Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4920/14
Головуючий у 1-й інстанції: Смолка
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі: Остащенко О.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
ухвалу Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року про
відмову в роз'яснені рішення у справі
за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
роз'яснення рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виплату грошової компенсації та за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, про
виплату грошової компенсації.

У лютому 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_3
звернулися до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_5, про визнання права
власності.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 25 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_3 задоволено.

Припинено за ОСОБА_5 право спільної
часткової власності на 13 частину
квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 залишок компенсаційної
суми за 13 частину квартир АДРЕСА_1 у
розмірі 8 453 грн.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
спільної часткової власності на 13
частину квартири АДРЕСА_1.

У вересні 2014 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись до суду з заявою про
роз'яснення рішення Жовтневого
районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня
2014 року. в заяві зазначали, що державним
реєстратором було прийнято рішення про
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по
16 частині на підставі вищезазначеного
рішення. Посилаючись на викладене,
просили суд роз'яснити рішення
Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від
25.04.2014 р., в якому визнати право спільної
сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
цілу квартиру АДРЕСА_1, у якій 12 частина
цієї квартири належить ОСОБА_4 і 12
частина цієї квартири належить ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року
відмовлено у задоволенні заяви про
роз'яснення рішення.

Не погоджуючись з ухвало суду, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
роз'яснити рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 25.04.14
року у вказаній справі, в якій зокрема
роз'яснити, що рішенням суду змінено
право власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_5, а стала
належати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 А інші 2/3
частини квартири АДРЕСА_1 належали
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і право власності на
ці частини судом не розглядалося та не
змінювалося. Якщо не можливо
постановити нову Ухвалу про
роз'яснення Рішення суду, то за
можливості просили ухвалити додаткове
рішення суду, в якому визнати за ОСОБА_3,
ОСОБА_4 право спільної часткової
власності на 2/3 частки квартири
АДРЕСА_1, якими вони володіли раніше і
залишились володіти зараз і визнати
право спільної часткової власності на
1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яку вони
купили у ОСОБА_5, що складає по 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1 на кожного (1/2 частка
квартири на ОСОБА_4 та 1/2 частка
квартири на ОСОБА_3), тобто визнати
право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
всю квартиру АДРЕСА_1.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Судове рішення - акт судового
розгляду справи будь-якого виду
провадження, яке відповідно до ст. 124
Конституції України ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

У цивільному судочинстві судове
рішення виноситься по суті правових
вимог місцевими загальними судами, а у
разі зміни судового рішення по суті
справи - в апеляційному і у касаційному
порядку.

Діюче процесуальне законодавство
зазначає, що рішення суду повинно бути
зрозумілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

За змістом зазначеної статті
незрозумілим є рішення суду, в якому
припускається кілька варіантів
тлумачення; роз'яснюються не висновки,
яких дійшов суд, а ухвалене судове
рішення; підставою для роз'яснення
рішення суду є утруднення чи
неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення
полягає у тому, що його резолютивна
частина не припускає кілька варіантів
тлумачення.

Роз'яснення інших частин рішення
(крім резолютивної) не має правового
значення, оскільки вони не мають
обов'язкового характеру.

Така позиція міститься у п. 21
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про
судове рішення у цивільній справі", де
зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК
України роз'яснення рішення суду, а не
ухвали, можливе тоді, коли воно не
містить недоліків, що можуть бути
усунені лише ухваленням додаткового
рішення, а є незрозумілим, що ускладнює
його реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.
Роз'яснення рішення не допускається,
якщо воно виконане або закінчився
установлений законом строк, протягом
якого рішення може бути пред'явлене до
виконання.

Суд повинен відмовити у роз'ясненні
рішення, якщо воно не припускає різного
тлумачення.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 25 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_3 задоволено.

Припинено за ОСОБА_5 право спільної
часткової власності на 13 частину
квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 залишок компенсаційної
суми за 13 частину квартир АДРЕСА_1 у
розмірі 8 453 грн.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
спільної часткової власності на 13
частину квартири АДРЕСА_1.

Як видно з заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вони
просять суд першої інстанції
роз*яснити рішення суду від 25.04.14 року,
та визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
спільної часткової власності на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1, якими вони
володіли раніше і залишились володіти
зараз і визнати право спільної
часткової власності на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1, яку вони купили у
ОСОБА_5, що складає по 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1 на кожного (1/2 частка квартири
на ОСОБА_4 та 1/2 частка квартири на
ОСОБА_3), тобто визнати право власності
за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на всю квартиру
АДРЕСА_1.

Фактично заявники просять змінити
резолютивну частину рішення суду
першої інстанції, який своїм рішенням
повністю задовольнив зустрічні вимоги
сторін. В цих вимогах ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
не ставили питання про зміну часток по ?
кожному та визнання права власності на
всю квартиру АДРЕСА_1, як в своїй заяві.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано не
задовольнив вимоги заявників, оскільки
вони вимагають внести зміни у суть
рішення з питань, які не були предметом
судового розгляду.

Стосовно альтернативних вимог
апелянтів, що у разі незадоволення
заяви про роз*яснення рішення, то
ухвалити додаткове рішення колегія
суддів зазначає, що додаткове рішення
ухвалює суд який ухвалив рішення з
підстав визначених в ст.220 ЦПК України.

Апеляційний суд по рішенням районних
судів додаткове рішення не ухвалює.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
недають підстав для скасування чи
зміни ухвали суду першої інстанції, яке
постановлено з дотриманням вимог
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 221, 312, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року про
відмову в роз'ясненні рішення у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: