АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при секретарі: Троц
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 травня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Приватного
підприємства «Укрбудпостач-06»,
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/8747/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Пасинок В.С. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 21 травня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Приватного
підприємства «Укрбудпостач-06»,
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_5, подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. На думку апелянта, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_2 та інших про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої знищенням будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, неправильно
застосувавши положення ст. ст. 22, 1166 ЦК
України, та надав неправильну оцінку
доказам, які містяться в матеріалах
справи. Зазначає, що вказаний будинок
було зруйновано саме відповідачами,
при цьому, відповідачі не довели
відсутності своєї вини у заподіяні
шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України.

В судовому засіданні ОСОБА_11 в
інтересах ОСОБА_8 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вважав, що спір вирішений судом
правильно.

Особисто ОСОБА_8, позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_5, а також представники
Приватного підприємства
«Укрбудпостач-06», Голосіївського РУ ГУ
МВС України в м. Києві в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, ОСОБА_8
забезпечив явку в судове засідання
свого уповноваженого представника, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за
можливе слухати справу у відсутності
осіб, що не з'явились в суд апеляційної
інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_8,
з'ясувавши обставини справи та
оговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, відповідно до
архівного витягу Києво-Святошинської
районної державної адміністрації № 839
від 27 вересня 2007 року з протоколу № 10
розширеного засідання правління
колгоспу «Родіна» с. Хотов
Києво-Святошинького району, яке
відбулося у с. Чапаєвці, від 6-10 квітня
1958 року за ОСОБА_12 закріплено
землекористування 0,09 га (т.1, а.с.102).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 помер (т.1, а.с.106).

04 жовтня 2004 року до Головного
управління земельних ресурсів
Київської міської ради надійшла заява
ОСОБА_2 про надання у приватну
власність земельної ділянки (т.1, а.с.103).

Відповідно до державних актів на право
власності на земельну ділянку №№
07-7-03451, 07-7-03452, 07-7-03453 від 13 серпня 2007 року
ОСОБА_8 є власником земельних ділянок,
які знаходяться по АДРЕСА_4, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 у Голосіївському районі м.
Києва, загальними площами 0,1000 га кожна
(т.1, а.с.217-219).

У вересні 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8,
Приватного підприємства
«Укрбудпостач-06», Голосіївського РУ ГУ
МВС України в м. Києві, просили стягнути
стягнути з ОСОБА_8, Приватного
підприємства «Укрбудпостач-06» 500 000,00
грн. завданої неправомірними діями
майнової шкоди, а також 100 000,00 грн.
моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог
посилалися на те, що вони є
користувачами земельної ділянки
площею 0,09 га в с. Чапаєвка, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(напроти, через дорогу АДРЕСА_5), яка
була виділена ОСОБА_12 на підставі
рішення розширеного засідання
правління колгоспу «Родіна» с. Хотов
Києво-Святошинького району, яке
відбулося у с. Чапаєвці, від 6-10 квітня
1958 року. Вважаючи, що вказана земельна
ділянка належить їм, в 2004 році вони
розпочали будівництво житлового
будинку. Будівництво будинку закінчено
в 2008 році. Після цього, до них почали
надходити погрози від невідомих людей
про те, що вони знесуть будинок, якщо
вони не сплатять їм по 20 000 дол. США за
одну сотку землі. 12 березня 2008 року
силами та засобами Приватного
підприємства «Укрбудпостач-06» під
керівництвом ОСОБА_8 будинок було
зруйновано, матеріали, які залишилися
після знесення будинку, були вивезені в
невідомому напрямку.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_5.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до змісту вказаної норми,
умовою для відшкодування шкоди є
наявність всіх елементів складу
цивільного правопорушення, що включає
неправомірність поведінки особи,
наявність шкоди, під якою слід розуміти
втрату або пошкодження майна
потерпілого та (або) позбавлення його
особистого нематеріального права
(життя, здоров'я тощо), причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
шкодою, а також наявність вини
завдавала шкоди.

Однією із умов для задоволення вимог
про відшкодування шкоди, завданої
майну, є наявність у позивача права
власності на таке майно.

За загальним правилом, право власності
на новостворену рухому річ виникає у
особи, яка її виготовила (створила) в
той момент, коли в результаті
виготовлення чи створення з'являється
об'єкт, який може кваліфікуватись як
нова річ, якщо інше не встановлено
договором або законом. Відповідно до ч.2
ст.331 ЦК України право власності на
новостворене нерухоме майно виникає з
моменту завершення будівництва. Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту прийняття його до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Отже, моментом виникнення права
власності на новостворене нерухоме
майно згідно з ст. ст. 182, 331 ЦК України є
державна реєстрація.

До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна) (ч.3 ст. 331
ЦК України).

Разом з тим, звертаючись до суду з
позовом про відшкодування майнової
шкоди, завданої знесенням будинку, який
знаходився на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 (через дорогу АДРЕСА_5),
позивачами не було надано суду
будь-яких належних та допустимих
доказів в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК
України на підтвердження належності їм
вказаного будинку на праві власності.

Також, позивачами не було доведено
наявності у них права власності на
матеріали та обладнання, які були
використані в процесі будівництва, їх
вартості.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачі надали суду копії платіжних
документів та накладних на будівельні
матеріали (т.1, а.с.122-164). Однак з наданих
документів неможливо встановити, що
вони були використані саме для
будівництва вказаного будинку,
оскільки в них не зазначено об'єкта
будівництва, в деяких накладних та
платіжних документах відсутнє
прізвище платника або отримувача.

В матеріалах справи відсутні
проектно-кошторисна документація, а
також акти виконаних робіт з
комплектом виконавчої документації. До
того ж, слід враховувати, що при
будівництві виконується значна
частина робіт, які є прихованими,
виконання яких та використання при
цьому будівельних матеріалів можливо
перевірити лише в процесі натурного
обстеження.

Також, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що позивачі є
законними користувачами земельної
ділянки по АДРЕСА_1 (через дорогу
АДРЕСА_5).

Як було встановлено та вбачається з
матеріалів справи, відповідно до
договорів купівлі-продажу №№ 2235, 2238, 2241
від 12 червня 2007 року та державних актів
на право власності на земельну ділянку
№№ 07-7-03451, 07-7-03452, 07-7-03453 від 13 серпня 2007
року власником земельних ділянок, які
знаходяться по АДРЕСА_4, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 у Голосіївському районі м.
Києва є ОСОБА_8.

Вказані договори купівлі-продажу та
акти позивачами в судовому порядку не
оспорені.

Крім того, в архівному витягу
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації № 839 від 27
вересня 2007 року з протоколу № 10
розширеного засідання правління
колгоспу «Родіна» с. Хотов
Києво-Святошинького району, яке
відбулося у с. Чапаєвці, від 6-10 квітня
1958 року, наданому позивачами, не
зазначено адресу земельної ділянки,
яка була надана в користування ОСОБА_12
(т.1, а.с.102).

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції,
надавши належну оцінку доказам, які
містяться в матеріалах справи, дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_5 до ОСОБА_8, Приватного
підприємства «Укрбудпостач-06»,
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про відшкодування майнової
шкоди. Відповідно, у суду були відсутні
підстави і для задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди,
передбачені ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання
апелянта на неправильне застосування
положень ст. ст. 22, 1166 ЦК України.
Презумпція вини особи, яка завдала
шкоди, встановлена ч. 2 ст. 1166 ЦК України,
застосовується лише у випадку
доведення позивачем наявності шкоди та
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та шкодою.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов