ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"04" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької
О.Р.

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Дарницька
районна в м. Києві державна
адміністрація про позбавлення
батьківських прав та встановлення
опіки над малолітньою дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав та
встановлення опіки над малолітньою
дитиною. Позовні вимоги мотивовані тим,
що позивачка є рідною матір'ю ОСОБА_3 та
свекрухою ОСОБА_4, які від шлюбу мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
Вказує, що відповідачі ведуть
асоціальний спосіб життя, вживають
наркотичні засоби, самоусунулись від
участі у вихованні своїх дітей, які по
суті залишилися покинутими. На даний
час ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою
та її чоловіком та знаходиться на їх
повному утриманні. Позивачка
намагається максимально забезпечити
всі потреби дитини, купує хлопчикові
одяг, взуття та інші необхідні речі,
докладає всіх зусиль, щоб дитина
отримувала повноцінне харчування.
Відповідачі на даний час свої
батьківські обов`язки не виконують, про
стан здоров`я, фізичний та духовний та
моральний розвиток дитини не
піклуються, участі в її вихованні не
бере, кошти на утримання дитини не
надають, не відвідують свого сина за
місцем його постійного проживання. На
даний час дитина з відповідачами не
бачиться, проте вони самі, з власної
волі не виявляють бажання виховувати
свого сина, бачитись та спілкуватися з
ним, у зв'язку з чим позивачка
звернулась до суду позовом та просила
позбавити батьківських прав ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та встановити опіку над
малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
29 серпня 2014 року підсудність даної
цивільної справи відповідно до ч. 1 ст. 12
Закону України "Про забезпечення прав і
свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України" визначено Дарницькому
районному суду м. Києва.

В судове засідання позивачка не
з'явилася,подала письмову заяву про
розгляд справи без її участі, позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити, не заперечувала проти
ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, хоча повідомлялися судом про
місце і час розгляду справи, заяви про
відкладення розгляду справи не надали,
причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у
разі ненадання фізичними особами, які
беруть участь у справі, інформації щодо
їх адреси, судова повістка
надсилається за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
особи, яка бере участь у справі, за
адресою її місця проживання або місця
реєстрації, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації в судове
засідання не з'явилася, надала суду
письмовий висновок про доцільність
позбавлення відповідачів батьківських
прав відносно малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та подання про призначення
ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проти задоволення позову
не заперечувала.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст.
169, ст. 224 ЦПК України за згодою
позивачки постановив ухвалу про
заочний розгляд справи на підставі
наявних у справі доказів.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, вважає
встановленим наступні обставини.

Судом встановлено, що від шлюбу,
укладеного 20.08.2010 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя
народився син - ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Сакського міськрайонного
управління юстиції Автономної
Республіки Крим від 21.09.2010 року (а.с.9).

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про охорону дитинства» сім'я є
природним середовищем для фізичного,
духовного, інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення
і несе відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України
(далі по тексту - СК України)
встановлено обов'язок батьків щодо
виховання та розвитку дитини.
Визначено, зокрема, що батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною освіти, готувати її до
самостійного життя. Передача дитини на
виховання іншим особам не звільняє
батьків від обов'язку батьківського
піклування.

А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Ті ж самі принципи закріплені
Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості. Якнайкраще
забезпечення інтересів дитини має бути
керівним принципом для тих, хто
відповідає за її освіту і навчання; ця
відповідальність лежить насамперед на
її батьках.

Відповідно до довідки № 460, виданої ТОВ
Фірма «Компас» від 01.07.2014 року ОСОБА_2
дійсно проживає та є власником
особового рахунку житлової площі за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Судом встановлено, що відповідно
до Акту обстеження умов проживання від
04.07.2014 року проведено обстеження умов
проживання в АДРЕСА_1, для виховання та
розвитку дитини створено такі умови:
дитина займає окрему кімнату, яка об
лаштована окремим спальним місцем
(диван), шафою для речей та книжок,
письмовим столом та особистими речами
повсякденного вжитку (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що
бабуся та дідусь самотужки піклуються
про дитину та не створюють для
відповідачів жодних перешкод у
виконанні ними своїх батьківських
обов'язків.

Наведене свідчить про ухилення
відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини - ОСОБА_5.

За змістом ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» встановлено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести
відповідальність за дитину, її
фізичний і моральний розвиток, її
соціальне буття, здійснення прав щодо
її захисту покладено на батьків.
Обставини справи свідчать про
небажання відповідачів займатися
вихованням дитини, а саме відсутність
будь-яких дій, які б свідчили про їх
намір змінити обставини свого життя та
вчинити дії, спрямовані на виховання
дитини. Доказів щодо спростування
таких обставин в матеріалах справи
немає.

Водночас Пленум Верховного Суду
України в п. 15 зазначеної вище
постанови роз'яснив, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Дарницької РДА м. Києва про
позбавлення батьківських прав від
14.10.2014 року про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відносно малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що
малолітній ОСОБА_5 проживає разом з
бабусею ОСОБА_2, батьки з дитиною не
проживають, не беруть участі у
вихованні, розвитку та утриманні
дитини. При проведенні обстеження
житлово-побутових умов проживання
дитини встановлено, що для ОСОБА_5
створено належні умови для проживання,
відпочинку та навчання. ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було запрошено на засідання
комісії з питань захисту прав дитини
для вирішення питання про доцільність
(недоцільність) позбавлення їх
батьківських прав відносно
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, однак вони не з'явилися.
Беручи до уваги вищезазначене,
рекомендації комісії з питань захисту
прав дитини (протокол № 18 від 09.10.2014
року) зроблено висновок, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 свідомо ухиляються від
виконання батьківських обов'язків, не
намагаються забезпечити достатній
життєвий рівень сину, не турбуються про
стан його здоров'я, тому орган опіки та
піклування вважає за доцільне
позбавити батьківських прав
відповідачів відносно неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім цього, як вбачається з матеріалів
справи відповідачі схильні до вживання
спиртних напоїв, своєю аморальною
поведінкою можуть зашкодити
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимально можливим
врахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист
прав дитини, суд повинен докласти всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Вирішуючи питання щодо призначення
позивачки ОСОБА_2 її онука,
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
судом було встановлено наступне.

Згідно висновку про стан здоров'я від
03.07.2014 року ОСОБА_2 за станом здоров'я є
здоровою (а.с.17).

Відповідно до подання Служби у справах
дітей Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації від 14.10.2014 року
у разі позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4
батьківський прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_5 орган опіки
та піклування просить суд про
призначення ОСОБА_2 опікуном над
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст.58 ЦК України опіка
встановлюється над малолітніми
особами, які є сиротами або позбавлені
батьківського піклування, та фізичними
особами, які визнані недієздатними.

Відповідно ст.61 ЦК України, саме орган
опіки та піклування встановлює опіку
над малолітньою особою та піклування
над неповнолітньо особою, крім
випадків, встановлених частинами
першою та другою статті 60 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.167 СК України
якщо дитина не може бути
передана другому з батьків, переважне
право перед іншими особами на
передання їм дитини мають, за їхньою
заявою, баба та дід,
повнолітні брати та сестри, інші
родичі дитини, мачуха, вітчим.

За таких обставин, враховуючи все
вищевикладене, суд вважає за можливе
встановити опіку над малолітнім
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його
опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є
його рідною бабусею та проживає разом з
дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи.

Відповідно до положеньст.212 ЦПК
України суд оцінює докази за
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному повному та
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені по справі
обставини, відсутність належних
доказів чинення з боку позивачки
перешкод у спілкуванні з дітьми, вимоги
чинного національного та
європейського законодавства, що
регулюють спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що відповідачі по
справі внаслідок винної поведінки та
свідомого нехтування покладених на
них, як батька та матір, обов'язків,
ухиляються від їх виконання у зв'язку з
чимсуд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення
батьківських прав та встановлення
опіки над малолітньою дитиною
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючисьст.ст. 155, 164, 165 СК України, ст.
ст. 10-11, 57-60, 69, 209, 212-215, 224-233 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - Дарницька районна в м. Києві
державна адміністрація про
позбавлення батьківських прав та
встановлення опіки над малолітньою
дитиною- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) батьківських прав щодо сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Встановити опіку на малолітнім ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його
опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі
121 (сто двадцять одну) грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі
121 (сто двадцять одну) грн.80 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА