Єдиний унікальний номер 205/5653/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді Остапенко
Н.Г.

при секретарі Шевцовій
М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№25» Дніпропетровської міської ради
про зобов'язання усунути перешкоди в
користуванні житловим приміщенням -
квартирою та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 04 липня 2013 року звернулися до
Ленінського районного суду з позовом
до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційне
підприємство №25» Дніпропетровської
міської ради про зобов'язання усунути
перешкоди в користуванні житловим
приміщенням - квартирою та вселення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказавши, що з 04 квітня 2000 року ОСОБА_1
була зареєстрована в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

20 серпня 2001 року на підставі рішення
Виконавчого комітету Ленінської
районної ради м. Дніпропетровська №190
від 20.07.2001 року, на склад сім*ї: ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, було видно
ордер №74/1 серії П 01 на житлове
приміщення, розташоване за
адресою:АДРЕСА_1. Зазначена квартира не
є приватизованою та не перебуває у
приватній власності.

З 03 квітня 2007 року ОСОБА_2, був
зареєстрований в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

З 15 травня 2007 року ОСОБА_3 був
зареєстрований в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

17 листопада 2012 року ОСОБА_4 вчинив
сварку, в результаті якої ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вимушені були покинути спірну
квартиру . ОСОБА_4 до зазначеної
квартири позивачів не пускає, у зв'язку
з чим вони позбавлені можливості
користуватися квартирою, речами, які
там знаходяться.

В цей день ОСОБА_1. звернулася до
Ленінського РВ Дніпропетровського МУ
УМВС України в Дніпропетровській
області з заявою щодо неправомірних
дій з боку ОСОБА_4

30 березня 2013 року ОСОБА_4 повідомив
ОСОБА_1, що змінив замок на вхідних
дверях і в квартиру її не пустить. Цього
ж дня ОСОБА_1 , потрапити до спірної
квартири не змогла, оскільки було
змінено замок на вхідних дверях
квартири.

30 травня 2013 року комісією у складі
представника комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство №25» Дніпропетровської
міської ради та мешканців будинку було
складено акт, відповідно до якого
зазначено, що при перевірці вхідних
дверей до квартири АДРЕСА_1
встановлено, що ОСОБА_1 до зазначеної
квартири зайти не може, тому що один із
замків замінено та він не
відкривається.

Посилаючись на викладені обставини,
просили суд, зобов'язати ОСОБА_4 усунути
перешкоди в користуванні ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим приміщенням -
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_4 ключів
від зазначеної квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3; вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в житлове приміщення - квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та
стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити.

В судове засідання позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 не з'явилися, надали до суду
заяви про розгляд справи у їх
відсутність/а.с.33,34/

В судовому засіданні ОСОБА_4 позовні
вимоги не визнав в повному обсязі,
заперечував проти їх задоволення.

В судове засідання представник
третьої особи - Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство №25» Дніпропетровської
міської ради не з'явився. Про день місце
та час розгляду справи сповіщений
належним чином. . Про причини своєї
неявки суд не повідомив, письмових заяв
не надходило.

Суд, заслухавши учасників
судового процесу, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволення з наступних
підстав.

В ході судового розгляду
встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 згідно ордеру від 20.08.2001 року
була надана в користування ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3./а.с.11/.
Відповідач є основним наймачем цієї
квартири, ОСОБА_1 колишнім членом сім*ї
наймача, оскільки шлюб між сторонами
було розірвано рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
25.09.2013 року./а.с.46/. Позивачі та
відповідач зареєстровані за адресою
спірної квартири та мають рівні права
щодо її користування./а.с.9/

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 31 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -
Комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство №25 м. Дніпропетровська,
Ленінський РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області про
визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщенням,
зобов'язання вчинити дії, в задоволенні
позову відмовлено./а.с.88-90/

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 квітня
2014 року, рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2014
року - залишено без змін./а.с.91/

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі , що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа , щодо
якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають у спірному
житловому приміщенні з грудня 2012 року,
а ОСОБА_1 з березня 2013 року.

Навесні 2013 року відповідач ОСОБА_4
змінив вхідні замки у спірну квартиру,
що підтверджується актом від 30 травня
2013 року , складеним в тому числі й за
участю сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7 /а.с.109/

Право на житло гарантоване людині
статтями 47, 48 Конституції України. Так,
ч. 3 ст. 47 Конституції проголошує, що
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону та за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 Житлового кодексу
України громадяни мають право на
одержання у безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду або в
будинках житлово-будівельних
кооперативів.

Відповідно до ст.58 Житлового
кодексу України на підставі рішення
про надання жилого приміщення в
будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на
вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст.64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині
другій цієї статті, перестали бути
членами сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст.65 ЖК України
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
встановлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Як встановлено судом, позивачі
вселилась в спірну кімнату на підставі
відповідного ордеру, тобто у
передбаченому ст.58 ЖК України порядку,
останні постійно проживала та були
зареєстровані в спірній в квартирі, а
тому у відповідності до ст.65 ЖК України
набули права користування спірною
квартирою.

В добровільному порядку з
квартири позивачі не виселялись, а дії
відповідача щодо зміни замків на
вхідних дверях, свідчить про наявність
порушених прав позивачів на вільне
користування житловим приміщенням.

Враховуючи зазначені вище
обставин та положення закону, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню, а отже слід усунути
перешкоди в користуванні житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1
шляхом передачі ОСОБА_4 ключів від
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 та вселивши останніх в
зазначену квартиру.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачів також
слід стягнути судові витрати в розмірі
229 грн. 40 коп.

. На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.9,58,64,65,109 ЖК України,
ст.ст.10,11,27,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне
підприємство №25» Дніпропетровської
міської ради про зобов'язання усунути
перешкоди в користуванні житловим
приміщенням - квартирою та вселення -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом
передачі ОСОБА_4 ключів від квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати у
розмірі 229 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н.Г. Остапенко