Справа№592/9980/14-ц
Провадження №2/592/2332/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Суми
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства «Мобест»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна»,
Дочірнього підприємства «Лідінг»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» про
захист прав споживачів, стягнення
коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і
свої вимоги обґрунтовує тим, що 05
березня 2008 року між нею та ДП «Мобест»
ТОВ «ВТД-Україна», ДП «Лідінг» ТОВ
«ВТД-Україна», в особі представника
Пташник С.В. було укладено договори
№08250, №08251, №08352 за програмою
«Добробут» та Договори №08250, №08251, №08352
за оплату послуг, пов'язаних зі вступом
у програму «Добробут». Відповідно до
ст.1 договору предметом договору між
нею та ДП «Мобест» є надання
адміністратором, учаснику за його
згодою, вчинити від його імені та за
його рахунок певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару, або
відповідної суми у позику, зазначеної у
додатку №2 до даного договору, на
умовах діяльності програми «Добробут»,
що міститься в додатку №2, який є
невід'ємною частиною договору. Договір
укладається шляхом підписання
сторонами договору, додатку №1 та
додатку №2, який є невід'ємною частиною
договору. Терміни, що використовуються
в договорі та програмі «Добробут»,
визначено в договорі. Крім того, з нею
та ДП «Лідінг» було укладено окремий
договір про оплату наданих послуг,
пов'язаних зі вступом до програми
«Добробут» у розмірі 3 % від вартості
товару. Відповідно до ст.1 договору
предметом договору є забезпечення
виконавцем належного оформлення
договору між сторонами, надання
інформації, консультацій, роз'яснень з
питань діяльності та подальшої участі
замовника у програмі «Добробут». Угода
№08250 між нею та ДП «Мобест» була
укладена з метою отримання грошової
позики у сумі 30000грн. 00коп. 31.03.2008 року
вона сплатила внесок в програму
«Добробут» у розмірі 265грн. 67коп. Крім
цього, нею було зроблено ще два
щомісячних внесків на загальну суму
531грн. 34коп. 05 березня 2008 року нею також
було здійснено оплату послуг ДП
«Лідінг» за договором №08250 у розмірі
900грн. 00коп. Всього нею було сплачено
платежів за вказаними договорами на
загальну суму 1697грн. 01коп. за для
отримання грошової позики в сумі
30000грн. Угода №08251 між нею та ДП
«Мобест» була укладена з метою
отримання грошової позики у сумі
100000грн. 00коп. 31.03.2008 року вона сплатила
внесок в програму «Добробут» у розмірі
885грн. 56коп. Крім цього нею було
зроблено ще три щомісячних внесків на
загальну суму 2656грн. 68коп. 05 березня 2008
року нею також було здійснено оплату
послуг ДП «Лідінг» за договором № 08251 у
розмірі 3000грн. 00коп. Всього нею було
сплачено платежів за вказаними
договорами на загальну суму 6542грн.
24коп. для отримання грошової позики в
сумі 100000грн. Угода № 08252 між нею та ДП
«Мобест» була укладена з метою
отримання грошової позики у сумі
200000грн. 00коп. 31.03.2008 року вона сплатила
внесок в програму «Добробут» у розмірі
1771грн. 11коп. Крім цього, нею було
зроблено ще два щомісячних внесків на
загальну суму 3542грн. 22коп. 05 березня 2008
року нею також було здійснено оплату
послуг ДП «Лідінг» за Договором № 08252 у
розмірі 6000грн. 00коп. Всього нею було
сплачено платежів за вказаним
договором на загальну суму 11313грн. 33коп.
для отримання грошової позики в сумі
200000грн. Однак, представник відповідача
розуміючи суть своїх дій та
зловживаючи її довірою в порушення
вимог Закону України «Про захист прав
споживачів» завірив її, що вона отримає
грошову позику протягом двох місяців,
одразу після сплати обов'язкових
платежів вказаних у додатку № 2. Однак,
після здійснення цих платежів минуло
шість років, а дату отримання позики
навіть приблизно представник
відповідача їй не називає. Позивач
просить суд ухвалити рішення, яким
стягнути з ДП «Мобест» Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВТД-Україна» на її користь 797грн. 01коп.,
сплачених за договором №08250 від 05.03.2008
року, стягнути з ДП «ЛІДІНГ» Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ВТД-Україна» на її користь 900грн. 00коп.,
сплачених за Договором №08250 від 05.03.2008
року, стягнути з ДП «Мобест» Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ВГД-Україна» на її користь 3542грн.
24коп., сплачених за Договором №08251 від
05.03.2008 року, стягнути з ДП «ЛІДІНГ»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на її
користь 3000грн. 00коп., сплачених за
Договором №08251 від 05.03.2008 року, стягнути
з ДП «Мобест» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на її
користь 5313грн. 33коп., сплачених за
Договором №08252 від 05.03.2008 року, стягнути
з ДП «ЛІДІНГ» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на її
користь 6000грн. 00коп., сплачених за
Договором №08252 від 05.03.2008 року.

В судове засідання позивач та її
представник не з`явилися, представник
позивача надав до суду заяву в якій
зазначив, що позовні вимоги підтримує
повністю та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів,
повідомлені про час і місце розгляду
справи належним чином, повторно в
судове засідання не з'явилися, заяв та
клопотань про відкладення розгляду
справи від них не надійшло.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав:

Судом встановлено, що 05 березня 2008 року
між позивачкою та ДП «Мобест» ТОВ
«ВТД-Україна», ДП «Лідінг» ТОВ
«ВТД-Україна», в особі представника
Пташник С.В. було укладено договори
№08250, №08251, №08352 за програмою
«Добробут» та договори №08250, №08251, №08352
за оплату послуг, пов'язані зі вступом у
програму «Добробут» (а.с.10-13, 15, 17-20, 22,
24-27).

Відповідно до ст.1 договору предметом
договору між позивачкою та ДП «Мобест»
є надання адміністратором, учаснику за
його згодою, вчинити від його імені та
за його рахунок певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару, або
відповідної суми у позику, зазначеної у
додатку №2 до даного договору, на
умовах діяльності програми «Добробут»,
що міститься в додатку №2, який є
невід'ємною частиною договору. Договір
укладається шляхом підписання
сторонами договору, додатку №1 та
додатку №2, який є невід'ємною частиною
договору. Терміни, що використовуються
в договорі та програмі «Добробут»,
визначено в договорі.

Крім того, з позивачкою та ДП «Лідінг»
було укладено окремий договір про
оплату наданих послуг, пов'язані зі
вступом до програми «Добробут» у
розмірі 3 % від вартості Товару (а.с.29).

Відповідно до ст.1 Договору предметом
Договору є забезпечення Виконавцем
належного оформлення Договору між
сторонами, надання інформації,
консультацій, роз'яснень з питань
діяльності та подальшої участі
замовника у програмі «Добробут».

Угода №08250 між позивачкою та ДП
«Мобест» була укладена з метою
отримання грошової позики у сумі
30000грн. 00коп.

31.03.2008 року позивачка сплатила внесок в
програму «Добробут» у розмірі 265грн.
67коп., що підтверджується відповідною
квитанцією № 643 від 31.03.2008 року.

Крім цього позивачкою було зроблено ще
два щомісячних внесків на загальну
суму 531грн. 34коп., що підтверджується
відповідними квитанціями.

05 березня 2008 року позивачкою також було
здійснено оплату послуг ДП «Лідінг» за
Договором № 08250 у розмірі 900грн. 00коп.,
що підтверджується відповідною
квитанцією № 000090 від 05.03.2008 року (а.с.16).

Всього нею було сплачено платежів за
вказаними договорами на загальну суму
1697грн. 01коп. задля отримання грошової
позики в сумі 30000грн., що
підтверджується відповідними
квитанціями №643-11 від 17.04.2008 року, №643-3
від 31.03.2008 року та №643-1 від 26.05.2014 року
(а.с.14).

Угода № 08251 між позивачкою та ДП
«Мобест» була укладена з метою
отримання грошової позики у сумі
100000грн. 00коп.

31.03.2008 року позивачка сплатила внесок в
програму «Добробут» у розмірі 885грн.
56коп., що підтверджується відповідною
квитанцією № 643-4 від 31.03.2008 року. Крім
цього позивачкою було зроблено ще три
щомісячних внесків на загальну суму
2656грн. 68коп., що підтверджується
відповідними квитанціями №643-4 від
31.03.2008 року, №643-2 від 26.05.2008 року, №635-10
від 25.06.2014 року (а.с.21).

05 березня 2008 року позивачкою також було
здійснено оплату послуг ДП «Лідінг» за
Договором №08251 у розмірі 3000грн. 00коп.,
що підтверджується відповідною
квитанцією №000091 від 05.03.2008 року (а.с.23).

Всього нею було сплачено платежів за
вказаними договорами на загальну суму
6542грн. 24коп., за для отримання грошової
позики в сумі 100000грн.

Угода № 08252 між позивачкою та ДП
«Мобест» була укладена з метою
отримання грошової позики у сумі
200000грн. 00коп.

31.03.2008 року позивачка сплатила внесок в
програму «Добробут» у розмірі 1771грн.
11коп., що підтверджується відповідною
квитанцією № 643-5 від 31.03.2008 року. Крім
цього позивачем було зроблено ще два
щомісячних внесків на загальну суму
3542грн. 22коп., що підтверджується
відповідними квитанціями №643-3 від
26.05.2008 року та №643-13 від 17.04.2008 року
(а.с.28).

05 березня 2008 року позивачкою також було
здійснено оплату послуг ДП «Лідінг» за
Договором № 08252 у розмірі 6000грн. 00коп.,
що підтверджується відповідною
квитанцією №000089 від 05.03.2008 року (а.с.30).

Всього нею було сплачено платежів за
вказаним договором на загальну суму
11313грн. 33коп. задля отримання грошової
позики в сумі 200000грн.

Однак, представник відповідача
розуміючи суть своїх дій та
зловживаючи довірою позивачки в
порушення вимог Закону України «Про
захист прав споживачів» завірив її, що
вона отримає грошову позику протягом 2
місяців, одразу після сплати
обов'язкових платежів вказаних у
Додатку № 2.

Однак, після здійснення цих платежів
минуло шість років, а дату отримання
позики навіть приблизно представник
відповідача їй не називає.

При підписанні угод, позивачкою на
користь відповідача було сплачено
грошові суми у розмірі 1697,01грн., 6542,34та
11313,33грн., що підтверджується
відповідними квитанціями, однак
отримання відповідачем вказаних
коштів не зумовлює жодного реального
виконання ним будь-яких обов'язків,
забезпечених цією оплатою. Дана плата
має безпосередньо розцінюватись як
витрати, які відповідач покладає на
учасників програми «Добробут», тим
самим не вкладаючи власних коштів, що
робить її пірамідальною схемою та
організацію власної діяльності за
рахунок споживачів, що є
несправедливою угодою відносно
позивача.

Позивач ОСОБА_1 хотіла розірвати
Договір ДП «Мобест», однак, представник
відповідача повідомив, що відповідач
не збирається повертати сплачений
позивачкою вступний внесок та
щомісячні платежі, оскільки відповідно
до ст.10.1 додатку № 2 до договору учасник
програми «Добробут» може розірвати
договір лише в 10 денний строк, в іншому
випадку відповідно до ст.10.2 додатку №2
до договору відповідач не повертає
кошти сплачені учасником в якості
одноразового комісійного внеску, не
повертає адміністративні витрати
учасника, а чисті внески повернуться
протягом 30 днів після ліквідації групи.

В той час відповідно до ст.13.1 додатку №
2 до договору адміністратор проводить
закриття реєстру після виконання
зобов'язань останнього учасника у
даному реєстрі.

Вказані умови чітко вказують на явний
дисбаланс прав і обов'язків сторін
договору на користь відповідача ДП
«Мобест» ТОВ «ВТД-Україна».

Цим ДП «Мобест» ТОВ «ВТД-Україна»
порушує п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про
захист прав споживачів» надання
можливості виконавцю не повертати
кошти на оплату, здійснену споживачем,
у разі відмови споживача укласти або
виконати договір, без встановлення
права споживача на одержання
відповідної компенсації від виконавця
у зв'язку з розірванням або не
виконанням ним договору. Разом з тим,
при розірванні договору для самого
відповідачабудь-яких негативних
наслідків взагалі не передбачено.

Крім того, відповідно до ст.11 додатку №
2 до договору відповідальність
адміністратора за неналежне виконання
умов договору не передбачена.
Передбачено лише відповідальність
учасника за несвоєчасне чи невиконання
певних умов договору, що також робить
дані умови договору несправедливими по
відношенню до позивача як споживача.

Таким чином з договору з ДП «Мобест»
вбачаються явно невигідні одній
стороні - споживачу договірні умови, а
протилежна сторона правочину -
відповідач сформулював в
односторонньому порядку, і тим самим
створив істотний дисбаланс між правами
і обов'язками сторін за договором на
свою користь, не врахував при цьому
інтересів контрагента споживача.

Згідно умов спірного Договору з ДП
«Мобест», а також п.п. 3, 17, 19, 22 ст.1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
відповідач виступає виконавцем певних
послуг, зазначених у договорі, а
позивач є їх споживачем. При цьому
умови договору порушують права
позивача як споживача.

Право на отримання коштів мають не всі
учасники програми, а тільки ті, які,
згідно умов договору (п. 6.9. Програми),
зробили найбільшу кількість внесків.
Проте, хоча в них і зазначені кількість
проплат учасників, які подали заяви на
участь у заході по розподілу коштів,
але така умова робить можливим
отримання коштів учасником, який уклав
договір значно пізніше, але зробить
лише на одну проплату більше порівняно
з учасниками, які уклали договір значно
раніше від нього. Таким чином, такий
учасник має право отримати кошти
значно раніше попередніх учасників,
які не будуть проінформовані про таку
обставину, які здійснення одним з
учасників більшої кількості проплат,
що робить можливим для відповідача за
бажання робити вибірковим надання
коштів учасникам за виконання ними
умови внесення хоча б на одну проплату
більше.

Таким чином, для укладеного між
сторонами договору з ДП «Мобест»
характерна непоінформованість
учасників про дійсну кількість
платежів, здійснених іншими
учасниками, в умовах договору і
Програмі «Добробут» відсутні
які-небудь важелі впливу учасників на
добросовісність відповідача при
виконанні умов договору та умови
відповідальності відповідача за їх
порушення.

Договором з ДП «Мобест» не визначено,
коли вважається достатнім фонд кожного
окремого реєстру. Суми переносяться з
одного заходу на інший без зазначення,
чому їх недостатньо для видачі іншим
учасникам іншого реєстру з відповідним
номером, які подали заяви на участь в
цьому заході, і скільки таких
учасників.

Недоступна для споживачів інформація і
в укладених договорах відсутні дані
щодо критеріїв формування різних
реєстрів учасників, про розподіл
коштів учасників між фондами реєстрів
з різними номерами, про структуру схем,
за якими формується та ведеться
розподіл коштів, про наявність доказів
фактичного отримання коштів
учасниками та про те, чи продовжують
виконувати свої обов'язки та
сплачувати кошти і наскільки
добросовісно ті особи, які отримали
кошти у позику, чи продовжують і як вони
та сплачені ними кошти будуть
обліковуватись в подальшому в
відповідному реєстрі, перебуваючи в
якому, отримали кошти. З наданих
відповідачем документів не вбачається,
яким чином продовжують сплачувати
кошти ті особи, які отримали кошти, та
як ці платежі обліковуються і
розподіляються.

Укладений між сторонами договір не
містить строків отримання учасником
коштів, не передбачає будь-якої
відповідальності ДП «Мобест» ТОВ
«ВТД-Україна», ДП «Лідінг» ТОВ
«ВТД-Україна» за невиконання умов
договору та будь-яких гарантій
отримання учасником коштів, не містить
критеріїв формування відповідних
реєстрів, що давало б можливість
учасникам на паритетних з відповідачем
засадах перевірити дотримання
відповідачем умов договору, в тому
числі дотримання процедури розподілу
грошових коштів, та давало б підстави
вважати діяльність відповідача такою,
що відповідає вимогам закону з точки
зору ведення чесної підприємницької
практики.

Натомість договором передбачено, що у
випадку неналежного виконання умов
договору або не сплати запропонованих
адміністратором платежів, учасник
позбавляється права на отримання
коштів, втрачає сплачений
адміністративний платіж і
позбавляється права на участь у
наступному найближчому заході.

З наведеного випливає, що рішення про
видачу коштів залежить лише від волі
відповідача, який на власний розсуд
приймає таке рішення, і позивач
позбавлений можливості вплинути на це
рішення, оскільки не має можливості
отримати інформацію про фінансовий
стан інших учасників групи та не має
гарантій щодо отримання коштів у
випадку, якщо учасники, що отримали
кошти, припинять сплачувати свої
внески, а нових учасників не буде чи їх
коштів буде менше, чим потрібно для
проведення виплат згідно договорів.

Таким чином, умовами оспорюваних
договорів на позивача покладено
обов'язок суворо дотримуватися умов
договору, в той час як у договорі
відсутні умови, які б передбачали
настання негативних наслідків для
відповідача за невиконання умов
договору, що свідчить про істотний
дисбаланс договірних прав та є
порушенням прав позивача.

У спірному договорі умова про надання
коштів залежить від певних обставин,
яка може взагалі не настати, а тому така
умова є несправедливою відносно
позивача та вказує, що правочин не
направлений на реальне настання
правових наслідків.

Крім того, оспорюваний договір та
додатки до нього укладені в рамках
створеної відповідачем системи, яка
полягає у створені груп учасників, які
бажають отримати кошти з розстроченням
платежу на досить тривалий час в
порядку та на умовах, передбачених
договором та додатками до нього. Така
система вводить в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми, що, в свою чергу, здійснюється за
кошти, внесені учасниками програми, і
відповідач без інвестування власних
коштів, без ведення власної
господарської діяльності надає кошти
іншому учаснику програми. Також є
несправедливою умова про надання
коштів за умови сплати позивачем
найбільшої кількості платежів без
зазначення в договорі такої кількості,
проте позивач не володіє інформацією
щодо необхідності сплати конкретного
числа платежів, яке повинне
перевищувати кількість платежів інших
учасників для отримання бажаних
коштів, та про те, чи дійсно інший
учасник фактично здійснив більшу, чим
він, кількість платежів.

Таким чином, умови оспорюваного
договору є несправедливими та
непрозорими, унаслідок чого
утворюється істотний дисбаланс
договірних прав і обов'язків на шкоду
споживачеві, фонди групи з отримання
коштів формуються виключно за рахунок
внесків інших клієнтів програми, без
залучення коштів товариства. З огляду
на умови договору та твердження
відповідача про те, що він лише
розподіляє кошти, сплачені учасниками,
у діях відповідача вбачається нечесна
підприємницька практика, яка
заборонена законом, розподіл коштів
фонду групи між клієнтами являє собою
реалізацію діяльності пірамідальної
схеми і дає підстави вважати укладений
між сторонами договір нікчемним.

За положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
нечесна підприємницька практика
забороняється. Нечесна підприємницька
практика включає будь-яку діяльність
(дії або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Забороняються як такі, що вводять в
оману: утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Отже, указаний Закон установив
недійсність правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької практики, яка полягає,
зокрема, у введенні в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми.

Така правова позиція викладена
Верховним Судом України в постанові
від 23 травня 2012 року по справі N 6-35цс12,
яка, відповідно до вимог ч.1 cm.360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Проте закон не
встановлює заборону для визнання
такого договору недійсним на вимогу
сторони правочину.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1, 3 ст.1212 ЦК України особа, яка
набула майно без достатньої правової
підстави, зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Ці положення
застосовуються також до вимог про
повернення виконаного за недійсним
правочином.

Як вбачається з договорів, укладених з
ДП «Лідінг», предметом є зобов'язання
ДП «Лідінг» за плату здійснити
наступні дії:

- забезпечити дбайливе оформлення
Договору про участь у програмі
«Добробут» між Адміністратором
програми та Замовником з дотриманням
вимог чинного законодавства;

- надавати інформаційні,
консультаційні, роз'яснювальні та
довідкові послуги з питань діяльності
та подальшої участі замовника у
програмі «Добробут»;

- організувати своєчасну оплату
наданих послуг для подальшої
безперешкодної та своєчасної
активації Договору про учать у
програмі «Добробут» між
Адміністратором Програми та
замовником.

З договорів укладених з ДП «Ліднг»
убачається, що останнє є
Адміністратором програми, про якого
зазначено у договорах з ДП «Мобест».

Відповідно до ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Як роз'яснено у п.12 Постанові Пленуму
Верховного Суду України №5 від 12 квітня
1996 року у справах за позовами про
захист прав споживачів, порушених
внаслідок недостовірної або неповної
інформації про товар (роботу, послугу)
чи недобросовісної його реклами, суд
має виходити з припущення, що споживач
не має спеціальних знань про
властивості та характеристики товарів
(робіт, послуг). Відповідно до ст. 18
Закону продавець, виготівник,
виконавець зобов'язані своєчасно
надавати споживачеві необхідну
достовірну інформацію про товар
(роботи, послуги) у доступній наочній
формі, яка б забезпечувала можливість
компетентного вибору. Надання
інформації у технічній документації,
на етикетці, тощо іноземною мовою без
перекладу в зазначеному вище обсязі
слід розцінювати як відсутність
необхідної інформації.

За умовами договорів відповідач ДП
«Лідінг» є виконавцем послуг, а позивач
- замовником та споживачем.

Преамбулою Закону України «Про захист
прав споживачів» встановлено, що цей
закон регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Згідно із ч.І ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» виконавець не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими.

Відповідно до ч.2, п.п. З, 14 ч.3 цієї ж
статті умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача, зокрема, встановлення
жорстких обов'язків споживача, тоді як
надання послуги обумовлене лише
власним розсудом виконавця; надання
виконавцю виключного права щодо
тлумачення договору.

Обсяг виконаних відповідачем робіт з
надання
консультаційно-роз'яснювальних послуг
та послуг по оформленню двох
ідентичних за змістом договорів про
участь у програмі «Добробут», які
укладені в той самий день, що й договори
з ДП «Мобест», не співрозмірний із
визначеною відповідачем великою
платою за їх надання по кожному
договору. Встановлення жорсткого
обов'язку позивача щодо оплати таких
послуг в даному розмірі порушують
права позивача, як споживача вказаних
послуг, а тому дане положення є
несправедливим.

В пп. 6.1 договорів зазначено, що сторони
повністю розуміють значення та умови
цих правочинів, їх правові наслідки, а
також те, що правовідносини, які
виникають з договорів або пов'язані з
ними, не підпадають під норми Закону
України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, відповідач, на власний
розсуд визначив коло
нормативно-правових актів, які
регулюють правовідносини між
сторонами, завідомо позбавляючи
позивача права на захист, гарантований
Законом України «Про захист прав
споживачів».

Таке виключне право відповідача щодо
викладення умов договору порушує
принцип рівності сторін договору на
шкоду споживача і також є
несправедливим.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 18
вищевказаного Закону, якщо положення
договору визнано несправедливим,
включаючи ціну договору, таке
положення може бути змінено або
визнано недійсним. У разі, коли зміна
положення або визнання його недійсним
зумовлює зміну інших положень
договору, на вимогу споживача договір
може бути визнаний недійсним в цілому.

Оскільки встановлення вартості
наданих послуг (ціни договору) у не
співмірно великому розмірі,
визначеному договорами, виконання яких
прямо залежить від обов'язку позивача
здійснити таку оплату, а також
положення щодо виключного права
відповідача щодо викладення умов
договору є несправедливими, у суду є
підстави для визнання таких положень
недійсними, що згідно вимог Закону
України «Про захист прав споживачі»
тягне за собою визнання недійсними
договорів в цілому.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.216 ЦК
України у разі недійсності правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими
і підлягають задоволенню.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Мобест» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь держави судовий збір в розмірі
243грн.60коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Лідінг» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь держави 243грн.60коп. судового
збору.

Керуючись ст.ст.203, 215, 216 ЦК України, ст.
ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав
споживачів», ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з стягнути з Дочірнього
підприємства «Мобест» Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВТД-Україна» на користь ОСОБА_1 797грн.
01коп., сплачених за договором №08250 від
05.03.2008 року.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«ЛІДІНГ» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь ОСОБА_1 900грн. 00коп., сплачених
за Договором №08250 від 05.03.2008 року.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Мобест» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВГД-Україна» на
користь ОСОБА_1 3542грн. 24коп., сплачених
за Договором №08251 від 05.03.2008 року.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«ЛІДІНГ» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь ОСОБА_1 3000грн. 00коп., сплачених
за Договором №08251 від 05.03.2008 року.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Мобест» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь ОСОБА_1 5313грн. 33коп., сплачених
за Договором № 08252 від 05.03.2008 року.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«ЛІДІНГ» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь позивачки 6000грн. 00коп.,
сплачених за Договором №08252 від 05.03.2008
року.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Мобест» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь держави судовий збір в розмірі
243грн.60коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Лідінг» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТД-Україна» на
користь держави 243грн.60коп. судового
збору.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути
подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд
м.Суми. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.А. Котенко