Справа № 283/830/14-ц
провадження №2/283/337/2014
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2014 року

Малинський районний суд Житомирської
області в складі: під головуванням
судді Ярмоленка В.В., при секретарі Пух
Н.М., розглянувши на відкритому
судовому засіданні в м. Малині цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за заповітом та
визнання права власності на 4/6 частин
житлового будинку, -

встановив:

В березні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, вимогами
якого просила визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 14 жовтня
2008 року нотаріусом Малинської
державної нотаріальної контори на ім'я
ОСОБА_2, в частині належності їй як
спадкоємцеві 1/6 частини житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. Просила визнати за нею право
власності на 4/6 частини житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом
першої черги, яка прийняла спадщину
після смерті свого чоловіка ОСОБА_5.

В судовому засіданні вона та її
представник ОСОБА_6 зазначали, що після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Малині
чоловіка позивача ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на все належне йому майно,
зокрема право на 1/3 частину житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, що за життя належало його
матері ОСОБА_7.

ОСОБА_7 померла в 1995 році,
залишивши заповіт на належний їй
будинок на ім'я онуки ОСОБА_2

14 жовтня 2008 року нотаріусом
Малинської державної нотаріальної
контори на підставі заповіту,
посвідченого 05 серпня 1988 року видане
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом ОСОБА_2 на 1/3 частку
спадкового майна ОСОБА_7, що
складається із житлового будинку з
господарськими будівлями за АДРЕСА_1,
із відміткою, що свідоцтво про право на
спадщину на 2/3 частки не видано.

Вважає, що дане свідоцтво є
частково недійсним, оскільки ОСОБА_7
належало лише ? частка в будинку
АДРЕСА_1. Згідно технічного паспорту,
рік побудови будинку - до 1941 року.
Вулиця Городищанська утворилася після
того, як с. Городище було включене в
міську смугу згідно рішення виконкому
Малинської міської ради №175 від 14.05.1975
року, а до цього воно входило до складу
Українківської сільської ради. Згідно
записів по господарської книги за1967-1969
роки до складу колгоспного двору , в
якому головою двору була ОСОБА_7
входили її син ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_1
(позивачем по справі) та двома дітьми. В
1969 році ОСОБА_5 з сім'єю вибув в інше
господарство шляхом поділу
колгоспного двору матері (в тому числі
й будинку) на дві рівних частини.

Таким чином, оскільки ? частина
будинку залишалася в користуванні
ОСОБА_7, а інша ? - в володінні ОСОБА_5, то
відповідно позивач (як спадкоємець
першої черги за законом після смерті
свого чоловіка) має право на 4/6 частин
будинку по АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнала в повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_8 вимоги позову
вважають безпідставними, оскільки
позивачем не надано доказів розподілу
колгоспного двору ОСОБА_7 на два двори.
Крім того, просили застосувати
наслідки пропущення позивачем строку
звернення до суду з позовом.

Заслухавши сторони, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 3,10,11,60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
в м. Малині померла ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно №1547 від
15.09.2003 року їй одноособово належало на
праві приватної власності
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 55), яке на
час розгляду справи не скасоване та не
визнано недійсним.

05 серпня 1988 року нею був
складений та посвідчений Малинською
державною нотаріальною конторою
заповіт, згідно якого належний їй жилий
будинок з надвірними будівлями вона
заповіла ОСОБА_2.

14 жовтня 2008 року нотаріусом
Малинської державної нотаріальної
контори на підставі заповіту,
посвідченого 05 серпня 1988 року видане
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом ОСОБА_2 на 1/3 частку
спадкового майна ОСОБА_7, що
складається із житлового будинку з
господарськими будівлями за АДРЕСА_1,
із відміткою, що свідоцтво про право на
спадщину на 2/3 частки не видано,
оскільки право на обов'язкову частку у
спадщині мали діти померлої: ОСОБА_5 та
ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_9, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5.

Згідно записів по господарської книги
№3 за 1967-1969 роки в колгоспному дворі, де
головою двору була ОСОБА_7, проживали
ОСОБА_5, ОСОБА_1 (невістка), ОСОБА_10 та
ОСОБА_4.

Із наявних в справі копій
погосподарських книг (оригінали яких
оглянуті в судовому засіданні 13
листопада 2014 року) Українківської
сільської ради Малинського району по с.
Городище за 1967 -1969 роки вбачається, що
в п. 21 «відмітка про членів сім'ї, які
зовсім вибули зі складу господарства
(вказати місяць, рік та причини
вибуття)» навпроти прізвищ ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_4 мається запис -
«вибули в інше господарство».

Новостворений двір в погосподарській
книзі №4 за 1971-1973 роки зареєстрований
під № 896-253.

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року),
колгоспний двір це сімейно-трудове
об'єднання осіб, які використовують
майно двору для ведення підсобного
господарства і для сімейних потреб.
Майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Відповідно до п.20 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31.01.1966 р., яка діяла до 13 грудня 1995
року, а також вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
радах народних депутатів, затверджених
ЦСУ СРСР 13.04.1979 р. за №112/5, що міститься у
пункті 40, право власності фізичної
особи на жилий будинок може
підтверджуватися записом у
погосподарській книзі сільської ради.
Саме на підставі цього запису виконком
місцевої ради приймає рішення про
оформлення права власності на будинок
з видачею власнику відповідного
свідоцтва.

При вирішенні питання щодо визнання
права власності на житлові будинку,
споруди у порядку спадкування, записи у
по господарських книгах оцінюються у
сукупності з іншими доказами,
наприклад, ухваленими органами
місцевого самоврядування рішеннями
про оформлення права власності
громадян на будинку, технічним
паспортом на будівлі, документами про
відведення в установленому порядку
земельних ділянок під забудову, тощо.

Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР (1963) частка
члена колгоспного двору в майні двору
визначається при:

1) виході його з складу двору без
утворення нового двору (виділ);

2) утворенні з одного двору двох і
більше дворів (поділ);

3) зверненні стягнення по особистих
зобов'язаннях члена двору.

Так, згідно чинного на той час
законодавства, зокрема Земельного
Кодексу УРСР від 29.11.1922 року (що втратив
чинність у відповідності з Указом
Президії ВР УРСР від 30.09.1971 року №156-VIII)
із змінами внесеними Постановою ВУЦВК
і РНК УСРР від 27 липня 1927 року «Про
зміну і доповнення Земельного кодексу
УСРР», передбачалось, що поділи та
виділи в колгоспних дворах
здійснювались або в добровільному
порядку або в судовому. При цьому, в
разі добровільного розподілу
складався роздільний запис (акт), в
якому повинно було бути викладено:
коли та між якими членами двору виникла
згода на поділ/виділ; яке майно
передається та яким чином
розподіляється; строк та порядок
розділу; інші умови, що не суперечать
закону, якщо учасники угоди визнають
необхідним їх встановити. Роздільний
запис (акт) повинен бути підписаний
всіма дієздатними членами двору та
переданий до сільської ради для
реєстрації. Розділи дворів, не
зареєстровані в визначеному порядку в
сільській раді не мають законної сили.
Колгоспні двори, що не зареєстрували
роздільний запис (акт) в сільській раді,
продовжують вважатися в усіх
відносинах єдиними.

Згідно постанови Всеукраїнського
центрального виконавчого комітету
Ради Народних Комісарів УСРР від 27.06.1927
року «Про розширення прав місцевих
органів влади і спрощення порядку
управління» поділу "В" арт. 12 додано
обов'язки сільської ради в царині
сільського господарства: 15)
реєструвати поділ трудових
рільницьких господарств (дворів) і
доглядати додержання правил про
недробимість цих господарств
відповідно до норм Земельного Кодексу
УСРР; та 22) вести подвірні списки
землекористувачам, установляти в
порядку, передбаченому цією
постановою, фактичне закономірне
землекористування і видавати довідки
про нього.

В погосподарських книгах відсутні
відмітки про реєстрацію будь-яких
роздільних актів між ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
як голів дворів.

При цьому, в судовому засіданні
позивачем не доведено, а судом не
здобуто доказів розподілу колгоспного
двору ОСОБА_7 на два двори.

Про те, що будь-яких документів
при поділі двору не складалось
підтвердила в судовому засіданні
ОСОБА_1

Також враховується, що згідно
свідоцтва про право особистої
власності на будівлю №802 від 29.06.1984 року
(а.с. 74) ОСОБА_5 на праві особистої
власності належав будинок АДРЕСА_2 (яке
видано взамін свідоцтва на забудову
садиби в сільських населених пунктах
УРСР виданого на підставі рішення
райвиконкому від 16.05.1975 року).

Відповідно до вимог статті 103 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року)в особистій власності
громадянина або у подружжя, яке
проживає спільно, та його
неповнолітніх дітей стане з підстав, що
допускаються законом, більше одного
жилого будинку, власник вправі на свій
вибір залишити у своїй власності
будь-який з цих будинків. Інший будинок
(будинки) повинен бути власником
протягом одного року проданий,
подарований або відчужений іншим
способом. Правила цієї статті
застосовуються відповідно і у
випадках, коли в особистій власності
громадянина або у подружжя, яке
проживає спільно, і їх неповнолітніх
дітей виявиться з підстав, що
допускаються законом: крім одного
будинку, частина (частини) іншого
будинку.

Наведене свідчить, що ОСОБА_5
законодавчо не могло належати ? частина
будинку АДРЕСА_1, оскільки він був
власником іншого будинку.

Таким чином, судом не встановлено факту
поділу колгоспного двору ОСОБА_7 в 1969
року на два двори, що дає підстави для
відмови в задоволенні позову в частині
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за заповітом.
виданого 14 жовтня 2008 року нотаріусом
Малинської державної нотаріальної
контори на ім'я ОСОБА_2

Є похідною, та такою, що не підлягає
задоволенню вимога про визнання за
ОСОБА_1 права власності на 4/6 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем
за законом першої черги, яка прийняла
спадщину після смерті свого чоловіка
ОСОБА_5.

Разом з тим, суд роз'яснює позивачу її
право на отримання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті її
чоловіка ОСОБА_5 на 1/3 частини
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, оскільки останній
мав право на цю частину спадщину після
смерті своєї матері ОСОБА_7 (а.с.46), яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року

Керуючись ст. ст. 3,10,11, 60,88, 214- 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за заповітом та
визнання права власності на 4/6 частин
житлового будинку - відмовити повністю
за безпідставністю.

Судові витрати вважати по фактично
понесеним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Малинський районний суд шляхом подачі
в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, а особою, що не
була присутня у судовому засіданні з
дня отримання копії цього рішення,
апеляційної скарги до апеляційного
суду Житомирської області.

Суддя: В. В. Ярмоленко