АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2470/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3396/14
Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т. Є.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
ПолтаваАпеляційний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою Приватного юридичного
підприємства "Юрсервіс Консалтінг
Компані" на заочне рішення
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 17
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного юридичного
підприємства "Юрсервіс Консалтінг
Компані" про стягнення середнього
заробітку та відшкодування моральної
шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що
рішенням Крюківського районного суду
від 20 листопада 2013 року та
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 10 лютого 2014
року, на її користь з відповідача було
стягнуто заборгованість по заробітній
платі грошову компенсацію за щорічну
відпустку, середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні та
моральну шкоду

У примусовому порядку, на підставі
виконавчого листа №537/2959/13-ц, виданого
Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області 6.03.14
року, Приватним юридичним
підприємством "Юрсервіс Консалтінг
Компані" виплачено ОСОБА_1 27 662,62 грн.

Остаточний розрахунок належних до
виплати позивачці сум здійснено лише
16.05.14 року.

З цих підстав, просила стягнути з
Приватного юридичного підприємства
"Юрсервіс Консалтінг Компані" середній
заробіток за затримку остаточного
розрахунку за період з 20.11.13 року по
16.05.14 року у сумі 10 908
грн., відшкодування моральної шкоди,
яку оцінює в 3 000,00 грн. та витрати на
правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Заочним рішенням Крюківського
районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 17
червня 2014 року позов задоволено
частково, стягнуто з Приватного
юридичного підприємства "Юрсервіс
Консалтінг Компані" на користь ОСОБА_1
середній заробіток за затримку
розрахунку за період з 21.11.13 року по
30.03.14 року, тобто, за 90 днів,
у сумі 8 181,00 грн.

Стягнуто з Приватного юридичного
підприємства "Юрсервіс Консалтінг
Компані" на користь ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу у сумі 1 000,00 грн.

Стягнуто з Приватного юридичного
підприємства "Юрсервіс Консалтінг
Компані" на користь держави 243,60 грн.
судового збору.

У решті позову відмовлено.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 17
вересня 2014 року заяву про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права і ухвалення
нового рішення, яким у позові
відмовити.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційної суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на положення ст. ст. 47, 116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому свої вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Із справи вбачається, що рішенням
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
листопада 2013 року задоволено частково
позов ОСОБА_1, стягнуто з Приватного
юридичного підприємства "Юрсервіс
Консалтінг Компані" на користь
останньої 12 025 грн. 87 коп.
заборгованості по заробітній платі, 47
грн. 15 коп. грошової компенсації за
невикористану відпустку та 536 грн. 17
коп. грошової компенсації за додаткову
відпустку, 13 545 грн. 30 коп. середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні станом на 19.11.13 року, 500 грн.
моральної шкоди та 2 600,00 грн. витрат на
правову допомогу, у решті позовних
вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 10
лютого 2014 року змінено рішення суду від
20 листопада 2013 року у частині стягнення
на користь ОСОБА_1 середнього заробітку
за затримку розрахунку при звільненні,
та скасовано - у частині стягнення
грошової компенсації за додаткову
відпустку та витрат на правову
допомогу, у решті рішення місцевого
суду залишено без змін.

4.04.14 року Приватне юридичне
підприємство "Юрсервіс Консалтінг
Компані" перерахувало на виконанні
рішень суду до відділу ДВС Печерського
РУЮ у м. Києві 4 882 грн. 62 коп. та
постановою державного виконавця від
18.04.14 року звільнено арешт з майна
боржника у зв'язку з фактичним
виконанням рішення суду.

Пред'являючи позовні вимоги у даній
справі, ОСОБА_1 просила стягнути з
відповідача середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні за
час невиконання Приватним юридичним
підприємством "Юрсервіс Консалтінг
Компані" рішень судів, якими на її
користь стягнуті та невиплачені
присуджені на її користь, зокрема,
заборгованість по заробітній платі та
грошовій компенсації за невикористану
відпустку.

У правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій у постанові від 29
січня 2014 року у справі №6-144цс13,
роз'яснено, що після ухвалення судового
рішення про стягнення заборгованості
із заробітної плати роботодавець не
звільняється від відповідальності,
передбаченої статтею 117 КЗпП України, а
саме виплати середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, тобто за весь період
невиплати власником або уповноваженим
ним органом належних працівникові при
звільненні сум.

Установивши, що після ухвалення
рішення суду від 20 листопада 2013 року,
відповідач здійснив фактичний
розрахунок з позивачкою лише 4.04.14 року
шляхом сплати банківського платежу по
виконавчому провадженню, місцевий суд
правомірно вважав, що вина Приватного
юридичного підприємства "Юрсервіс
Консалтінг Компані» у затримці виплати
ОСОБА_1 належних сум при звільненні є
доведеною та, у такому разі, позивачка
має право на отримання середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

З цих же підстав, не заслуговують на
увагу доводи апеляційної скарги, що
після ухвалення судом рішення про
стягнення заробітної плати й звернення
його до виконання, відносини сторін
регулюються Законом України «Про
виконавче провадження» та положення
ст. 117 КЗпП України не підлягають до
застосування.

Також апеляційний суд погоджується з
рішення місцевого суду у частині
відмови у стягненні моральної шкоди,
ураховуючи, що дана позовна вимога є
необґрунтованою та недоведеною.

Твердження апелянта щодо відсутності
підстав для стягнення на користь
позивачки витрат на правову допомогу є
безпідставним, оскільки витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, граничний розмір якої визначено
Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», стягуються не лише за участь
у судовому засіданні при розгляді
справи, а й у разі вчинення інших дій
поза судовим засіданням, безпосередньо
пов'язаних із наданням правової
допомоги у конкретній справі
(наприклад, складання позовної заяви,
надання консультацій, переклад
документів, копіювання документів).

У справі містяться угода №259/1 від 9.03.14
року про надання юридичної допомоги,
укладена між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2, акт
виконаних робіт та квитанція від 19.05.14
року та розрахунок витрат на правову
допомогу, з яких вбачається, що
позивачці надавалася правова допомога
у вигляді консультування та роз'яснень
з питань чинного законодавства, та
складання позовної заяви (а.с. 16 зі
звороту).

Таким чином, є всі підстави для
відшкодування даних витрат у
частковому розмірі, що відповідає
обставинам справи та не суперечить
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

Решта доводів апеляційної скарги є не
суттєвими та не спростовують вірних
висновків суду у справі.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що підстави для зміни чи
скасування рішення місцевого суду
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного
юридичного підприємства "Юрсервіс
Консалтінг Компані" відхилити.

Заочне рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука
Полтавської області від 17 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді:
О.Ю. КУЗНЄЦОВА

Л.М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ