Справа № 159/5717/14-ц
Провадження № 2/159/1305/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
06 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді - АГЕЄВОЇ Є.О.

з участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

прокурора - СТОЦЬКОЇ А.,

представника органу опіки та
піклування - ВЕЛЬМИ Ж.В.,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковель
цивільну справу за позовом виконавчого
комітету Ковельської міської ради в
особі органу опіки та піклування в
інтересах малолітнього ОСОБА_3, з
участю законного представника
малолітнього - дитячої лікарні
Ковельського МТМО до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Ковельської міської ради в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
звернувся в суд з позовною заявою до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
вказує, що відповідач є матір'ю
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Камінь-Каширського районного
суду ОСОБА_2 позбавлена батьківських
прав стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. 25.07.2014 року медичні
працівники Ковельського МТМО
повідомили службу у справах дітей щодо
антисанітарних умов та відсутності
догляду за малолітнім ОСОБА_3 По даному
факту з ОСОБА_2 працівниками служби у
справах дітей спільно з СКМСД
Ковельського МВ УМВС та педіатром
Ковельського МТМО проведено
відповідну профілактичну бесіду. 15.08.2014
року на адресу служби надійшло
повторне повідомлення про те, що
малолітній ОСОБА_3 проживає в
антисанітарних умовах, його матір
ОСОБА_2 перебуває в нетверезому стані, в
будинку перебувають сторонні особи в
нетверезому стані. Після цього було
вирішено госпіталізувати дитину та
малолітнього ОСОБА_3 15.08.2014 року було
поміщено до дитячої лікарні
Ковельського МТМО, а 16.08.2014 року дитина
була забрана матір'ю. 09.09.2014 року
працівники Ковельської дитячої
поліклініки знову повідомили службу у
справах дітей про те, що малолітній
ОСОБА_3 проживає в антисанітарних
умовах, а матір малолітнього ОСОБА_2
перебуває в нетверезому стані. Позивач
зазначає, що під час проведення
перевірки та обстеження умов за
адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що в
будинку санітарно-гігієнічні умови
незадовільні, в кімнатах не прибрано,
речі розкидані, дитина лежить на
матраці, який розміщений на підлозі.
Було також встановлено, що ОСОБА_2 пішла
з дому, та залишила дитину. Оскільки
умови перебування дитини в помешканні
загрожували життю та здоров'ю дитини,
малолітнього ОСОБА_3 було вилучено із
сім'ї та поміщено до дитячої лікарні
Ковельського МТМО, про що складено акт
про вилучення дитини із сім'ї від 09.09.2014
року. Працівники служби у справах дітей
спільно з СКМСД Ковельського МВ УМВС
України у Волинській області, МЦСССДМ
проводили відповідну роботу з ОСОБА_2
щодо належного виховання та утримання
сина ОСОБА_6, останню неодноразово
викликали на засідання комісій, які
вона ігнорувала. Оскільки ОСОБА_2 не
створює належних умов проживання
малолітнього сина, остання ухиляється
від виконання батьківських обов'язків
щодо забезпечення необхідних умов
життя та виховання малолітнього
ОСОБА_3, позивач прохає позбавити
відповідача батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
передати малолітнього ОСОБА_3 на
опікування органу опіки та піклування
виконавчого комітету Ковельської
міської ради для подальшого
влаштування, а також стягувати з ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в
сумі 350 гривень щомісячно, починаючи з
дня звернення до суду і до досягнення
дитиною повноліття.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету Ковельської
міської ради в судовому засіданні
змінила позовні вимоги та враховуючи,
що відповідач ОСОБА_2 змінила спосіб
життя та відношення до дитини, а саме:
відвідувала заклад в якому знаходиться
її малолітній син, написала заяву про
поміщення дитини в спец заклад
терміном на 1 рік, проводить ремонтні
роботи в будинку, прохає відібрати у
матері ОСОБА_2 малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 1 рік.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнала, не заперечує проти його
задоволення. Суду пояснила, що
алкогольними напоями не зловживає та
відвідує заклад в якому перебуває на
даний час її син.

Суд, заслухавши учасників судового
розгляду, думку прокурора, який вважає
позов підставним та таким, що підлягає
до задоволення, допитавши свідків,
дослідивши матеріали цивільної справи,
приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Стаття 150 Сімейного кодексу України
передбачає, що батьки зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток.

З копії свідоцтва про народження
вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є
матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не
виконувала покладені на неї обов'язки
щодо забезпечення належних умов
проживання та виховання малолітнього
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено
у матері ОСОБА_2 та поміщено в дитячу
лікарню.

Свідок ОСОБА_7 в судовому
засідання вказала, що стан здоров'я
дитини задовільний, хоча дитина мала
невеликі опрілості. Дитина доглянута,
вага дитини відповідає її віку.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що
забирала дитину в дитячу лікарню.
Матері дома не було, а жінка з якою була
дитина вказала, що мати в бабусі.
Вказала також, що дитина була чиста та
доглянута.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що в серпні
забирав дитину від матері ОСОБА_2 Мати
була в нетверезому стані. На наступний
день мати забрала дитину з закладу
охорони здоров'я. Коли дитину привезли
вдруге в лікарню, дитина була чиста та
доглянута, хоча у хлопчика були
невеликі опрілості.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
відповідач ОСОБА_2 проживає з нею по
сусідству. Вказала, що дитина чиста та
доглянута, в будинку теж чисто і
прибрано. Пояснила, що коли працівники
служби у справах дітей приходили до
ОСОБА_2, її дійсно не було дома, оскільки
вони ходили в ліс та затримались, так як
довго чекали автобуса.

Свідок ОСОБА_11, який є сусідом
ОСОБА_2 суду пояснив, що ОСОБА_2
піклується про дитину, доглядає її,
купує одяг та продукти харчування.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що
проживає однією сім'єю з ОСОБА_2 та
спільно виховують сина. ОСОБА_2
доглядає за дитиною. Вказав, що
алкогольних напоїв він не вживає,
працює. Дітей від першої дружини
забрала теща. На даний час вони з ОСОБА_2
проводять ремонт в будинку. Пояснив, що
разом з ОСОБА_2 займались вихованням
дитини.

Згідно з абзацу 2 п. 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30.03.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд
має право вирішити питання про
відібрання дитини у відповідача і
передачу органам опіки та піклування
(якщо цього потребують її інтереси), але
не повинен визначати при цьому
конкретний заклад.

Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII,
у всіх діях щодо дітей, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є
особою, яка злісно ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, проте належно не виконує
покладені на неї батьківські обов'язки
по відношенню до її малолітнього сина.

Статтею 170 ч.1 СК України
передбачено, що суд може постановити
рішення про відібрання дитини від
батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав, у
випадках, передбачених пунктами 2-5
частини 1 статті 164 цього Кодексу, а
також в інших випадках, якщо залишення
дитини у них є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання. У
цьому разі дитина передається другому
з батьків, бабі, дідові, іншим родичам -
за їх бажанням або органові опіки та
піклування.

Про те, що відповідач неналежно виконує
свої батьківські обов'язки по
вихованню малолітнього сина свідчать
акти обстеження умов проживання від
15.08.2014 року та від 09.09.2014 року, складені
комісією служби у справах дітей, в яких
вказується, що умови для проживання
дитини не створені, відсутні засоби
гігієни, батьки схильні до вживання
алкогольних напоїв.

З акту вилучення дитини ОСОБА_3 від
09.09.2014 року вбачається, що працівниками
служби у справах дітей виконкому
Ковельської міської ради ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено із сім'ї та
поміщено на обстеження в дитячу
лікарню.

Таким чином, встановлені в судовому
засіданні обставини свідчать, що обсяг
участі відповідачки у вихованні дитини
дійсно є недостатнім, проте дана
обставина та очевидне бажання
опікуватись та виховувати сина не
свідчить про свідоме нехтування ОСОБА_2
своїми батьківськими обов'язками перед
дитиною, а відтак суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
підставними та такими, що підлягають до
задоволення.

В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягнує
з відповідача в користь держави судові
витрати в справі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК
України суд, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 170
Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Відібрати у матері ОСОБА_2 малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 1
рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави
судові витрати по справі в сумі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:Є. О. Агеєва