Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
09 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів Ткаченко
Т.Б., Мироненко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
апеляційною скаргою представника
житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» Калиновського Івана
Васильовича на рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 01 листопада 2013 року у
справі за позовом
житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» (далі ЖКП «Жилкомплекс»)
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по квартирній платі та
обслуговуванню прибудинкової
В червні 2013 року ЖКП «Жилкомплекс»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідачі, споживаючи
житлово-комунальні послуги, у
порушення вимог Закону України «Про
житлово-комунальні-послуги», плату за
ці послуги не здійснюють, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість за
період з 01 червня 2002 року по 01 травня 2013
року в сумі 8602,11 грн. В подальшому ЖКП
«Жилкомплекс» уточнив свої вимоги,
посилаючись на те, що відповідачами
частково здійснена оплата, просив
стягнути заборгованість в сумі 7191,60
грн. за період з березня 2007 року по
жовтень 2013 року включно.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 01 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ЖКП «Жилкомплекс»
заборгованість по квартирній платі та
обслуговуванню прибудинкової
території за період з 10 червня 2010 року
по 30 травня 2013 року в сумі 333, 31 грн.

Стягнуто у дольовому порядку з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір по
114,40 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить рішення скасувати і
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5, повідомлений про
час і місце розгляду справи, до суду не
з'явився, надав заяву про
представництво його інтересів ОСОБА_4

Відповідно ч.2 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд розглянув справу за
відсутності особи, що не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача Калиновського
І.В., який підтримав доводи апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі, як споживачі
житлово-комунальних послуг, не
виконували зобов'язання по своєчасній
і повній оплаті послуг позивача, у
зв'язку з чим з виникла заборгованість,
яка, в межах позовної давності з 10
червня 2010 року по 30 травня 2013 року,
становить 333,31 грн.

Проте, з таким висновком суду колегія
суддів не може погодитися, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Наведеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
власниками квартири АДРЕСА_1 та
споживачами комунальних послуг з
утримання житлового будинку та
прибудинкової території, які надає
позивач. Також в квартирі був
зареєстрований ОСОБА_6, на чиє ім'я
відкрито особовий рахунок. ОСОБА_6
знятий з реєстрації 30 листопада 2010 року
у зв'язку зі смертю.

Згідно наданої позивачем довідки,
заборгованість відповідачів за період
з березня 2007 року по жовтень 2013 року
включно становить 7191,60 грн.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виробниками і споживачами, а також їхні
права та обов'язки визначено у Законі
України «Про житлово-комунальні
послуги». Зокрема, згідно п.5 ч.3 ст.20
цього Закону споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Аналогічні положення закріплено і в ст.
162 ЖК України, згідно якої плата за
користування жилим приміщення в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Разом з тим, ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.
Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
травня 2011 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 був укладений
договір про реструктуризацію
заборгованості з 01 червня 2002 року в
сумі 7260,60 грн., строк дії договору до 01
червня 2016 року.

Згідно умов договору, щомісячний
платіж за житлово-комунальні послуги
становить 218,08 грн., з яких 121,01 грн. в
рахунок погашення заборгованості, а 97,07
грн. - поточний платіж.

Зміст договору не містить відомостей
про збільшення строку позовної
давності, а відповідач в судовому
засіданні заперечувала визнання боргу
і наполягала на застосуванні наслідків
спливу строку позовної давності (а.с. 41).

Незважаючи на те, що з часу підписання
договору про реструктуризацію до часу
звернення позивача з даним позовом до
суду, відповідачем оплата
житлово-комунальних послуг не
проводилась, проте, сам факт підписання
договору свідчить про визнання
відповідачем свого боргу.

За таких підстав, враховуючи, що строк
позовної давності застосовується
судом, колегія суддів вважає, що
договір про реструктуризацію
заборгованості від 30 травня 2011 року
перериває позовну давність, яка має
обчислюватися з 01 червня 2008 року.

За період з 01 червня 2008 року по 30 жовтня
2013 року нарахована заборгованість
становить 6049,37 грн. Під час розгляду
справи відповідачка ОСОБА_4, згідно
наданих квитанцій, здійснила оплату в
сумі 2838,97 грн., яка підлягає зарахуванню
в рахунок погашення боргу.

При цьому, колегія суддів не
погоджується з доводами позивача щодо
зарахування сплаченої відповідачкою
суми у рахунок погашення
заборгованості за період з 2002 року,
оскільки, як вбачається з наданих
квитанцій, 22 липня 2013 року
відповідачкою була проведена оплата
за період з березня 2011 року по травень
2013 року включно.

Рішення суду першої інстанції про
солідарну відповідальність ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є незаконним, оскільки зі справи
вбачається, що квартира належить
відповідачам на праві власності, а
тому, у зв'язку з неправильними
висновками, рішення підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного, з
відповідачів на користь ЖКП
«Жилкомплекс» підлягає стягненню
заборгованість по квартирній платі та
обслуговуванню прибудинкової
території за період з червня 2008 року по
жовтень 2013 року включно в сумі по 1605, 20
грн. (3210,40:2) з кожного.

Таким чином, апеляційна скарга
представника позивача Калиновського
І.В. підлягає задоволенню частково, а
рішення суду, на підставі ст. 309 ЦПК
України, скасуванню, з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з
відповідачки ОСОБА_4 на користь
позивача підлягає стягненню
відшкодування витрат по оплаті
судового збору при зверненні до суду та
подачі апеляційної скарги в сумі 172,05
грн. (344,10:2).

Відповідач ОСОБА_5, як інвалід П групи,
що підтверджується відповідною
довідкою МСЕК (а.с.66), на підставі ст. 5
Закону України «Про судовий збір»,
звільнений від оплати судового збору.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» Калиновського Івана
Васильовича задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 01
листопада 2013 року скасувати.

Позов житлово-комунального
підприємства «Жилкомплекс»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1,
виданий 15 червня 1996 року Жовтневим РВ
Маріупольського МУ УМВС України в
Донецькій області, ІНН НОМЕР_2,
зареєстрованої та проживаючої
АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, не
працюючий, інвалід ІІ групи,
зареєстрований та проживаючий
АДРЕСА_1). на користь
житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» заборгованість по
квартирній платі та обслуговуванню
прибудинкової території за період з 01
червня 2008 року по 30 жовтня 2013 року в
сумі по 1605,20 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» судовий збір в сумі 172,05
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Л.М.
Кочегарова

Судді:
Т.Б.
Ткаченко

І.П.
Мироненко