Справа № 628/3835/14-ц
Провадження № 6/628/96/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року Куп’янський
міськрайонний суд Харківської області
у складі:

головуючого – судді Цендра Н.В.,

при секретарі – Кравцовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Куп’янську подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Куп’янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник державної виконавчої
служби Куп’янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області звернувся до суду із поданням
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон
України, вказуючи, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Куп’янського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа Дзержинського
районного суду м. Харкова №638/1000/14ц від
26 березня 2014 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості в сумі 320513,47 грн.

У зв’язку з тим, що боржник на виклики
державного виконавця не з’являється,
борг самостійно не сплачує, за місцем
мешкання його виявлено не було,
державний виконавець просить суд
обмежити боржника у праві виїзду за
межі України.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
відмову у задоволенні подання щодо
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_1 з наступних
підстав.

На виконанні у відділі Державної
виконавчої служби знаходиться
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа Дзержинського
районного суду м. Харкова №638/1000/14ц від
26 березня 2014 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості в сумі 32513,47 грн. (а.с. 4-5).

25 травня 2014 року було ухвалено
постанову про державну реєстрацію прав
та обтяжень в результаті чого на все
нерухоме майно боржника ОСОБА_1 було
накладено арешт (а.с. 6).

У статті 21 Конституції України
закріплено, що усі люди є вільні і рівні
у своїй гідності та правах. Права і
свободи людини є невідчужуваними та
непорушними.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
встановлено, що кожному, хто законно
перебуває на території будь-якої
держави, належить, у межах цієї
території, право на вільне пересування
і свобода вибору місця проживання.
Кожна людина має право покидати
будь-яку країну, включаючи свою власну.

На стадії виконання судового рішення
обмеження права особи на виїзд за
кордон здійснюється в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК України.

Згідно до ст. 377-1 ЦПК України
доказуванню підлягають факти ухилення
боржника від виконання рішення суду,
можливість виїзду за межі України з
метою ухилення від виконання рішення
суду, в тому числі наявність
закордонного паспорта громадянина
України, вжиття державним виконавцем
заходів примусового виконання рішення
суду відповідно до ст. 32 Закону України
“Про виконавче провадження”.

Крім того, слід зазначити що право
державного виконавця на звернення з
поданням до суду про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
виникає лише у разі ухилення боржника
від виконання, покладених на нього
рішенням суду, зобов'язань, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначити у
поданні. Однак в матеріалах справи
відсутні докази ухилення боржника від
виконання рішення. Та взагалі не надано
доказів про те, чи відомо боржнику про
наявність у нього такого зобов’язання.
В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості про отримання боржником
повідомлень про виклик до органів ДВС
(наприклад рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення з
відміткою про отримання або причини не
отримання).

Також зі змісту подання не вбачається,
що боржник ОСОБА_1 має намір покинути
територію України, відсутні дані про
наявність у останнього закордонного
паспорту. Сусіди боржника, які згідно
акту державного виконавця від 15 жовтня
2014 року повідомили, що останній виїхав
за кордон на заробіток не підписалися в
акті, та взагалі, в акті не зазначено
ПІБ сусідів боржника.

В поданні зазначені різні суми
заборгованості боржника, так борг
ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в акті
державного виконавця зазначений на
загальну суму 42938,60 грн., у виконавчому
листі борг у розмірі 32513,47 грн., у
поданні державного виконавця борг у
розмірі 320513,47 грн.

Згідно з ч.ч. 2,4 ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини першої цієї статті,
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон або у вказаних
випадках паспорт може бути тимчасово
затримано чи вилучено. Таким чином, за
наявності підстав для тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України, до громадянина в залежності
від наявності чи відсутності паспорта
для виїзду за кордон застосовується:
відмова у видачі паспорта; відмова у
виїзді за кордон; тимчасове затримання
чи вилучення паспорта для виїзду за
кордон.

Застосування тимчасового обмеження
права особи на виїзд за межі України (за
кордон) слід вважати доцільним у
випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов’язання, покладеного
на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
“Про виконавче провадження”
державний виконавець зобов’язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно
бути обґрунтованим, тобто містити
зазначення обставин, що підтверджують
необхідність обмежити право особи на
виїзд за межі України. Відкриття
виконавчого провадження не може
розглядатись як достатня підстава для
застосування судом саме такого заходу,
як обмеження права особи на виїзд за
межі України.

Враховуючи правову природу права особи
на вільне пересування як одного із
основоположних прав людини і
громадянина, можна дійти висновку про
обмеження права на виїзд за кордон у
порядку цивільного судочинства як
виняткового заходу, який може
застосовуватися на підставі законних
та обґрунтованих доказів і вимог.

Крім того, у ОСОБА_2 Юстиції України від
06 червня 2008 року №25-32/507 “Щодо виїзду за
кордон осіб, які мають невиконані
зобов’язання, в тому числі зі сплати
аліментів, покладеними на них
рішеннями судів” зазначено, що подання
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України повинно
містити зокрема обґрунтування
ухилення боржника від виконання ним
своїх зобов’язань; резолютивна
частина подання, в якій мають бути
визначені заходи, назва органів, які
мають їх здійснити та ін.

В силу Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України", яким регулюється
порядок та випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України, той факт, що подання не містить
жодної доказової бази про вжиття
заходів щодо примусового виконання
рішення суду, державним виконавцем не
надано вище зазначених відомостей, суд
не знаходить підстав для задоволення
даного подання.

Керуючись ст. 21, 33 Конституції України,
ст. 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України
“Про порядок виїзду з України та в’їзд
в Україну громадян України”, ст. 1, 2, 4, 11,
32 ЗУ “Про виконавче провадження ” суд,
-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Куп’янського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов’язань –
відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя :
Н.В.Цендра