Провадження № 2/127/6494/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Вінницької
міської ради, ОСОБА_2, за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідачів - ОСОБА_3 про визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Виконавчого комітету
Вінницької міської ради, ОСОБА_2, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування
п.п.1.184 п.1 рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради народних
депутатів від 28.03.1996 року № 201 про
безоплатну передачу у власність ОСОБА_2
в частині надання дозволу на
безоплатну передачу ОСОБА_1 квартири
АДРЕСА_1 та свідоцтва про право
власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради народних депутатів від
28.03.1996 року, в частині наявності у
ОСОБА_1 права приватної власності на цю
квартиру. Позов мотивований тим, що
оформленням документів на
приватизацію зазначеної квартири
займалася мати позивача, відповідач
ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 згоди на її
приватизацію не давав, частки у
спільній власності спірної квартири не
потребує, а витрати по її утриманню є
для нього небажаними та недоцільними.
Такі обставини створили перешкоди в
здійсненні ним права на вільний вибір
способу задоволення потреб у житлі. За
таких обставин позивач і звернувся до
суду з цим позовом, а також просив
поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 жовтня 2014 року
позов у частині вимог про скасування
свідоцтва про право власності на житло,
виданого виконавчим комітетом
Вінницької міської ради народних
депутатів від 28.03.1996 року, в частині
наявності у ОСОБА_1 права приватної
власності квартиру залишений без
розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав на підставах,
викладених в позовній заяві, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача виконавчого
комітету Вінницької міської ради при
розгляді справи покладався на думку
сду.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися,
подали до суду заяву про розгляд справи
у їх відсутності, не заперечували щодо
задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності, суд
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Вінницької
міської ради народних депутатів від
28.03.1996 року № 201 "Про приватизацію
державного житлового фонду м. Вінниці"
було оформлено право приватної
спільної власності ОСОБА_2, в т.ч.
чоловік, син, дочка, на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 45,9 кв. м (п. 1.184
рішення).

На підставі цього рішення виконавчим
комітетом Вінницької міської Ради
народних депутатів було видано
свідоцтво на право власності на житло
від 28.03.1996 року про право власності
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Як зазначає ОСОБА_1, подача документів
ОСОБА_2 здійснювалась без його відома
та згоди на приватизацію вказаної
квартири. Він став співвласником
квартири всупереч своїй волі, що
позбавило його права на вільний вибір
способу задоволення потреб у житлі та
поклалао на нього небажаний тягар
утримання спільної вланості. Зазначені
обставини не заперечується
відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Отже, суд приходить до висновку, що
оспорюваний правочин щодо
приватизації житла має дефект волі.

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», спори, що виникають
при приватизації квартир (будинків) та
житлових приміщень у гуртожитках
державного житлового фонду,
вирішуються судом.

Таким чином, під час проведення
приватизації спірного житла не були
враховані усі обставини, які мали
значення, зокрема, бажання чи небажання
ОСОБА_1 брати участь у приватизації та
використати своє право на безоплатну
приватизацію саме цього, а не
будь-якого іншого житла у майбутньому,
а тому існують підстави для
задоволення позовних вимог з метою
захисту прав позивача.

При цьому суд, враховуючи тривалий час
не проживання позивача за адресою
приватизованої квартири та характер
його роботи, вважає поважними причини
пропуску строку звернення до суду та
наявність підстав для їх поновлення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 181, 202, 203 ЦК України, ст. ст. 9, 64 ЖК
УРСР, ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк позовної
давності для звернення до суду за
захистом своїх прав.

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п. 1.184
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської Ради народних
депутатів від 28.03.1996 року № 201 «Про
приватизацію державного житлового
фонду в м. Вінниці» в частині надання
дозволу на безоплатну передачу в
приватну спільну власність ОСОБА_1
квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений
у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України
п'ятиденний строк.

Суддя: