АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22ц-791/2699/2014 р.
Головуючий в І інстанції: Сімчук
Доповідач: Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 05 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової
О.М.СуддівБазіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_6 на рішення
Білозерського районного суду
Херсонської області від 07 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
спростування недостовірної
інформації,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідачі в
присутності інших осіб поширювали
відносно нього недостовірну,
неправдиву інформацію.

Так, 26.02.2014 р. в період з 9-00 до 11-00 години,
в приміщенні його кабінету під час
масового зібрання робітників
господарства відповідач ОСОБА_7
розповсюдив неправдиву інформацію про
те, що він, ОСОБА_6 привласнив 17 млн. грн.
комунального підприємства Агрофірми
радгосп «Білозерський».

В той же день, в період з 11-00 до 12-00
години відповідач ОСОБА_8, у приміщенні
будинку культури с. Дніпровське в
присутності представників трудового
колективу Агрофірми радгосп
«Білозерський» та жителів с.
Дніпровське розповсюдив неправдиву
інформацію, що за привласнені кошти
комунального підприємства він, ОСОБА_6,
придбав дочці чи онуці ресторан у місті
Херсоні, а також подарував на Новий рік
онукам по 1,5 млн. грн. кожному.

07.03.2014 р., в період часу з 12-00 до 16-00
години на площі перед будівлею
Дніпровської сільської ради,
відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час
своїх виступів перед трудовим
колективом Агрофірми радгосп
«Білозерський», а також в присутності
жителів с. Дніпровське поширювали
неправдиву інформацію про те, що
вищезазначене підприємство доведено
ним, ОСОБА_6, до банкрутства, оскільки
він є злодієм та крадієм.

Поширенням неправдивої інформації
відповідачі порушили його право на
повагу до людської гідності, честі,
принизили його ділову репутацію, як
керівника.

Просив суд прийняти рішення, яким
зобов'язати відповідачів спростувати
вищевикладену поширену ними
недостовірну інформацію в той же
спосіб, у який її було поширено.

Рішенням Білозерського районного суду
Херсонської області від 07 серпня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6 подав
на нього апеляційну скаргу і,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу інша сторона її доводи не
визнає, вважає, що судом ухвалено
законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність оскаржуваного рішення
вимогам закону, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Статтею 32 Конституції України
передбачено право особи спростувати
поширену недостовірну інформацію про
себе і членів своєї сім'ї.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в Постанові від 28 вересня 1990
року «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі,
гідності і ділової репутації громадян
та організацій» при розгляді
цивільних справ зазначеної категорії
суди повинні з'ясовувати чи поширені
відомості, про спростування яких
пред'явлено позов та чи відповідають
вони дійсності.

Під поширенням інформації слід
розуміти опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації, поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку,
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам,
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь - яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації (п.
15 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року № І «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі;фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи»).

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_6 працює на посаді керівника
підприємства радгосп «Білозерський» з
1979 року. З 06 листопада 2009 року з ним в
черговий раз укладено контракт на
виконання обов'язків керівника
комунального підприємства АФ радгосп
«Білозерський» до 05.01.2015 року. За час
роботи на посаді керівника вказаного
підприємства неодноразово відзначався
за високі показники в роботі, в тому
числі в 1998 році йому присвоєне почесне
звання «Заслужений працівник
сільського господарства України», а в
2003 році Указом Президента України
ОСОБА_6 присвоєне почесне звання Герой
України.

26.02.2014 року на позачерговій сесії
Дніпровської сільської ради прийнято
рішення про рекомендацію сільському
голові розірвати контракт з керівником
комунального підприємства АФ радгосп
«Білозерський» ОСОБА_6

Відповідачі по справі є депутатами
Дніпровської сільської ради. 26.02.2014
року з 9-00 години в адміністративній
будівлі комунального підприємства та в
кабінеті ОСОБА_6, перебувало приблизно
60 працівників підприємства, які
висловлювали своє незадоволення
умовами праці та заробітною платою.
Позивач та свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12
наполягають, що ОСОБА_7 в кабінеті
директора говорив, що ОСОБА_6,
привласнив 17 млн. грн.. які належать
підприємству, на них придбав для своєї
дочки ресторан в м. Херсоні, а на Новий
рік подарував своїм онукам по 1,5 млн.
грн. Відповідач по справі ОСОБА_7,
свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
заперечували щодо розповсюдження
зазначеної інформації відповідачем.

26.02.2014 року в першій половині дня в
приміщенні будинку культури в с.
Дніпровське відбувались збори
трудового колективу, на яких виступав
відповідач ОСОБА_8 У залі було
присутньо приблизно 380 чоловік.
Позивач та свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, та
ОСОБА_16, стверджують, що під час виступу
ОСОБА_17 говорив про те, що ОСОБА_6
привласнив кошти підприємства, на які
придбав дітям та онукам ресторан в м.
Херсоні. Відповідач по справі ОСОБА_8,
свідки ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_14,
заперечували щодо розповсюдження
зазначеної інформації саме
відповідачем ОСОБА_8

07.03.2014 року в період часу з 12-00 до 16-00
години на площі перед сільрадою в с.
Дніпровське відбувалися збори
колективу АФ радгоспу «Білозерський»
та жителів с. Дніпровське де було
присутньо близько 400 осіб, на яких
обговорювався стан роботи
підприємства і висловлювалось
незадоволення відносно оплати праці.
Позивач та свідки ОСОБА_19, ОСОБА_12,
стверджують, що під час зборів,
відповідачі ОСОБА_9, та ОСОБА_10,
висловлювали неправдиву інформацію, що
ОСОБА_6 довів підприємство до
банкрутства, оскільки є злодієм та
крадієм. Відповідачі по справі ОСОБА_9,
ОСОБА_10, свідки ОСОБА_18, ОСОБА_20 ОСОБА_14
заперечували щодо розповсюдження
зазначеної недостовірної інформації
відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Вважаючи надані позивачем на
підтвердження свого позову докази
недостатніми, суд покликався на те, що
розповсюдження недостовірної
інформації відбулося при скупченні
великої кількості людей і в обстановці
великого нервового напруження, що не
дало можливості суду достовірно
встановити хто саме і яку інформацію
розповсюджував відносно позивача.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з вказаним висновком суду
першої інстанції з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України вважається,
що негативна інформація, поширена про
особу, є недостовірною, якщо особа, яка
її поширила, не доведе протилежного.

Частиною 4 ст.277 ЦК України передбачено,
що якщо особа, яка поширила
недостовірну інформацію, невідома,
фізична особа, право якої порушено може
просити про встановлення факту
недостовірності цієї інформації та її
спростування.

Отже законом передбачено спосіб
захисту права на повагу до своєї
гідності особи у випадку, коли не було
можливості встановити особу, яка
поширила недостовірну негативну
інформацію. Така позиція узгоджується
з прецедентною практикою
Європейського Суду з прав людини при
тлумаченні ст. 10 Конвенції.

Колегія суддів вважає інформацію, яка
поширена 26.02.2014 р. в період з 9-00 до 11-00
години в кабінеті ОСОБА_6 під час
масового зібрання робітників
господарства та інформацію, поширену в
той же день, в період з 11-00 до 12-00 години
у приміщенні будинку культури с.
Дніпровське в присутності
представників трудового колективу
Агрофірми радгосп «Білозерський» та
жителів с. Дніпровське про те, що ОСОБА_6
привласнив 17 млн. грн. комунального
підприємства Агрофірми радгосп
«Білозерський» і що за привласнені
кошти придбав дочці чи онуці ресторан у
місті Херсоні, а також подарував на
Новий рік онукам по 1,5 млн. грн.
недостовірною, оскільки вона є
недоведеною. Зазначена інформація
підлягає спростуванню за судовим
рішенням.

Разом з тим статтею 34 Конституції
України кожному гарантується право на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно із ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про
інформацію» оціночними судженнями, за
винятком образи чи наклепу, с
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема: критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, то
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема: гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

З огляду на викладене, позовна вимога
про спростування інформації, яка
поширена 07.03.2014 р., в період часу з 12-00 до
16-00 години на площі перед будівлею
Дніпровської сільської ради, про те, що
вищезазначене підприємство доведено
ОСОБА_6 до банкрутства, оскільки він є
злодієм та крадієм задоволенню не
підлягає, оскільки ця інформація є
оціночними судженнями.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 який діє від
імені ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 07 серпня 2014
року скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Визнати такими, що не відповідають
дійсності і спростувати відомості,
поширені про ОСОБА_6, а саме відомості,
поширені 26.02.2014 р. в період з 9-00 до 11-00
години в кабінеті ОСОБА_6 під час
масового зібрання робітників
господарства та відомості, поширені в
той же день, в період з 11-00 до 12-00 години
у приміщенні будинку культури с.
Дніпровське в присутності
представників трудового колективу
Агрофірми радгосп «Білозерський» та
жителів с. Дніпровське про те, що ОСОБА_6
привласнив 17 млн. грн. комунального
підприємства агрофірми Радгосп
«Білозерський» і що за привласнені
кошти придбав дочці чи онуці ресторан у
місті Херсоні, а також подарував на
Новий рік онукам по 1,5 млн. грн.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення,
однак може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: