Справа № 159/6097/14-ц
Провадження № 2-о/159/128/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
07 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

судді -
Восковської О.А.

за участі секретаря -
Горішної Н.В.

заявників -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
цивільну справу в порядку окремого
провадження за спільною заявою ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між
подружжям, яке має неповнолітніх дітей,
-

в с
т а н о в и в :

07.10.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду в порядку окремого
провадження із спільною заявою про
розірвання шлюбу між подружжям, яке має
неповнолітніх дітей. Заява мотивована
тим, що 05 червня 2009 року заявники
зареєстрували шлюб у Ковельському РАЦС
Волинської області, про що було
зроблено актовий запис №171 і від шлюбу
у них народилось двоє дітей дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Як вказують заявники,
спільне подружнє життя у них не
склалось, вони не мають почуттів одне
до одного і є різними людьми, не бажають
жити разом однією сім»єю і прийшли до
спільного рішення про необхідність
розірвання шлюбу. Спільна заява
подружжя про розірвання шлюбу подана
разом із письмовим договором про те, з
ким із них будуть проживати діти, яку
участь у забезпеченні умов їхнього
життя братиме той із батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей. Також сторонами
подано нотаріально посвідчений
договір про розмір аліментів на дітей.

У судовому засіданні заявники
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали подану
ними спільну заяву про розірвання
шлюбу між подружжям, яке має
неповнолітніх дітей та пояснили, кожен,
зокрема, що така заява відповідає їх
дійсній волі, вважають, що після
розірвання шлюбу не будуть порушені їх
особисті та майнові права, а також
права їхніх дітей, оскільки досягнуті
ними та обумовлені у договорі питання
про те, з ким із них будуть проживати
діти, яку участь у забезпеченні умов
їхнього життя братиме той із батьків,
хто буде проживати окремо, а також про
умови здійснення ним права на особисте
виховання дітей, вони узгодили
добровільно та за спільною згодою
кожного із подружжя, закріпили їх у
договорі та вирішили питання про
розмір аліментів, які батько дітей буде
сплачувати матері на їх утримання, про
що також оговорено у нотаріально
посвідченому договорі.

Суд, заслухавши пояснення
заявників та дослідивши письмові
докази у справі, приходить до висновку,
що спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу між подружжям, яке має
неповнолітніх дітей підлягає до
задоволення з наступних причин.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.109 СК
України, подружжя, яке має дітей, має
право подати до суду заяву про
розірвання шлюбу разом із письмовим
договором про те, з ким із них будуть
проживати діти, яку участь у
забезпеченні умов їхнього життя
братиме той із батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей. Договір між подружжям
про розмір аліментів на дитину має бути
нотаріально посвідчений. Відповідно до
ч.3 згаданої норми Закону, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що заява
про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі дружини та чоловіка і що
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їхні особисті та майнові
права, а також права їхніх дітей.

Факт перебування заявників у
зареєстрованому шлюбі підтверджено
свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 05.06.2009
року, актовий запис №171; факт наявності
у заявників двох спільних дітей,
народжених у шлюбі, встановлено на
підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 20.10.2011
року про народження дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтва НОМЕР_3 від
29.05.2014 року про народження сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4,7,8).

Як убачається із спільної заяви
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
між подружжям, яке має неповнолітніх
дітей, заявники дійшли спільної згоди
щодо розірвання шлюбу та підтвердили у
судовому засіданні про те, що така
заява відповідає дійсній волі кожного
з них.

Крім того, до спільної заяви про
розірвання шлюбу заявники подали
письмовий договір від 06 жовтня 2014 року
про визначення місця проживання дітей
та участі батьків у їх вихованні, у
якому оговорили та досягли згоди щодо
того, з ким із них проживатимуть діти,
яку участь у забезпеченні умов їхнього
життя братиме той із батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей (а.с.11-12). Як пояснили
заявники у судовому засіданні, усі
умови, викладені в договорі, узгоджені
ними у добровільному порядку, без
будь-якого примусу чи іншого впливу
сторонніх осіб, не порушують їхні
особисті чи майнові права та права
їхніх дітей.

Також, як убачається з договору
про сплату аліментів на дітей від 10
жовтня 2014 року, нотаріально
посвідченого та зареєстрованого за
№2245 приватним нотаріусом Ковельського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
заявники вирішили питання щодо розміру
та порядку сплати ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання їх
спільних неповнолітніх дітей і за
такою домовленістю розмір аліментів
становить 3000 гривень щомісяця на обох
дітей, строк виплати аліментів - не
пізніше 20 числа кожного місяця шляхом
перерахування аліментів на відкритий
рахунок матері в одному з банків або
передачі коштів готівкою. Згідно п.6
вказаного Договору сторонам
роз»яснено, що у випадку невиконання
батьком своїх обов»язків за даним
договором, аліменти на дітей з нього
можуть стягуватись на підставі
виконавчого напису нотаріуса (а.с.18).
Дані обставини підтверджені
заявниками і у ході судового розгляду
справи, крім того, такий договір не
порушує їх особисті та майнові права, а
також права їхніх дітей.

Таким чином, спільна заява ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між
подружжям, яке має неповнолітніх дітей,
подана разом із письмовим договором
про те, з ким із них будуть проживати
діти, яку участь у забезпеченні умов
їхнього життя братиме той із батьків,
хто буде проживати окремо, а також про
умови здійснення ним права на особисте
виховання дітей, поданий до заяви
договір між подружжям про розмір
аліментів на дітей нотаріально
посвідчений і такі заява та договори
відповідають дійсній волі дружини та
чоловіка, не порушують та не будуть
порушувати їхні особисті та майнові
права, а також права їхніх дітей і після
розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.4 ст.109 СК України,
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу після спливу одного місяця від
дня подання заяви. До закінчення цього
строку дружина і чоловік мають право
відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Із урахуванням наведеного, а також
того, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу була подана до суду
07.10.2014 року (а.с.2) і заявники протягом
одного місяця від дня подачі такої
заяви та на день розгляду справи в суді
не виявили бажання її відкликати та
підтвердили свій намір розірвати шлюб
у судовому засіданні, суд приходить до
висновку про можливість задоволення
такої заяви.

Керуючись ст.ст.
5-11,15,30,58,59,60,61,212,213,215,218,234 ч.3 ЦПК України,
ст.ст.109,157,160 СК України, суд, -

в и р
і ш и в :

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про розірвання шлюбу між подружжям, яке
має неповнолітніх дітей, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ковелю Ковельського МРУЮ
Волинської області 05 червня 2009 року,
актовий запис №171.

Після розірвання шлюбу залишити
за ОСОБА_2 прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

ГоловуючаО. А. Восковська