АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/6738/14
Головуючий 1 інст. - Суський
Справа №433/6115/14-ц
Доповідач - Шаповал
Категорія: договірні
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - Шаповал Н.М.,
суддів: Котелевець А.В.,
при секретарі - Макаренко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою голови
селянського фермерського господарства
«Красний Яр» Поталенка Олега
Сергійовича на рішення Троїцького
районного суду Луганської області від
07 липня 2014 року по справі за позовом
селянського фермерського господарства
«Красний Яр» до ОСОБА_3, приватного
сільськогосподарського підприємства
«агрофірма «Привілля» про визнання
дійсним договору оренди земельної
ділянки та визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,-
В квітні 2014 року Поталенко О.С.,
представник СФГ «Красний Яр»,
звернувся до суду з вказаним позовом, в
якому просив визнати дійсним договір
оренди земельної ділянки від 10 січня 2012
року, укладений між СФГ «Красний Яр» та
ОСОБА_3 строком на 6 років (земельна
ділянка №424, кадастровий
З урахуванням того, що на вказану
земельну ділянку 01 березня 2014 року було
укладено договір оренди земельної
ділянки між ПСП «Агрофірма «Привілля»
та ОСОБА_3, позивач в уточнюючих
позовних вимогах просив визнати
недійсним зазначений договір оренди
земельної ділянки від 05 травня 2014 року .
В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 10 cічня 2008 року між СФГ
«Красний Яр» та ОСОБА_3 було укладено
договір оренди земельної ділянки №424,
років. Договір зареєстровано 28 січня 2008
2012 року між СФГ «Красний Яр» та ОСОБА_3
було укладено новий договір оренди
тієї ж земельної ділянки, яким строк
оренди було продовжено ще на 6 років. На
виконання вказаного договору для його
державної реєстрації у встановленому
законом порядку ОСОБА_3 на ім.»я
Поталенка О.С. було видано довіреність,
якою остання уповноважила Поталенка
О.С. зареєструвати укладений між нею та
СФГ «Красний Яр» договір оренди
земельної ділянки від 10 січня 2012 року.
Поталенко О.С. у свою чергу виконав
технічну документацію щодо даної
земельної ділянки для подальшої
державної реєстрації договору оренди
землі від 10 січня 2012 року, у встановлені
строки виплачував ОСОБА_3 орендну плату
за користування земельною ділянкою
згідно умов укладеного 10 січня 2012 року
договору, тобто, на думку позивача,
сторонами виконувався саме договір
оренди земельної ділянки від 10 січня 2012
28 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
відділу Держзеагенства у Троїцькому
районі Луганської області із заявою
про відмову в реєстрації договору
оренди земельної ділянки від 10 січня 2012
року, а також із заявою до Поталенка О.С.
про повернення земельної ділянки №424,
скасувала раніше вчинену довіреність
на ім.»я Поталенка О.С. На думку
позивача, на момент вчинення договору
оренди землі від 10 січня 2012 року
волевиявлення учасників правочину
було вільним. ОСОБА_3 мала необхідний
обсяг цивільної дієздатності. Договір
оренди земельної ділянки було складено
у письмовій формі і його було підписано
сторонами, на протязі тривалого часу
виконувався сторонами, у зв»язку з чим
він підлягає визнанню дійсним у
судовому порядку з моменту його
підписання, так як ним було продовжено
укладений раніше між сторонами договір
оренди земельної ділянки від 10 січня 2008
року. При цьому, на думку позивача,
відповідачка не вчинила жодних дій для
розірвання раніше укладеного між нею
та СФГ «Красний Яр» договору оренди
землі, не повідомила про її намір
укласти договір оренди земельної
ділянки з іншою особою, у зв»язку з чим
позивач мав переважне право на його
поновлення, чого не було враховано
сторонами під час укладення договору
оренди земельної ділянки від 01 березня
2014 року між ПСП «Агрофірма «Привілля»
та ОСОБА_3, а отже вказаний договір було
укладено з порушенням норм чинного
законодавства, у зв»язку з чим, на думку
позивача, він підлягає визнанню
Рішенням Троїцького районного суду
Луганської області від 07 липня 2014 року
в задоволенні позовних вимог
селянського фермерського господарства
«Красний Яр» - відмовлено.

З таким рішенням не погодився голова
СФГ «Красний Яр» - Поталенко О.С., подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказане рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги СФГ
«Красний Яр», а саме: визнати дійсним
договір оренди земельної ділянки від 10
січня 2012 року, укладений між СФГ
«Красний Яр» та ОСОБА_3, строком на 6
років, земельна ділянка №424,
кадастровий №:07:004:0083; визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки від 30 квітня 2014 року, укладений
між ПСП «Агрофірма «Привілля» в особі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, строком на 5 років,
земельна ділянка №424, кадастровий
№:07:004:0083.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід скасувати з підстав,
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним
вимогам не відповідає.

Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду
землі», договір оренди землі
припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України
«Про оренду землі», після закінчення
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки відповідно до умов
договору, має за інших рівних умов
переважне право на поновлення
договору.

У разі поновлення договору оренди
землі на новий строк його умови можуть
бути змінені за згодою сторін.

У разі, якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди, то за відсутності письмових
заперечень орендодавця протягом
одного місяця після закінчення строку
договору він підлягає поновленню на
той самий строк і на тих самих умовах,
які були передбачені договором.
Письмове заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

Судом встановлено, що спірна земельна
ділянка перебувала у користуванні СФГ
«Красний Яр» з 10 cічня 2008 року на
підставі договору оренди з ОСОБА_3
строком на 6 років.( а.с 11)

10 січня 2012 року між сторонами було
поновлено договір оренди спірної
земельної ділянки за яким встановлений
інший розмір орендної плати, строком на
шість років. ( а.с. 15 - 18)

Сторонами не оспорюється,
підтверджується відомістю та довідкою
про доходи ОСОБА_3 , що вона з 2008 року по
січень 2014 року включно отримувала
орендну плату від СФГ «Красний Яр». ( а.
с. 20, 31)

Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792
ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оренду землі», оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Як убачається із п. 8 зазначеного
договоріу оренди від 10 січня 2012 року,
договір укладено на 6 років. Сторонами
була досягнута згода з усіх істотних
умов договору, зокрема строку його дії
та розміру орендної плати.

Волевиявлення є важливим чинником, без
якого неможливе вчинення правочину, що
узгоджується з свободою договору,
встановленою ст. 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення
договору учасник правочину виявляє в
момент досягнення згоди з усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа, в якому
фіксуються правові наслідки.

Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто,
елементом зовнішнім щодо договору.

Прохання учасника правочину не
здійснювати реєстрацію договору
оренди земельної ділянки,
волевиявлення на укладення якого він
виявив у момент досягнення згоди з усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа, не є
підставою для визнання договору
недійсним у порядку, визначеному ч. 3 ст.
203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Аналогічна правова позиція зазначена
Верховним Судом України у справі № 6 - 118
цс 13 від 25. 12. 2013 року, в Постановах
Верховного Суду України від 18 грудня 2013
року № 6 - 1127 цс 13 та від 19 лютого 2014 року
№6 - 162 цс 13, які згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК
України є обов'язковими для судів
України, які зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність до
його рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що
ОСОБА_3 звернулася до голови СФГ
«Красний ЯР» та до Троїцького
відділення Держкомзему у Луганській
області про повернення земельної
ділянки і не проведення реєстрації
договору оренди земельної ділянки від
10. 01. 2012 року лише 28. 03. 2014 року, тобто, з
порушенням вимог ст. 33 Закону України
«Про оренду землі», яка передбачає
місячний строк для звернення з
подібною заявою після спливу дії
договору оренди земельної ділянки від
10. 01. 2008 року, і після укладення нового
договору оренди земельної ділянки від
10. 01. 2012 року між ОСОБА_3 та СФГ «Красний
Яр». ( а.с. 22 - 24),

З урахуванням наведеного, договір
оренди земельної ділянки від 10. 01. 2012
року є укладеним з моменту його
підписання сторонами.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

При державної реєстрації договір
набуває чинності (юридичної сили),
укладання якого вже відбулося і така
реєстрація не може змінювати моменту
укладання договору.

Отже, вказаний договір є укладеним, а не
дійсним, як на те посилається позивач.

Оцінюючи встановлені у справі
обставини, на які сторони посилались,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, судова колегія
виходить з доведеності, що укладений
між сторонами договір оренди земельної
ділянки ґрунтується на волевиявленні
сторін, зміст договору не суперечить
нормам чинного цивільного та
земельного законодавства, містить всі
істотні умови, визначені статтею 15
Закону України «Про оренду землі».

Крім того, ОСОБА_3 не оспорювала договір
оренди від 10. 01. 2012 р. і не ставила
питання про визнання вказаного
договору недійсним.

З урахуванням наведеного, договір
оренди земельної ділянки від 10. 01. 2012 р.
слід вважати укладеним.

Щодо вимог позивача про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки від 01 березня 2014 року між ПСП
«Агрофірма «Привілля» та ОСОБА_3, то
судова колегія вважає за необхідне
вказані вимоги задовольнити.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться у п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені ст. 203 ЦК України, саме на
момент вчинення правочину.

Зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства а
також моральним засадам суспільства
згідно до ч.1 ст. 203 ЦК України.

Укладений договір визнається
недійсним на підставі ст. 215 ЦК України
при недодержанні сторонами вимог,
встановлених ч.ч.1-3,5-6 ст. 203 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Договір оренди земельної ділянки
від 01 березня 2014 року, укладений між
ОСОБА_3 та приватним
сільськогосподарським підприємством
«Агрофірма Привілля», суперечить
вимогам ст.. 1, 3, 5, 6, 15 Закону України
«Про оренду землі», оскільки на час
укладання цього договору спірна
земельна ділянка не була вільною, нею
користувалось СФГ «Красний ЯР», та
ОСОБА_3 за 2012, 2013 роки отримувала
орендну плату, зокрема, за січень 2014
року отримала від господарства у
якості оплати 1000 грн.

Про те, що земельна ділянка не була
вільною також свідчить п. 7. 3 договору
оренди земельної ділянки, укладений
між ОСОБА_3 та ПСП «Агрофірма Привілля»,
за змістом якого передбачені інші
умови передачі земельної ділянки в
оренду - а саме, після збору врожаю
землекористувачем. ( а.с. 35)

З урахуванням наведеного, договір
оренди від 01. 03. 2914 року слід визнати
недійсним.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч 1 ст. 309, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш А Л А:

Апеляційну скаргу голови
селянського фермерського господарства
«Красний Яр» Поталенка Олега
Сергійовича - задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного
суду Луганської області від 07 липня 2014
року - скасувати.

Визнати договір оренди земельної
ділянки №424, кадастровий №:07:004:0083,
від 10 січня 2012 року, між СФГ «Красний
Яр» та ОСОБА_3 - укладеним.

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки №424, кадастровий
№:07:004:0083, укладений 01 березня 2014
року між ОСОБА_3 та приватним
сільськогосподарським підприємством
«Агрофірма Привілля».

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: