Справа № 182/6835/14-ц
Провадження № 2/0182/3633/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.11.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:
Троян Н.А.

при секретарі:
Смиковій Ю.В.

за участю представника позивача:
Штін О.В.

відповідача:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.08.2014 року звернувся до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на
наступні обставини.

16.12.2005 року між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір № б/н (далі - Договір), згідно з
умовами якого відповідач 16.12.2005 року
отримав кредит у розмірі 6600 грн. 00 коп. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк
керується п.3.2., п.3.3. Умов та Правил
надання банківських послуг, де
зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що
кредитний ліміт встановлюється за
рішенням Банку, і Клієнт дає право
Банку в будь-який момент змінити
(зменшити або збільшити) кредитний
ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і
безумовною згодою Позичальника щодо
прийняття будь-якого розміру
Кредитного ліміту, встановленого
Банком, відповідно до п.3.3. Умов та
Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою та Тарифами Банку, які
викладені на банківському сайті
http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та
Банком Договір, що підтверджується
підписом у заяві.

У порушення ст.ст. 526,527,530 ЦК України та
умов Договору відповідач зобов'язання
за вказаним Договором належним чином
не виконав.

Станом на 30.06.2014 року заборгованість
відповідача за Договором склала 5890 грн.
98 коп., яка складається з наступного:

-заборгованість за кредитом - 1220 грн. 54
коп.

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 4670 грн. 44 коп.

Оскільки судовим наказом від 25.12.2008
року з відповідача стягнуто на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 488 коп. 14 коп., то ця
сума віднімається від зазначених сум і
становить 4402 грн. 84 коп.

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.
00 коп.

- штраф (процентна складова) - 220
грн. 14 коп.

Просить стягнути з відповідача
заборгованість за Договором у розмірі
5122 грн. 98 коп. та понесені ним судові
витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, на їх задоволенні
наполягала.

Відповідач позовні вимоги не визнав і
пояснив, що боргу перед позивачем у
нього не має. Кредит погашався із
заробітної плати через бухгалтерію
підприємства, де він працював. Потім
він здав картку банку і ніяких
претензій до нього не було. Йому
незрозуміло чому позивач 9 років не
повідомляв йому про начебто існуючий
борг. Просив застосувати строки
позовної давності.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

В судовому засіданні встановлено, що
16.12.2005 року між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір № б/н, згідно з умовами якого
відповідач 16.12.2005 року отримав кредит у
розмірі 6600 грн. 00 коп. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом (а.с.10).

Як вбачається з Заяви від 16.12.2005 року,
Банк оформив відповідачу кредитну
картку № НОМЕР_1, валюта - гривня, тип
кредитного ліміту - фінансовий
фіксований, сума кредитного ліміту - 6600
грн. 00 коп., базова процента ставка - 3 %
на місяць з розрахунку 360 днів у році.
Строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії картки. Порядок погашення
заборгованості - щомісячними платежами
в розмірі 7 % від суми заборгованості.
Погашення заборгованості по
Кредитного ліміту може здійснюватись
як шляхом внесення коштів на карту
Клієнтом, так і списанням Банком коштів
з Дебетової картки (а.с.10,10 на звороті).

Як пояснила в судовому засіданні
представник позивача, останній платіж
відповідачем було здійснено 26.06.2008
року. Ці обставини підтверджуються і
розрахунком заборгованості (а.с.7 на
звороті).

Позивач звернувся до суду з заявою про
видачу судового наказу і судовим
наказом від 25.12.2008 року з відповідача на
користь позивача було стягнуто 1 488 грн.
14 коп.(а.с.6).

Після цього до суду позивач звернувся
тільки 29.08.2014 року (а.с.2).

Як пояснив в судовому засіданні
відповідач, кредитну картку він здав до
банку, отримав довідку про відсутність
заборгованості, але з того часу пройшло
багато часу і довідка не збереглася.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що строк дії карток
- 3 роки.

Оскільки, у разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа, то виходячи з вище
викладеного, на час звернення позивача
до суду сплили строки позовної
давності.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Твердження представника позивача про
те, що позовна давність не сплинула,
оскільки строк договору не закінчився
та відповідно до п.9.12 Умов, Договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання, а якщо протягом цього
строку жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же строк, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки не
ґрунтується на умовах договору та
обставинах справи. З умов договору не
вбачається, що строк дії картки
відповідає строку дії договору, а з
пояснень представника позивача
встановлено, що строк дії картки - 3
роки. На підставі наведеного, суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити у зв"язку зі
спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215,218,224-226 ЦПК
України, ст.ст.257,267
526,610-612,625,629,1048-1050,1054,1056-1 ЦК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. А. Троян