справа № 562/1234/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2014 р.

Здолбунівський районний суд
Рівненської області

у складі: головуючого судді
Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк
Т.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Здолбунові
Рівненської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу ДВС
Здолбунівського районного управління
юстиції Рівненської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору на стороні
відповідача: ОСОБА_4, про визнання дій
протиправними, стягнення грошових
коштів та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивач ОСОБА_1
просить визнати дії відповідачів у
частині відрахування з нього
аліментних платежів протиправними та
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
безпідставно набуті кошти в сумі 5962
грн. та 2000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач
покликається на те, що рішенням суду
від 03 грудня 2012 року з нього було
стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_5
1991 р.н., який продовжував навчання, у
розмірі 1/6 частини його доходів
щомісячно, починаючи з 21 вересня 2012
року по 27 січня 2014 року. 31 січня 2013 року
сина було відраховано з навчального
закладу, а тому згідно ст.199 СК України
припиняється і стягнення аліментів.
Усупереч цьому відповідач
продовжувала отримувати аліменти, які
відраховувалися з його заробітної
плати. А тому, зобов'язана безпідставно
набуті за його рахунок кошти повернути.
Протиправними та недобросовісними
діями зі сторони ОСОБА_2 йому заподіяно
моральну шкоду, яка полягає у зміні
його життєвих стосунків, оскільки він
змушений був неодноразово звертатися
до виконавчої служби, у судові
інстанції та витрачати свій час та
кошти на отримання правової допомоги.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю та з
аналогічних мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала та пояснила, що аліменти на
сина отримала трьома переказами у
грудні 2013 року, січні-лютому 2014 року на
загальну суму 5115,56 грн., які вважала
заборгованістю по сплаті аліментів, що
могла утворитися внаслідок тривалого
судового розгляду справи про їх
стягнення. Про обставини надміру
утриманих з ОСОБА_1 коштів в сумі 3309,55
грн. дізналася у виконавчій службі. Про
припинення сином навчання повідомила
виконавчу службу у лютому 2014 року,
Позивач навчанням сина не цікавився,
своєчасно не звернувся до виконавчої
служби щодо припинення стягнення з
нього аліментів, а тому у задоволені
позову просить відмовити.

Представник відділу ДВС
Здолбунівського районного управління
юстиції Рівненської області позовні
вимоги також не визнала, пояснюючи тим,
що обов'язок повідомити виконавчу
службу про повне чи часткове виконання
рішення боржником покладений на
сторони. Довідка про припинення
навчання ОСОБА_4 31 січня 2013 року до
відділу ДВС надійшла лише 27 грудня 2013
року. У зв'язку з цим, 17 лютого 2014 року
державним виконавцем направлено лист
по місцю роботи боржника про
повернення без подальшого виконання
постанови про звернення стягнення на
заробітну плату ОСОБА_1 Державний
виконавець діяв у межах його
повноважень, просить у задоволені
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини та вивчивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного висновку.

Як встановлено судом на примусовому
виконанні у відділі ДВС
Здолбунівського районного управління
юстиції перебував виконавчий лист
№1711/1726/12 від 03 грудня 2012 року
Кузнецовського міського суду
Рівненської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4
1991 р.н., який продовжує навчання, у
розмірі 1/6 частини заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 21 вересня 2012
року по 27 січня 2014 року, що не
заперечується сторонами.

Наказом №260с від 31 січня 2013 року ОСОБА_4
був відрахований з Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» за
академічну неуспішність і ця обставина
сторонами визнана, а тому в силу
положень ст.61 ЦПК України доказуванню
не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.199 СК України право
на утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, припиняється у
разі припинення навчання.

Згідно довідки ВП «Ремонтне вагонне
депо Здолбунів» від 16 липня 2014 року на
підставі постанови державного
виконавця №37760379 від 21 серпня 2013 року із
заробітної плати ОСОБА_1 за період з 21
вересня 2012 року по 27 січня 2014 року було
утримано аліменти (1/6 частина доходу) в
сумі 5115,56 грн., яка перерахована
платіжним дорученням №930 від 06 грудня
2013 року в сумі 1626,40 грн., №8 від 03 січня
2014 року в сумі 2035,81 грн. та №62 від 07
лютого 2014 року в сумі 1453,45 грн.

З довідки ВП «Ремонтне вагонне депо
Здолбунів» №53 від 17 березня 2014 року
вбачається, що сума аліментів, яка
підлягали стягненню із заробітної
плати ОСОБА_1 за період з вересня 2012
року по січень 2013 року включно
становить 1806,01 грн.

А тому, сума коштів надміру утриманих
та перерахованих відповідачу ОСОБА_2
становить (5115,56 - 1806,01) 3309,55 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Згідно положень ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, яка полягає, зокрема,
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Завдання ОСОБА_1 душевних
страждань протиправною поведінкою
відповідача належними доказами по
справі не доведено, а покликання
позивача на необхідність звернення до
виконавчої служби, у судові інстанції,
витрачання часу та коштів на отримання
правової допомоги є помилковим.

З огляду на викладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

При постановлені рішення з
відповідача підлягає до стягнення
судовий збір в прибуток держави згідно
положень ч.3 ст.88 ЦПК України в розмірі
243 грн. 60 коп., оскільки позивач
звільнений від їх сплати.

На підставі наведеного, ст.199 СК
України, ст.ст.23, 1167, 1212 ЦК України та
керуючись ст.ст.10, 57 - 60, 88, 213-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 3309 (три тисячі
триста дев'ять) грн. 55 (п'ятдесят п'ять)
коп.

Стягнути з ОСОБА_2 у прибуток держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 (шістдесят) коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
шляхом подачі через Здолбунівський
районний суд Рівненської області
апеляційної скарги протягом 10 /десяти/
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні під час
проголошення судового рішення у той же
строк із дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 05
листопада 2014 року.

Суддя: