СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 10 лютого 2014р. по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

у вересні 2013р. позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 34 683,73грн. заборгованості
та 346грн. 84коп. судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 19 вересня 2006р.
уклав з відповідачем кредитний
договір, відповідно до якого
позичальник отримав 2 699грн. 40коп. зі
сплатою 12% річних на залишок
заборгованості за кредитом та
зобов'язався погашати заборгованість
щомісячними платежами.

Позивач стверджував, що
відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконував, у
зв'язку із чим виникла заборгованість,
яка складається з 2 699грн. 40коп.
заборгованості за кредитом, 12 430грн.
63коп. заборгованості за процентами,
518грн. 28коп. заборгованості по комісії,
16 907грн. 62коп. пеня, та штрафи: 500грн.
(фіксована частина) і 1627грн. 80коп.
(процентна складова).

Заочним рішенням суду від 10
лютого 2014р. позов задоволено.

Ухвалою суду від 5 серпня 2014р.
заява відповідача про перегляд
заочного рішення залишена без
задоволення.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить заочне рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на
порушення судом норм процесуального
права, так як він не був належним чином
повідомленим про судовий розгляд, а
також неповне з'ясування судом
обставин справи, оскільки він не
укладав з банком кредитного договору.

Також апелянт посилається на
незастосування судом позовної
давності.

ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи
належним чином повідомленим про день
та час розгляду апеляційної скарги
(с.с.92), у судове засідання свого
представника не направив, клопотання
про перенесення судового розгляду не
подав, тому відповідно до положень ст.
305 ЦПК України колегія суддів провела
судовий розгляд у відсутність
представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта, який
підтримав апеляційну скаргу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню з таких підстав.

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/13236/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Колдіна О.О.Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що 19 вересня 2006р.
між

- 2 -

банком та відповідачем був укладений
договір приєднання, за умовами якого
ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником
якого є позивач, надало відповідачу
кредит у розмірі 2699,4грн. на строк з 19
вересня 2006р. по 19 вересня 2007р. за умови
сплати відсотків у розмірі 1% на місяць
на суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 43,19грн. та одноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 245,4грн. Договір
складається із заяви позичальника та
умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав,
допустив заборгованість, яка підлягає
стягненню у примусовому порядку.

Проте, повністю погодитися з таким
висновком суду першої інстанції не
можна, виходячи з таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.

Підписавши заяву позичальника 19
вересня 2006р., відповідач підтвердив, що
ознайомлений з умовами кредитування,
надання йому повної інформації про
умови кредитування, а також
зобов'язався повернути кредит,
сплатити відсотки, винагороди, комісії
щомісячними платежами. Відповідно до
заяви погашення заборгованості
здійснюється щомісяця у період з 10 по 15
число кожного місяця, шляхом внесення
до банку платежу у розмірі 283грн. 24коп.,
який складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, винагороди,
комісії (с.с.7)

За таких обставин, суд першої
інстанції правильно встановив, що між
сторонами був укладений кредитний
договір.

Посилання апелянта на
відсутність договірних відносин між
ним та банком, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки апелянт
підтвердив у апеляційному суді, що
підписав заяву позичальника 19 вересня
2006р. і отримав кредитні кошти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
закону.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З наданого суду позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що
позичальник умови кредитного договору
не виконував і не здійснив жодного
платежу у погашення кредитної
заборгованості.

Вказані обставини визнав відповідач у
апеляційному суді.

Пунктом 5.1. умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) визначено, що при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою, банк
має право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню у
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 грн. за кожний
день прострочки платежу.

Крім того, пунктом 5.3. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
передбачено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5%
від суми заборгованості.

Враховуючи умови договору та норми
матеріального права, а також
невиконання відповідачем зобов'язань
по погашенню заборгованості, суд
першої інстанції прийшов до
правомірного висновку про наявність
між сторонами договірних стосунків,
про невиконання відповідачем свого
зобов'язання по погашенню кредитної
заборгованості та право банку за
звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, перевіряючи доводи
апелянта про порушення судом першої
інстанції

- 3 -

норм процесуального права в частині
розгляду справи у його відсутність та
неправомірне ухвалення заочного
рішення, колегія суддів вважає їх
обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові
виклики здійснюються судовими
повістками про виклик.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України
визначено, що судові повістки,
адресовані фізичним особам, вручаються
їм під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що
судові повістки направлялися судом за
місцем реєстрації відповідача, але ним
не отримувалися, а поверталися до суду
за закінченням терміну зберігання.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до незаконного висновку про те,
що відповідач був належним чином
повідомленим про день та час розгляду
справи судом, а відтак, і не мав
законних підстав для ухвалення
заочного рішення суду.

Також судом у порушення вимог ст. 232 ЦПК
України не було скасовано заочне
рішення суду за заявою відповідача, так
як відповідач надав суду належні
документи у підтвердження тієї
обставини, що він не був належним чином
повідомленим про день та час судових
засідань.

Частиною 3 статті 309 ЦПК України
визначено, що порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно із частиною четвертою статті 267
ЦК України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Розглянувши справу у відсутність
відповідача, який не був належним чином
повідомлений про день та час судового
розгляду, суд першої інстанції
позбавив відповідача можливості
подати заяву про застосування позовної
давності.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Пунктом 5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) встановлено,
що термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша
статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності
збігається з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

- 4 -

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Отже, ураховуючи, що за умовами
договору погашення кредиту, процентів
та комісії повинно здійснюватись
позичальником частинами з 10 по 15 число
кожного місяця, то початок перебігу
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується, а відповідачем не
заперечується, що відповідач взагалі
не виконував свої щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту,
процентів та комісій за користування
кредитом, право позивача на
пред'явлення позову про стягнення
несплачених щомісячних платежів
виникло з 16 жовтня 2006р., а з приводу
стягнення кредитної заборгованості та
штрафів у повному обсязі з 20 вересня
2007р., проте, позивач звернувся до суду з
позовом 17 вересня 2013р., тобто після
спливу п'ятирічного строку позовної
давності.

Відповідачем у апеляційній скарзі
заявлено про застосування позовної
давності.

Враховуючи, що порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
при ухваленні заочного рішення,
призвело до неправильного вирішення
справи, так як позбавило можливості
відповідача подати заяву про
застосування позовної давності, а під
час апеляційного розгляду було
підтверджено, що позивачем пропущено
строк звернення до суду, колегія
суддів скасовує рішення суду та
ухвалює нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314,
316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 10 лютого
2014р. скасувати, ухвалити нове рішення,
яким у позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: