Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6322/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

31 жовтня 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про зменшення розміру
заборгованості по аліментам, третя
особа - Київський відділ державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 06 жовтня 2014 року
звернувся в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів.

Посилався на те, що відповідно до
рішення суду зобов'язаний до сплати
аліментів на користь відповідача
ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку.

Вказував, що протягом тривалого часу
аліменти не сплачував, станом на 29
серпня 2014 року має заборгованість по
сплаті аліментів згідно розрахунку
державного виконавця в розмірі 23206,09
грн. та у зв'язку з чим відповідачу за
період з 01 червня 2011 року по 30 червня 2014
року Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Октябрської районної в м.
Полтаві ради було виплачено тимчасову
допомогу на утримання дитини в сумі
12922,50 грн.

Також зазначав, що на вимогу Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної в м. Полтаві ради сплатив на
користь держави розмір виплачених
відповідачу коштів тимчасової
допомоги в сумі 12922,50 грн.

Вважає, що розмір заборгованості по
аліментах має бути зменшений на суму
отриманої позивачем тимчасової
допомоги.

В поданій до суду позовній заяві
позивач ОСОБА_1 просив суд зменшити
розмір його заборгованості по
аліментах на користь відповідача
ОСОБА_3 на сплачену суму тимчасової
допомоги в розмірі 12922,50 грн. та
визначити розмір заборгованості по
аліментах станом на 29.08.2014 року в сумі
10283,59 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник повністю підтримали
подану до суду позовну заяву.
Посилалися на те, що заборгованість по
аліментам виникла у зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем позивача та
незадовільним станом його здоров'я.

Відповідач в судовому засіданні щодо
задоволення позовних вимог
заперечувала.

Київський відділ державної виконавчої
служби Полтавського міського
управління юстиції в судове засідання
своїх представників не направив, подав
заяву з проханням розглядати справу
без участі представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, відповідача,
дослідивши зібрані в справі докази,
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також встановлено, що згідно з судовим
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 06.04.1999 року по справі № А-65
позивач ОСОБА_1 зобов'язаний до сплати
аліментів на користь відповідача
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку.

Як встановлено судом, рішення про
стягнення аліментів з відповідача на
користь позивача знаходиться на
примусовому виконанні в органах
Державної виконавчої служби. Станом на
29 серпня 2014 року згідно з розрахунком
державного виконавця розмір
заборгованості по аліментам складає
23206 грн.

Дослідженими в справі доказами також
встановлено, що Управління праці та
соціального захисту населення
Октябрської районної в м. Полтаві ради
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 22.02.2006 року № 189
відповідачу ОСОБА_3 за період з 01
червня 2011 року по 30 червня 2014 року
призначило та виплатило тимчасову
державну допомогу дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів.

Загальна сума виплаченої відповідачу
ОСОБА_3 допомоги склала 12922,50 грн.

Відповідно до норм ст. 181 СК України
сума наданої відповідачу ОСОБА_3
тимчасової допомоги була повернута
позивачем ОСОБА_1 до Державного
бюджету України.

Звертаючись до суду з даним позовом та
на власний розсуд обираючи спосіб
захисту своїх прав, позивач ОСОБА_1
просить суд зменшити розмір його
заборгованості по аліментам.

Разом з тим, можливість повного або
часткового звільнення від
заборгованості по аліментам, в
залежності від обставин, що зумовили
виникнення заборгованості,
передбачено ст. 197 СК України.

Відповідно до ст. 197 СК України за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.
Суд може звільнити платника аліментів
від сплати заборгованості, якщо буде
встановлено, що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Зі змісту даної норми вбачається, що
підставами для зменшення
заборгованості по аліментам можуть
бути:

- тяжка хвороба або інша обставина,
що має істотне значення, в результаті
яких виникла заборгованість;

- виникнення заборгованість
внаслідок непред'явлення без поважної
причини виконавчого листа до виконання
особою, на користь якої присуджено
аліменти.

Судом встановлено та не заперечувалося
позивачем, що виконавчий лист про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ь ОСОБА_3 було своєчасно
пред'явлено до виконання до органів
Державної виконавчої служби України,
а заборгованість по аліментам виникла
у зв'язку з ухиленням позивача від їх
сплати.

За нормами ст. ст. 10, 11, 31 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд розглядає справи в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Дослідженими в справі доказами
встановлено, що заборгованість по
аліментам у відповідача ОСОБА_1
виникла за тривалий період, станом на
17.02.2011 року заборгованість складала
8544,59 грн., а станом на 29.08.2014 року - 23206,09
грн.

При цьому будь-які підстави вважати, що
заборгованість виникла у зв'язку з
тяжкою хворобою, дослідженими в
справі доказами не встановлено.

Натомість, як встановлено судом,
позивач є працездатною особою, група
інвалідності йому не була встановлена.

Перебування позивача ОСОБА_1 з 29.10.2010
року на «Д» обліку жодним чином не
оцінюється судом як тяжка хвороба, що
дає підстави для звільнення від сплати
заборгованості по аліментам.

Дослідженими в справі доказами не
встановлено також будь-яких інших
істотних обставин, які б в силу норм ст.
197 СК України давали суду підстави для
звільнення особи частково від
заборгованості по аліментам.

Посилання позивача на те, що розмір
заборгованості по аліментам має бути
зменшений на суму отриманої позивачем
тимчасової допомоги, не заслуговує на
увагу.

Згідно ч. 8, ч.9 ст. 181 Сімейного кодексу
України якщо місце проживання чи
перебування батьків невідоме, або вони
ухиляються від сплати аліментів, або не
мають можливості утримувати дитину,
дитині призначається тимчасова
державна допомога, яка не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Виплата тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги визначається
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, норми ст. 184 СК України
спрямовані на державну охорону
дитинства. Утримання дитини являється,
насамперед, обов'язком її батьків.
Держава несе субсидіарний (додатковий)
обов'язок щодо надання дитині
матеріального забезпечення, який може
виконуватися різними способами. Одним
із таких способів є призначення
тимчасової державної матеріальної
допомоги дитині у випадках, коли місце
проживання або перебування її батьків
невідоме, або вони ухиляються від
сплати аліментів, або не мають
можливості утримувати дитину.

Надання такої тимчасової допомоги
жодним чином не позбавляє батьків від
їх обов'язку по сплаті аліментів.

Тому внаслідок отримання ОСОБА_3
тимчасової допомоги , позивач ОСОБА_1
жодним чином не звільняється від
обов'язку по сплаті аліментів.

А погашення позивачем ОСОБА_1 до
Державного бюджету України розміру
виплаченої допомоги не оцінюється
судом як істотна обставина, що дає
підстави для зменшення розміру
заборгованості позивача по аліментам
на користь відповідача ОСОБА_3

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними та не підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у
зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 понесені ним
судові витрати не підлягають йому
відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про зменшення розміру
заборгованості по аліментам відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий /підпис/
Н.Л.Яковенко

31.10.2014