Справа № 215/3665/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2014 року Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого-судді Лиходєдова
А.В.

при секретарі Поліян І.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без
фіксації судового засідання
технічними засобами, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2014 р. звернувся до суду
зі вказаним позовом, просячи стягнути з
ОСОБА_1 заборгованість по кредитному
договору на загальну суму 1058 грн. 86 коп.,
посилаючись на те, що 24.03.2007 року ПАТ
«Дельта Банк» (правонаступник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта»), та фізична особа - ОСОБА_1,
уклали кредитний договір № 006-26053-240307.
Відповідно до пункту 1.1. вказаного
договору, Позивач зобов'язувався
надати ОСОБА_1 кредит у сумі 1349,00 грн. на
придбання певного майна/послуг, на
умовах визначених договором.
Відповідно до п. 2.3. договору за
користування кредитом відповідач
сплачує Кредитору проценти, виходячи
зі ставки 0.01 % в рік. Позивач свої
зобов'язання за договором виконав,
надавши відповідачеві кредит у сумі 1349
грн., про що свідчить меморіальний
ордер № 9646230 від 26.03.2007 року та
рахунок-фактура № 521 від 24.03.2007 року.
Моментом погашення кредиту вважається
день зарахування коштів на
розрахунковий рахунок кредитора в
повному обсязі: суми кредиту,
нарахованих процентів за його
користування, всіх інших плат,
передбачених договором. Станом на
19.03.2014 р. відповідач не виконував
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, в результаті чого
виникла прострочена заборгованість.
Таким чином, станом на 19.03.2014 року за
відповідачем по укладеному з ТОВ
«Комерційний банк «Дельта» кредитному
договору № 006-26053-240307 від 24.03.2007 року
рахується заборгованість на загальну
суму 1058,86 грн., яка складається з: -
заборгованість за сумою кредиту 1058,83
грн., - заборгованість за відсотками 0,03
грн.. Положеннями договору передбачено,
що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у
випадку порушення строків сплати
передбачених договором платежів
більше ніж на 1 місяць має право
вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту в
повному обсязі та сплати процентів за
його користування. При несвоєчасній
сплаті позичальником платежів в
строки, передбачені договором,
кредитор право вимагати від
позичальника оплати боргового
зобов'язання в примусовому порядку
згідного чинного законодавства
України.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, в тексті позову
заявив клопотання про розгляд справи
за його відсутності та згоду на
заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, в тексті заперечень заявив
прохання розглядати позов за його
відсутності.

Крім цього в тексті заперечень
відповідач вказав, що позов не
визнається у зв'язку з тим, що в момент
укладання кредитного договору №
006-26053-240307 від 24.03.2007 р. вона влаштувалася
на роботу продавцем до магазину
«Кармен» ТОВ «Кармен» та проходила
стажування. У зв'язку з нестабільним
фінансовим положенням підприємство
почало затримувати заробітну платню,
або компенсувати її продуктами
харчування. Це послужило причиною її
звільнення за власним бажанням через 6
місяців. Вона знаходилася у скрутному
матеріальному становищі, що призвело
до затримки регулярних платежів. Як
тільки зазначене підприємство
розрахувалося з нею, вона одразу ж
зробила платежі за договором. До того ж,
прийнявши сплачені нею платежі без
зауважень і заперечень, ПАТ «Дельта
Банк» погодилося з таким порядком
виконання зобов'язання, зауважень з
боку банку не надходило. Оскільки зі
спливом строків позовної давності до
основної вимоги, вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки). Положення
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог позивача. При
застосуванні положення п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Дослідивши матеріали справи - докази:
кредитний договір № 006-26053-240307 від 24.03.2007
р., рахунок - фактура № 521 від 24.03.2007 р.,
меморіальний ордер № 9646230 від 26.03.2007 р.,
розрахунок ціни позову (а. с. 3-4, 7, 8, 9-10),
суд вважає, що в позові потрібно
відмовити виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини, що
мають значення для справи та
відповідні їм правовідносини.

24.03.2007 р. між ТОВ «Комерційний Банк
«Дельта», правонаступником якого є ПАТ
«Дельта Банк» (надалі - Позивач) і
відповідачем укладено кредитний
договір № 006-26053-240307 (надалі - Договір),
за умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 1328 грн. на придбання
майна з кінцевим терміном повернення
кредитних коштів не пізніше 23.01.2008 р. та
зі сплатою процентів за користування
кредитом зі ставкою 0,01 % в рік, а також
зі сплатою штрафних санкцій (неустойки)
у разі порушення позичальником умов
договору.

Згідно з п. 2.8 Договору позичальник
зобов'язався: починаючи з місяця, що
слідує за місяцем, у якому надано
кредит, щомісячно, не пізніше 24 числа
кожного місяця, сплачувати кредитору
рівними частинами суму грошових
коштів, яка включає заборгованість за
кредитом, заборгованість по сплаті
процентів, у загальному розмірі 133 грн.,
що іменується як «Платіж».

За порушення позичальником строків
сплати «Платежів», які включають
заборгованість за кредитом,
заборгованість по сплаті процентів,
кредитор має право нарахувати
позичальнику та стягнути штрафні
санкції (неустойку) відповідно до п. 6.5
Договору.

Пунктом 6.5.1 Договору передбачено право
банку за факт порушення строку сплати
«Платежів» нараховувати штрафні
санкції, передбачені п. 6.5 Договору, а
саме за другий - не менше як 200 грн., за
третій - не менше як 300 грн., за четвертий
та послідуючі - не менше як 400 грн..

Одночасно п. п. 5, 11 Договору для
забезпечення виконання зобов'язання за
Договором, визначено, що в заставу
передається майно, на придбання якого
видано кредит, а саме холодильник
«Норд» вартістю 1328 грн..

Зобов'язання за кредитним договором
позивач виконав, надавши відповідачу
кредитні кошти в повному обсязі, що
підтверджується меморіальним ордером
№ 9646230 від 26.03.2007 р..

Однак, відповідач взятих на себе
зобов'язань за Договором належним
чином не виконала, не сплативши 1058 грн.
83 коп. отриманого кредиту та 0,03 грн.
процентів, а загалом 1058,86 грн..

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина
перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (частина
перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи,
сторони встановили як строк дії
договору - до повного виконання
позичальником зобов'язань за
Договором, тобто до повного погашення
позичальником заборгованості за
кредитом та процентами за користування
ним, а також за штрафними санкціями
(неустойкою) (п. 10.1 Договору); кінцевий
строк повернення кредиту - по 23.01.2008 р.
(п. 1.2 Договору); так і строк виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
«Платежів» - щомісячно не пізніше 24
числа кожного календарного місяця, як
для основної заборгованості, так і для
процентів за користування кредитом, що
має загальне найменування «Платіж» (п.
2.8 Договору).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у статті
1050 ЦК України. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу (частина друга
статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення
зобов'язання боржником йдеться також у
частині першій статті 611, частині
другій - четвертій статті 612 ЦК України,
які передбачають відповідальність
боржника.

Як зазначалося раніше, сторони
встановили як строк дії договору до
моменту виконання сторонами в повному
обсязі взятих на себе зобов'язань, так і
строк виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням «Платежів»,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню у строк до 24.01.2008 р..

Таким чином, умовами договору
погашення кре дитної заборгованості та
строки сплати чергових пла тежів
визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії
договору сторони встановили й строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із частиною
третьою статті 254 ЦК України спли ває у
відповідне число останнього місяця
строку. Пе ребіг строку починається з
наступного дня після від повідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (стаття 253
ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна дав ність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої за явлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в по зові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види по зовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється трива лістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України пе редбачає, що позовна
давність в один рік застосову ється до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеці альної позовної
давності починається з дня, коли осо ба
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (части на перша
статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком ви конання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що міс тяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
скільки з певними моментами (фактами),
які свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в заці кавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

У даній справі встановлено, що згідно
за умовами Договору (п. 2.8) позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) у розмірі та в строки,
визначені договором, і щомісяця
сплачувати проценти за користування
кредитом, що визначено однією сумою в
розмірі 133 грн. яка іменується в
Договорі як «Платіж», а також
сплачувати неустойку у вигляді
штрафних санкцій за порушення строків
повернення «Платежу», що
нараховуються за порушення строку
щомісячного «Платежу» - у твердій
грошовій сумі, передбаченій Договором,
також фактично максимум один раз у
місяць.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
і зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у разі
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
позовна давність за вимогами
кредитора про повернення кредитних
коштів і процентів за користування
кредитом, повернення яких відповідно
до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення кожного
чергового «Платежу».

Оскільки умовами Договору передбачені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушенням з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового «Платежу»
або штрафної санкції, а також і початок
перебігу позовної давності за кожний
черговий «Платіж» починається з
моменту порушення строку його
погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами
Договору погашення кредиту та
процентів, повинно здійснюватися
позичальником частинами не пізніше 24
числа кожного місяця, єдиним платежем у
рахунок якого вносяться кошти, то
початок перебігу позовної давності для
стягнення цих «Платежів» і штрафних
санкцій необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із зобов'язань.

Як установлено судом відповідач
перестала виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту,
процентів, фактично з 25.08.2007 р.,
здійснивши після цього у січні та
лютому 2008 р. ще два платежі на загальну
суму 850 грн., у зв'язку з чим у неї
фактично утворилася з 25.03.2008 р.
заборгованість за кредитним договором.
У свою чергу банк звернувся до суду з
позовом до неї лише 04.06.2014 р..

Тобто судом встановлено порушення
строку позовної давності при зверненні
до суду, про що заявлено відповідачем,
що є підставою відмови в позові,
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 252-258, 261,
267, 509, 526, 530, 610-612, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 169, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовній заяві Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Тернівський районний
суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-и денний строк з
дня його проголошення. Особа, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: