Справа № 1303/855/12
Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова
Провадження № 22-ц/783/4464/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю : позивачки ОСОБА_2 та її
представника адвоката ОСОБА_3, 3-ьої
особи ОСОБА_4 та його представника
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Буського районного суду Львівської
області від 26 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, треті особи:
ОСОБА_7, ОСОБА_4, АКБ «Європейський»,
Відділ державної виконавчої служби
Буського РУЮ Львівської області, про
визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Буського
районного суду Львівської області від
26.04.2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право особистої
власності на квартиру АДРЕСА_1 та на
автомобіль марки "ВАЗ 11183", 2007 року
випуску, з реєстраційним номером
НОМЕР_1.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 як третя
особа по справі.

В апеляційній скарзі зазначає, що таке
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Стверджує, що суд не
врахував наданих ним доказів про те, що
відповідач ОСОБА_6 є боржником за
зведеним виконавчим провадженням ВДВС
Буського РУЮ у Львівській області із
борговими зобов'язаннями понад 430 тисяч
гривень, в тому числі на 50,3 тисяч
гривень - перед ним, які упродовж
тривалого часу злісно не виконуються, а
тому подання позову ОСОБА_2 було
заздалегідь погоджено з відповідачем,
який залишається її законним
чоловіком, оскільки вони є матеріально
заінтересованими у збереженні спільно
нажитого майна. Крім того, зазначає, що
судом не з'ясовано джерело коштів на
придбання квартири позивачем.
Стверджує, що під час розгляду справи
суд не досліджував рішення Буського
районного суду Львівської області від
15 січня 2013 року , яким встановлено факт
припинення шлюбних відносин, однак
поклав в основу рішення даний документ.
Просить скасувати рішення і ухвалити
нове, яким визнати спірне майно
спільною сумісною власністю подружжя.

Заслухавши пояснення третьої особи
ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги позивачки ОСОБА_2 та
її адвоката ОСОБА_3, вивчивши матеріали
цивільної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що у
червні 2012 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль
марки ВАЗ, модель 11183, 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги позивачка
мотивувала тим, що у 1998 році припинила
шлюбні відносини з відповідачем,
спільне господарство не ведуть, шлюб
мав формальний характер.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 11 серпня 2000 року
вона є одноосібним власником квартири,
яку придбала за власні кошти.

Окрім цього, нею придбано 11 грудня 2007
року автомобіль марки ВАЗ модель 11183, 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. З метою придбання автомобіля
нею було укладено кредитний договір
від 09 січня 2008 року з ВАТ «Універсал
Банк».Останній платіж внесено нею 05
січня 2013 року. Вважає зазначений
автомобіль особистою власністю.

Згідно інформації завідувача Буського
районного сектору ГУДМС України у
Львівській області від 03 квітня 2013 року
(а.с.233-234 т.1) відповідач по справі ОСОБА_6
у спірній квартирі зареєстрованим не
був, 04.08.2001 року знятий з реєстрації з
місця проживання за адресою АДРЕСА_2 та
вибув в смт. Красне.

Відповідач ОСОБА_6 є боржником за
зведеним виконавчим провадженням, в
тому числі перед третіми особами у
даній справі.

Рішенням Буського районного суду
Львівської області від 15.01.2013 року (
а.с.238 т.1) встановлено факт, що ОСОБА_2
припинила шлюбні відносини та ведення
спільного господарства з ОСОБА_6 з
01.01.2000 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що факт
припинення шлюбних відносин з ОСОБА_6 з
01.01.2000 року встановлено рішенням суду в
іншій справі окремого провадження, яке
набрало законної сили, спірне майно
придбане позивачкою після припинення
шлюбних відносин, а тому, відповідно до
ч.2 ст.28 КпШС та ч.6 ст.57 СК України
власністю дружини, чоловіка визнається
майно, набуте нею, ним за час їхнього
окремого проживання у зв»язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин, за позивачкою визнано право
особистої власності на це майно.

З такими висновками суду першої
інстанції не можна погодитись. На
зазначене вище вказав Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
ухвалі від 09 квітня 2014 року ( а.с. 74-76 т.1).

Як вбачається із матеріалів справи,
рішення суду про встановлення факту
припинення шлюбних відносин та ведення
спільного господарства між сторонами
ухвалено судом 15 січня 2013 року, тобто
через 12 років після укладення договору
купівлі-продажу квартири. На момент
укладення оспорюваного правочину
сторони проживали як подружжя у
зареєстрованому шлюбі. Рішенням
Буського районного суду Львівської
області від 30 травня 2013 року шлюб між
сторонами розірвано, рішення суду
набрало законної сили. Причиною
розірвання шлюбу є те, що сторони
тривалий час проживають окремо,
спільного господарства не ведуть і не
підтримують жодних стосунків.

У п.23 постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року №11 зазначено, що вирішуючи
спір між подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з»ясувати джерело і час його придбання.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За змістом ст.57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за
час шлюбу, але за кошти, які належали
йому особисто.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього кодексу.

Позивачкою не доведено, що спірна
квартира та автомобіль були придбані
нею під час шлюбу за її особисті кошти.

Пред»явлені позивачкою письмові
пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
нотаріально посвідчені, суд не приймає
як належний та допустимий доказ на
підтвердження обставин справи,
оскільки позивачкою не доведено, що
вона діяла на момент придбання
квартири та автомобіля не в інтересах
сім»ї.

У відповідності до ст.309 ч.1 п.2 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими.

Виходячи із вище зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування оскаржуваного
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2, 314 ч.2,
316, 317,319 ЦПК України,- колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Буського районного суду
Львівської області від 26.04.2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її
позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене до Вищого Спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин