
ОСОБА_3 не позбавлена можливості
звернутися з позовом до приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
витребування оригіналу свідоцтва про
право власності на житло від 04.04.1996р.,
оскільки воно є помилковим.

Так, відповідно до п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18
Інструкції «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
свідоцтво про право на спадщину
видається за наявності у спадковій
справі всіх необхідних документів. При
видачі свідоцтва про право на спадщину
нотаріус обов'язково перевіряє,
зокрема, склад спадкового майна, на яке
видається свідоцтво про право на
спадщину. Видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту

цього майна. Якщо до складу спадкового
майна входить нерухоме майно, що
підлягає реєстрації (за винятком
земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

З вищевказаних положень Інструкції
вбачається, що навіть у разі
витребування у приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 оригіналу свідоцтва про
право власності на житло від 04.04.1996 року
ОСОБА_5, Третя Одеська державна
нотаріальна контора і в цьому разі не
матиме можливості видати ОСОБА_3
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки відповідно до п. 4.18 Інструкції
нотаріус має перевірити реєстрацію
права власності на спадкове майно за
спадкодавцем шляхом виготовлення
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Право власності за ОСОБА_5 було
встановлено рішенням Київського
районного суду м.Одеси від 06 квітня
2012р., та не було зареєстровано і воно не
може бути зареєстроване, оскільки
ОСОБА_5 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до положень ч. 7 та ч. 11 ст. 16
Закону України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі заяви
власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом. Під
час подання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі фізична особа повинна
пред'явити документ, що посвідчує її
особу, а у разі подання заяви
представником фізичної чи юридичної
особи також - документ, що підтверджує
його повноваження діяти від імені
таких осіб.

Відсутність такої реєстрації
позбавляє нотаріуса права видати
ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину,
оскільки згідно з даними реєстру прав
власності на нерухоме майно право
власності на спірну квартиру за ОСОБА_5
не зареєстроване, що буде відображено у
витягу з реєстру сформованого
відповідно до вимог п. 4.18 Інструкції
«Про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України». Тому нотаріус
обґрунтовано відмовив видати ОСОБА_3
свідоцтво про право на спадщину.

На підставі вищевикладеного у
відповідачки ОСОБА_2 взагалі не має
підстав вважати, що вона є власником
спірної квартири.

Апеляційний суд приходить до висновку
про те, що судом першої інстанції дана
належна оцінка доводам сторін у
сукупності з наданими сторонами
доказами, висновки суду відповідають
обставинам справи, доводи, викладені у
апеляційній скарзі, не спростовують їх,
тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду і
додаткового рішення суду не має.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19 серпня 2014р. - залишити без
змін.

Додаткове рішення Київського
районного суду м. Одеси від 03 вересня
2014р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра