У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,
Кадєтової О.В.,Остапчука Д.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6, в особі
законного представника ОСОБА_7, до
ОСОБА_8, товариства з обмеженою
відповідальністю «Федар», третя особа:
орган опіки та піклування Київської
районної у м. Донецьку ради,
про витребування майна та за позовом
ОСОБА_9, який діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Федар»
про витребування майна, за касаційною
скаргою ОСОБА_8 на рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області від 17 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_6 в особі
законного представника ОСОБА_7
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_8, ТОВ «Федар» про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
позивачу - неповнолітній ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно належить 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1, інша 1/2 частина
вказаної квартири належить
відповідачу ОСОБА_8 на підставі
договору дарування від 12 травня 2011
року. Рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 09 серпня
2011 року визнано дійсним договір
купівлі-продажу 1/2 частини спірної
квартири, укладений 09 липня 2011 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, який діяв як
законний представник неповнолітньої
ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_8 право
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
від 04 грудня 2012 року вказане рішення
скасовано та ухвалено нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.
На підставі рішення установчих зборів
ТОВ «Федар» від 11 липня 2012 року,
засновником якого є ОСОБА_8, остання
передала до статутного капіталу
товариства спірну квартиру. Проте,
рішенням господарського суду
Донецької області від 17 вересня 2012 року
за ТОВ «Федар» визнано право власності
на спірну квартиру. Позивач вважає, що
квартира вибула з її власності без
достатніх правових підстав. З
урахуванням уточнених позовних вимог
просила зобов'язати ОСОБА_8 повернути 1/2
частину спірної квартири та
витребувати її з володіння ТОВ «Федар».

У січні 2013 року ОСОБА_9,
який діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ТОВ «Федар» про витребування майна з
чужого незаконного володіння,
посилаючись на те, що співвласниками
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по
1/2 частині кожна. На даний час спірна
квартира перебуває у власності ТОВ
«Федар» без достатніх правових підстав
з урахуванням судових рішень. Позивач
просив визнати право власності за
ОСОБА_6 на 1/2 частину спірної квартири.

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 26 квітня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 в особі
законного представника ОСОБА_7
відмовлено, в задоволенні позову
ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_6
відмолено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 17 грудня 2013 року
вказане рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_6 в особі
законного представника ОСОБА_7 до ТОВ
«Федар» про витребування майна та
позовні вимоги ОСОБА_9, який діє в
інтересах ОСОБА_6 до ТОВ «Федар» про
витребування майна задоволено.
Витребувано із володіння ТОВ «Федар»
на користь неповнолітньої
ОСОБА_6 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_8 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№7039 від 18 грудня 2008 року неповнолітній
ОСОБА_6, 1996 року народження, на праві
власності належить 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 10 т. 1).

Співвласником іншої 1/2 частини
вказаної квартири на підставі договору
дарування від 12 травня 2011 року є ОСОБА_8
(а.с. 24 т. 1).

09 липня 2011 року між ОСОБА_9, який діяв
від імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, та ОСОБА_8 у
простій письмовій формі укладений
попередній договір купівлі-продажу
квартири, предметом якого є 1/2 частина
спірної квартири, яка належить на праві
власності ОСОБА_6 (а.с. 211 т. 1).

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 09 серпня 2011 року визнано
дійсним договір купівлі-продажу 1/2
частки спірної квартири, укладений в
простій письмовій формі 09 липня 2011 року
між ОСОБА_9, який діяв на підставі
довіреності від імені неповнолітній
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_8

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 04 грудня 2012 року скасовано
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 09 серпня 2011 року,
яким визнаний дійсним договір
купівлі-продажу 1/2 частки спірної
квартири, укладений в простій
письмовій формі 09 липня 2011 року між
ОСОБА_9, який діяв на підставі
довіреності від імені неповнолітньої
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_8 У задоволенні позову ОСОБА_8 про
визнання угоди дійсною та визнання
права власності на спірну квартиру
відмовлено (а.с. 23-27 т. 1).

На підставі вказаного рішення суду
першої інстанції ОСОБА_8 14
жовтня 2011 року зареєструвала право
власності на спірну квартиру згідно
витягу про державну реєстрацію прав №
31667462 (а.с. 64 т. 1).

Протоколом Установчих зборів
учасників ТОВ «Федар» №1 від 11 липня 2012
року було створено ТОВ «Федар», єдиним
засновником якого є відповідач ОСОБА_8
Статутний капітал ТОВ «Федар»
сформовано у вигляді внеску - спірної
квартири АДРЕСА_1 (а.с.103 т. 1).

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб ТОВ
«Федар» зареєстровано 09 серпня 2012 року
(а.с. 151 т. 1).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 17 вересня
2012 року, яке набрало чинності 05
жовтня 2012 року у справі за первісним
позовом ФОП ОСОБА_5 до ТОВ «Федар» про
визнання договору оренди від 15 серпня
2012 року недійсним та за зустрічним
позовом ТОВ «Федар» до ФОП ОСОБА_5 про
визнання права власності на нерухоме
майно, визнано за ТОВ «Федар» право
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.62-66 т. 1).

На підставі вказаного рішення
Господарського суду Донецької області
від 17 вересня 2012 року за ТОВ «Федар»
зареєстровано право власності на
спірну квартиру (а.с.70 т. 1).

Статтею 387 ЦК України визначено, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно
за відплатним договором придбане в
особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання в розумінні ст.
388 ЦК України можливе тоді, коли майно
придбане не безпосередньо у власника, а
в особи, яка не мала права відчужувати
це майно. Наслідком угоди, укладеної з
таким порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з чужого
незаконного володіння (віндикація).

У цьому випадку приписи ч. 1 ст. 216 ЦК
України не можуть застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужено третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі може бути витребувано від
особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Як вбачається із роз'яснень викладених
у п. 5 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року
(далі - постанова Пленуму), вирішуючи
питання про правомірність набуття
права власності, суд має враховувати,
що воно набувається на підставах, які
не заборонені законом, зокрема на
підставі правочинів. При цьому діє
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, яка
означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Проте, якщо права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації, то
право власності у набувача виникає з
дня такої реєстрації відповідно до
закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням
положення про дію закону в часі на
момент виникнення спірних
правовідносин (стаття 5 ЦК).

В пункті 29 постанови Пленуму
роз'яснено, що суди під час розгляду
спорів про поновлення права на частку у
спільній частковій власності повинні
враховувати, що якщо частка у праві
спільної часткової власності за
відплатним договором придбана в особи,
яка не мала права її відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати, то особа,
яка втратила частку, має право вимагати
поновлення права на неї за умови, що ця
частка вибула з її володіння не з її
волі. Під час розгляду такої вимоги за
аналогією закону (частина перша статті
8 ЦК) підлягають застосуванню положення
статей 387, 388 ЦК. На таку вимогу
поширюється загальний строк позовної
давності, передбачений статтею 257 ЦК.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог щодо
витребування спірного майна з
незаконного володіння ТОВ «Федар»,
апеляційний суд дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про те, що за
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 04 грудня 2012 року
скасовано рішення Київського
районного суду м. Донецька від 09 серпня
2011 року, яким визнаний дійсним договір
купівлі-продажу 1/2 частки спірної
квартири, укладений в простій
письмовій формі 09 липня 2011 року між
ОСОБА_9, який діяв на підставі
довіреності від імені неповнолітньої
ОСОБА_6, та ОСОБА_8 та визнано
право власності на спірну квартиру, у
задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання
угоди дійсною та визнання права
власності на спірну квартиру
відмовлено. А отже, ОСОБА_8 не мала
законних підстав для внесення до
статутного капіталу ТОВ «Федар»
спірної квартири в цілому, право
власності ТОВ «Федар» набуто без
законних підстав за безвідплатним
договором. Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в частині витребування
спірної квартири у ОСОБА_8 апеляційний
суд також дійшов вірного висновку про
те, що остання не є власником спірної
квартири на час розгляду справи, а отже
підстави для витребування майна з її
незаконного володіння відсутні.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк
Д.О. Остапчук