Справа № 2/489/3047/2014
У Х В А Л А

10 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.
Миколаєва Спінчевська Н.А.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «ОСОБА_3 Аваль», судді
Корабельного районного суду м.
Миколаєва Циганок В.Г. про скасування
рішення про стягнення грошових коштів,
скасування виконавчих листів,
повернення сторін до первісного
стану, зняття арешту з майна,
скасування ухвали про примусовий вхід
до житла,

В С Т А Н О В И В:

7 листопада 2014 року до Ленінського
районного суду м. Миколаєва надійшов
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3
Аваль», судді Корабельного районного
суду м. Миколаєва Циганок В.Г..

В своєму позові позивачі просять суд
скасувати рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 1
листопада 2011 року, ухваленого суддею
Циганок В.Г., про стягнення в
солідарному порядку з поручителів
ОСОБА_1, ОСОБА_2 кредитної
заборгованості в сумі 3620024 грн. 21 коп.;
скасувати виконавчі листи, видані на
підставі зазначеного рішення;
провести реституцію та повернути
сторони до первісного стану; винести
ухвалу суду про зняття арешту з майна
ОСОБА_2; скасувати ухвалу Корабельного
районного суду м. Миколаєва про
примусовий вхід до житла ОСОБА_2

У відповідності до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Захист цивільних прав - це
передбаченні законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Так, способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов’язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади
або органу місцевого самоврядування,
інших посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Так, у рішеннях Європейський
суд з прав людини неодноразово
зазначив, що право на суд, окремим
аспектом, якого є право на доступ до
правосуддя, не є абсолютним ( у рішенні
«Голдер проти Великої Британії» від 21
лютого 1975 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Проте, в даному випадку між
позивачами та суддею (відповідачем)
такі правовідносини не виникають, тому
дана справа не може бути підсудна суду
загальної юрисдикції.

Такі спори не пов’язані із
захистом прав, свобод чи інтересів у
публічно-правових відносинах від
порушень з боку органів державної
влади, оскільки оскаржені позивачами
дії вчинені при здійсненні правосуддя,
а тому законність таких дій може
перевірятися лише судом вищої
інстанції в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в суді,
ухвалюється іменем України.

Таким чином, суддя виступає
як посадова особа, уповноважена на
виконання функцій держави, а не як
приватна особа, до якої можна
звернутися з позовом.

Відповідно до ст. 125
Конституції України в Україні діють
місцеві, апеляційні, вищі
спеціалізовані суди та Верховний Суд
України.

Крім того, діючим ЦПК
України (Розділ V) передбачений порядок
перегляду судових рішень (апеляційне,
касаційне провадження, перегляд
судових рішень Верховним судом
України, провадження у зв’язку з
новоявленими обставинами).

Зокрема, відповідно ст. 292
ЦПК України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Ухвала суду першої інстанції
оскаржується в апеляційному порядку
окремо від рішення суду у випадках,
передбачених статтею 293 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 294 ЦПК
України апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Подається апеляційна скарга
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення (ч.1 ст. 296 ЦПК України).

Передбачений також порядок
розгляду питань, пов’язаних зі
скасуванням заходів забезпечення
позову.

Так, згідно ч.3 ст. 154 ЦПК
України заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані судом, який
розглядає справу. Здебільшого у таких
випадках одна зі сторін звертається до
суду з відповідною заявою.

Щодо виконавчих листів, то
згідно положень ч. 4 ст. 369 ЦПК України у
випадках, коли обов’язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв’язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин, суд
визнає виконавчий документ таким, що
підлягає виконанню повністю чи
частково. Якщо стягнення за таким
виконавчим листом уже відбулося
повністю або частково, суд одночасно на
вимогу боржника стягує на його користь
безпідставно одержане стягувачем за
виконавчим листом.

Проте, позивачі просять суд
скасувати виконавчі листи, видані
Корабельним районним судом м.
Миколаєва, в той час коли згідно діючих
норм чинного законодавства такого
поняття як «скасування виконавчих
листів» не існує.

Враховуючи викладене,
відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України
заява ОСОБА_4, ОСОБА_2 не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства, а тому у відкритті
провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.15, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК
України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«ОСОБА_3 Аваль», судді Корабельного
районного суду м. Миколаєва Циганок
В.Г. про скасування рішення про
стягнення грошових коштів, скасування
виконавчих листів, повернення сторін
до первісного стану, зняття арешту з
майна, скасування ухвали про
примусовий вхід до житла.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Н.А. Спінчевська