Справа № 361/1635/14-ц Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/6101/14 Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 29
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2014 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Лащенка
В.Д.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційними скаргами
представника Броварської міжрайонної
прокуратури Київської області та
представника Головного управління
державної казначейської служби
України у Київській області на заочне
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 16 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області, третя особа: Державна
казначейська служба України про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового
слідства,-

встановила:

у березні 2014 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
20 січня 2006 року слідчим відділом
податкової міліції Державної
податкової адміністрації у Київській
області (далі - СВ ПМ ДПА в Київській
області) була порушена кримінальна
справа № 30-1000 за фактом ухилення від
сплати податків службовими особами
сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства (далі - СВАТ)
«Агрокомбінат «Калита» с.м.т. Калита
Броварського району Київської області
за ознаками складу злочину,
передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

В ході розслідування цієї кримінальної
справи 20 та 24 липня 2006 року СВ ПМ ДПА в
Київській області було порушено
кримінальні справи стосовно неї, як
головного бухгалтера СВАТ
«Агрокомбаната «Калита», за ознаками
злочинів, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.366
КК України.

Також, 29 вересня 2006 року вказана
кримінальна справа була закрита
прокуратурою Київської області із-за
відсутності в її діях складу злочину,
але 30 жовтня 2006 року її було скасовано
Генеральною прокуратурою України.

У подальшому, 30 грудня 2006 р., 26 квітня і 31
травня 2007 р. вказана кримінальна справа
стосовно неї знову закривалась з
підстав відсутності в її діях складу
злочинів, однак прийняті рішення
скасовувались Генеральною
прокуратурою України та прокуратурою
Київської області.

16 липня 2007 року слідчим управлінням ДПА
України кримінальну справу передано
для подальшого провадження досудового
слідства до слідчого відділу ПМ ДПІ у
Деснянському районі м. Києва, яким 15
квітня 2008 р., 25 лютого і 03 квітня 2010 р., 27
травня і 22 грудня 2011 р. справа
направлялась до суду з обвинувальним
висновком, але поверталась для
проведення додаткового розслідування
судом чотири рази і один раз
прокуратурою Деснянського району м.
Києва.

Також, 28 липня 2009 року Броварським
міськрайонним судом її було
виправдано, але ухвалою апеляційного
суду Київської області від 28.10.2009 року
виправдувальний вирок було скасовано,
а справу повернуто до прокуратури для
проведення додаткового розслідування.

Востаннє, ухвалою Броварського
міськрайонного суду від 25 січня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 21 березня 2012 року, вказану
кримінальну справу направлено для
додаткового розслідування прокурору
Деснянського району м. Києва, а в
подальшому справа була передана для
розслідування до СВ ПМ Броварської
ОДПІ Київської області.

01 жовтня 2012 року старшим слідчим СВ ПМ
Броварської ОДПІ Київської області за
результатами додаткового
розслідування кримінальну справу
відносно неї закрито на підставі п.2 ст.6
КПК України - за відсутністю в її діях
складу злочинів, передбачених ч.3 ст.212,
ч.1 і 2 ст.366 КК України, скасовано
запобіжний захід - підписку про невиїзд
та знято арешт з майна.

Позивач зазначив, що внаслідок
незаконного притягнення її до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу - підписки про невиїзд,
незаконного накладення арешту на майно
та незаконного перебування під
слідством і судом протягом більше 74
місяців їй завдано моральну шкоду в
розмірі 180 191,60 гривень, яка полягає у
порушенні нормальних життєвих
зв»язків, погіршенні можливостей
реалізації своїх звичок і бажань,
погіршенні відносин з оточуючими
людьми, що призвело до необхідності
прикладати додаткових зусиль для
організації свого життя.

Позивач просила стягнути на її користь
за рахунок коштів Державного
Казначейства України моральну шкоду в
сумі 180191,60 грн. та 47 100 гривень,
сплачених нею за надання юридичної
допомоги.

Заочним рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 16 травня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 180 264 гривні та
47 100 гривень за надання юридичної
допомоги, а всього 227 364 гривні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
представник Броварської міжрайонної
прокуратури Київської області подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що рішення незаконне та таке, що
ухвалене з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просив скасувати заочне рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 16 травня 2014 року,
яким відмовити в задоволенні позову.

Також, не погоджуючись із вказаним
рішенням представник Головного
управління державної казначейської
служби України у Київській області
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що рішення що
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просив скасувати заочне рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 16 травня 2014 року,
яким відмовити в задоволенні позову та
з метою недопущення необґрунтованих
витрат коштів державного бюджету
України зупинити виконання заочного
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 16 травня 2014
року.

Колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 20 січня 2006 року
слідчим відділом податкової міліції
Державної податкової адміністрації у
Київській області порушено
кримінальну справу №30-1000 за фактом
ухилення від сплати податків
службовими особами
сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства «Агрокомбінат
«Калита» за ознаками складу злочину,
передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Також 20 та 24 липня 2006 року СВ ПМ ДПА в
Київській області порушено
кримінальні справи стосовно ОСОБА_1, за
ознаками злочинів, передбачених ч.3
ст.212, ч.2 ст.366 КК України.

Встановлено, що 31 липня 2006 року
позивачці пред»явлено обвинувачення у
скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.212,
ч.2 ст.366 КК України, обрано запобіжний
захід - підписку про невиїзд та
накладено арешт на майно.

Також судом встановлено, що 29 вересня
2006 року вказана кримінальна справа
була закрита прокуратурою Київської
області за відсутністю в діях позивача
складу злочину, але 30 жовтня 2006 року її
було скасовано Генеральною
прокуратурою України.

У подальшому, а саме: 30 грудня 2006 року, 26
квітня і 31 травня 2007 року вказана
кримінальна справа стосовно ОСОБА_1
знову закривалась з підстав
відсутності в її діях складу злочинів,
однак прийняті рішення скасовувались
Генеральною прокуратурою України та
прокуратурою Київської області.

16 липня 2007 року слідчим управлінням ДПА
України кримінальну справу передано
для подальшого провадження досудового
слідства до слідчого відділу ПМ ДПІ у
Деснянському районі м. Києва, яким
справа направлялась до суду з
обвинувальним висновком 15 квітня 2008
року, 25 лютого і 03 квітня 2010 року, 27
травня і 22 грудня 2011 року, але
поверталась для проведення
додаткового розслідування судом
чотири рази і один раз прокуратурою
Деснянського району м. Києва.

Вироком Броварського міськрайонного
суду Київської області від 28 липня 2009
року ОСОБА_1 було виправдано за
відсутністю в її діях складу злочинів,
передбачених ч.3 ст.212, ч.1 і 2 ст.366 КК
України.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 28 жовтня 2009 року
виправдувальний вирок було скасовано,
а справу повернуто до прокуратури для
проведення додаткового розслідування.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 25 січня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 21 березня 2012 року, вказану
кримінальну справу направлено для
додаткового розслідування прокурору
Деснянського району м. Києва, а в
подальшому справа була передана для
розслідування до СВ ПМ Броварської
ОДПІ Київської області.

01 жовтня 2012 року старшим слідчим СВ ПМ
Броварської ОДПІ Київської області за
результатами додаткового
розслідування винесено постанову про
закриття кримінальної справи відносно
ОСОБА_1 на підставі п.2 ст.6 КПК України -
за відсутністю в її діях складу
злочинів, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 і 2
ст.366 КК України, скасовано запобіжний
захід - підписку про невиїзд та знято
арешт з майна.

Згідно з ч.1,2 та 7 статті 1176 ЦК України,
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої
фізичній особі незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом. Порядок
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, встановлюється законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.1 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»,
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення (у попередній редакції -
незаконного притягнення як
обвинуваченого), незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян.

Також ч.2 ст.1 зазначеного Закону
України встановлено, що у випадках,
зазначених у частині першій цієї
статті, завдана шкода відшкодовується
в повному обсязі незалежно від вини
посадових осіб органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 зазначеного
Закону України, право на відшкодування
шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, виникає у
випадку закриття кримінального
провадження за відсутністю події
кримінального правопорушення,
відсутністю у діянні складу
кримінального правопорушення або не
встановленням достатніх доказів для
доведення винуватості особи у суді і
вичерпанням можливостей їх отримати.

Крім цього ст.4 даного Закону України
встановлено, що відшкодування шкоди у
випадках, передбачених пунктами 1,3, 4 і 5
статті 3 цього Закону, провадиться за
рахунок коштів державного бюджету.
Відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв»язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Моральною
шкодою визнаються страждання,
заподіяні громадянинові внаслідок
фізичного та психічного впливу, що
призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Також п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади АР
Крим, органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала, якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт.

У відповідності до ч.2 та 3 ст.13
зазначеного Закону України, розмір
моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним
законодавством. Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом проводиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31 березня 1995 року із
змінами від 25.05.2001 року та 27.02.2009 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз»яснено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров»я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати чи
неоподатковуваним мінімумом доходів
громадян, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру
мінімальної заробітної плати чи
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, що діють на час розгляду
справи.

З огляду на наведене та враховуючи, що
позивач незаконно перебувала під
слідством та судом з 24.07.2006 року по
01.10.2012 року, тобто понад 74 місяці, суд
вірно зазначив, що їй заподіяна
моральна шкода, яка полягає у душевних
та психічних стражданнях, яких вона
зазнала внаслідок незаконних дій
органів досудового розслідування, що
призвело до погіршення можливостей
реалізації своїх звичок і бажань,
погіршення відносин з оточуючими
людьми, порушення нормальних життєвих
зв'язків та вимагає від неї додаткових
зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, виходячи із засад
розумності, поміркованості і
справедливості, враховуючи характер,
обсяг, глибину та тривалість моральних
страждань позивача, тяжкість вимушених
змін в її життєвих і виробничих
стосунках, зниження ділової репутації,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану, суд
першої інстанції, з висновками якого
погоджується апеляційна інстанції,
правильно визначив розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі 180
264 гривні, виходячи з наступного
розрахунку: два мінімальних розміри
заробітної плати, що діють на час
розгляду справи, за кожен місяць
перебування під слідством та судом (1218
х 2 х 74 міс. = 180 264).

Судом першої інстанції
задоволені позовні вимоги про
стягнення 47 100 гривень, сплачених
позивачем за надання юридичної
допомоги.

Проте з таким висновком не можливо
погодитися виходячи із наступного.

Судом першої залишені поза увагою
вимоги ст.12 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду» та вимоги
п.п.11-13 Положення про застосування
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду»
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України, Генеральної
прокуратури України та Міністерства
фінансів України від 04 березня 1996 року
№ 6/5/3/41 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 06 березня
1996 року за №106/1131, відповідно до яких
розмір відшкодування шкоди, зазначеної
в п.п.1,3,4 ст.3 цього закону, залежно від
того, який орган проводив слідчі дії, в
місячний термін з дня звернення
громадянина визначає відповідний
орган досудового слідства, про що
виносить постанову і у разі незгоди з
постановою громадянин може оскаржити
її до суду.

Із матеріалів справи та пояснень
позивачки вбачається, що позивачка не
зверталися у встановлений законом
термін до органу, який проводив слідчі
дії, з заявою про відшкодування витрат,
які вона понесла у зв»язку з наданням
їй юридичної допомоги.

Враховуючи вище викладене колегія
суддів вважає, що заочне рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовної вимоги про
стягнення витрат за надання юридичної
допомоги в сумі 47 100 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції
ухвалене з дотриманням норм
процесуального та матеріального права
і підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційні скарги представника
Броварської міжрайонної прокуратури
Київської області та представника
Головного управління державної
казначейської служби України у
Київській області задовольнити
частково.

Заочне рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 16 травня 2014 року в частині
стягнення витрат за надання юридичної
допомоги в сумі 47 100 гривень скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні даної позовної
вимоги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді