Справа № 355/819/14-ц Головуючий у І
інстанції Коваленко К.В.Провадження №
22-ц/780/5031/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П.,

при секретарі Петленко І. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приват Банк" на рішення
Баришівського районного суду
Київської області від 03 липня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

встановила:

У травні 2014 року ПАТ Комерційний банк
«Приват Банк» звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Свої вимоги мотивував тим, що у 12
вересня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30.00 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем умов договору, станом на 30
квітня 2014 року ОСОБА_1 має
заборгованість - 24648.07 грн., яка
складається з наступного:

- 4954.32 грн, - заборгованість за
кредитом;

- 14806.94 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 3475.00 грн. - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;

а також штрафи відповідно до умов
кредитного договору:

- 250.00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 1161.81 грн. - штраф (процентна
складова).

Враховуючи викладене позивач просив
стягнути з відповідача дану
заборгованість.

Рішенням Баришівського районного суду
Київської області від 03
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким заяву задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення є, зокрема,
неповне з"ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, а також неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності, тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих відносин.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами по справі було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
ОСОБА_1 12 вересня 2007 року отримав кредит
в розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Разом з тим суду не було
надано доказів, що відповідач отримав
кредитну картку, ПІН-код до неї та який
строк дії картки.

Застосувавши вимоги ст. 256 ЦК України,
суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що строк пред'явлення
вимоги закінчився 12 вересня 2010 року, а
позивач звернувся до суду тільки 20
травня 2014 року, пропустивши строк
позовної давності.

З таким висновком суду апеляційний суд
не може погодитися, оскільки судом
неправильно застосовані норми
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.. 1054 Цивільним
кодексом за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Згідно частини
другої цієї статті до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави.

Статтею 1046 параграфа 1 передбачено, що
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до наданої банком заяви,
умов та правил надання банківських
послуг, вбачається, що відповідач
погодився щодо прийняття кредитного
ліміту в сумі 5000 грн. Доказів того, що
банком відповідачу була видана
кредитна картка та ПІН-код до неї суду
не було надано. Відповідач заперечує
факт отримання ним картки банку та
коштів у вигляді кредитного ліміту.

Апеляційним судом було запропоновано
представнику банку надати докази
передачі відповідачу грошей або
картки, за допомогою якої він міг
використати кошти, проте таких доказів
суду не було надано.

Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки банком не були надані докази
надання відповідачу коштів у кредит,
вимоги про стягнення вказаного
кредиту, відсотків за користування
коштами та штрафу за порушення
зобов'язання, задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Така підстава для відмови в позові
застосовується, якщо позов є
обґрунтований і позовні вимоги
доведені.

За таких обставин рішення суду про
відмову в позові з підстав спливу
позовної давності необхідно скасувати
і відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
в позові відмовити з підстав
недоведеності позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приват Банк» задовольнити
частково.

Рішення Баришівського районного суду
Київської області від 03 липня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк «Приват Банк» у
позові до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді