Справа № 758/2307/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 вересня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Сербіної Н. Г. ,

при секретарі - Власенко Л. В.,
Янок К.М., Гончарук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
купівлі - продажу квартири, визнання
права власності на спадкове майно та
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка -
ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина,
яку у визначений законодавством строк
позивач, як спадкоємець за законом
прийняв 12 серпня 2013 року.

Спадкове майно складається з квартири
АДРЕСА_1.

Проте, позивачу приватним нотаріусом
ОСОБА_5 було відмовлено у оформленні
спадкових прав на майно та видачі
свідоцтва про право на спадщину після
померлої ОСОБА_4, так як після смерті
останньої була проведена державна
реєстрація права власності на спадкове
майно, а саме було укладено 14 серпня 2013
року договір купівлі-продажу між
померлою ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3

Зазначив, що 14 серпня 2013 року, тобто
після своєї смерті, ОСОБА_4, не могла
укладати договір купівлі продажу.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, то договір купівлі-
продажу квартири, вчинений від її імені
і після її смерті є недійсним.

Вважає, що спірна квартира, що входить
до складу спадщини належить позивачу,
як спадкоємцю з часу відкриття
спадщини.

Однак він, як власник спірної квартири,
яка належить йому з ІНФОРМАЦІЯ_1, з часу
відкриття спадщини, не може отримати
документи, що посвідчують його право
вланості, та не може користуватись
своєю власністю.

Просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу кваритири АДРЕСА_1,
укладений 14 серпня 2013 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3.

Визнати за ним право власності на
спадкове майно, а саме на кваритиру
АДРЕСА_1.

Витребувати з чужого незаконного
володіння у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з тих же
підстав, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно
не з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним, причини
поважності неявки в судове засідання
суду не повідомив.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлась належним чином, на
адресу суду надійшла заява про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, вважає можливим розглядати справу
за відсутності відповідача та третьої
особи на підставі наявних у справі
доказів та постановити заочне рішення.

Вислухавши позивача, представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1-3,5 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Як встановлено в судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1 відповідно до
свідоцтва про право власності №192
(серія САЕ №723547), виданого 20.07.2012 року
відділом з питань майна комунальної
власності Подільської районної в м.
Києві Державної адміністрації,
належала на праві приватної власності
ОСОБА_4 ( а.с.37).

Відповідно до актового запису про
смерть №12012 від 17.07.2014 року та до витягу
з Держаного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про смерть №9 від 21.07.2013 року,
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 112, 113).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина (а.с. 8).

12.08.2013 року позивач, як спадкоємець за
законом звернувся з заявою про
прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
заведено спадкову справу №11/2013, та
відмовлено ОСОБА_1 у оформленні
спадкових прав на майно та видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
на квартиру АДРЕСА_1, так як державна
реєстрація права власності на
зазначену квартиру проведена після
смерті спадкодавця (а.с. 19).

14.08.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 посвідчено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 32,
33).

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
14.08.2013 року власником зазначеної
квартири відповідно до договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
зареєстрованого в реєстрі за №1133,
14.08.2013 року значиться ОСОБА_2 (а.с. 38).

Оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а
договір купівлі-продажу квартири було
укладено 14 серпня 2013 року, тобто після
смерті, остання не могла укладати
вказаний договір, тому такий договір
слід визнати недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, згідно
ст.. 1262 ЦК України, після смерті ОСОБА_4.

За змістом ст.. 215 ЦК України та
роз»яснень Пленуму Верховного Суду
України в постанові від 06 листопада 2009
року №9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності, може бути
заявлена як однією із сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином суд прийшов до висновку про
те, що позовні вимоги позивача в
частині визнання за ним права
власності на спадкове майно, а саме на
квартиру АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню.

Згідно ст.. 387 ЦК України висланий має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Стаття 388 ЦК України передбачає, в разі,
якщо майно за відплатним договором
придбане у особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати ( добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або собою,
якій він передав майно у володіння,
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння,
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звертався до Подільського
районного управління ГУ МВС України в .
Києві з заявою про те що ІНФОРМАЦІЯ_1
невстановлена особа, перебуваючи за
адресою: АДРЕСА_1, незаконно
привласнила документи на вказану
квартиру та особисті документи, які
належали ОСОБА_4 На підставі заяви
ОСОБА_1 було відкрито кримінальне
провадження №0005679 від 26.07.2013 року
за ознаками злочину, передбаченого ч.1
ст. 357 КК України ( а.с.11).

Крім того, було відкрито кримінальне
провадження № 0000171, відомості
щодо якого внесено до ЄРДР 12.08.2014 року
за ознаками вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 90
КК України ( а.с.142).

Враховуючи викладене вище, суд вважає,
що позовні вимоги знайшли своє
підтвердження, а тому підлягають
задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 203, 215, 216,
387,388,392,658,1268 ЦК України, керуючись ст. ст.
10, 11, 88, 204, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 14 серпня 2013 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_2 та посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно, а саме на квартиру
АДРЕСА_1.

Витребувати з чужого незаконного
володіння у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна