Справа №705/2415/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області, в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

при секретарі Безвенюк Н.В.

з участю адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Умані
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3. звернулася до суду з
позовом про те, що 06 березня 1997 року в
Колодистенській сільській ради
Уманського району Черкаської області
зареєструвала шлюб з відповідачем по
справі та стала носити його прізвище.
від цього шлюбу спільних дітей не
мають.

У зв'язку з тим, що сімейні стосунки між
ними не склалися, з листопада 2013 року
спільне проживання було припинено, але
шлюб не розірвано до цього часу. Після
розпаду сім'ї спільним майном
розпорядилися добровільно. Лише
залишилося нероздільним спільне майно
- насіння соняшника, щодо якого
відповідач, в момент розподілу майна
дав їй розписку, що насіння соняшника,
яке ними вирощено, буде спільно
продаватися, у зв'язку з тим, що частина
грошей належить їй.

Так, за період спільного проживання на
земельній ділянці, яка належить
відповідачу, в 2013 році було дійсно
вирощено та зібрано насіння соняшника
в кількості 10220 кг.

Вказане насіння соняшника було
розміщено на збереження в склад, який
розташований на території
господарства в с. Колодисте Уманського
району Черкаської області.

09 квітня 2014 року за домовленістю між
ними та покупцем було назначено продаж
насіння соняшника. Нею було найнято
осіб, які здійснювали відвантаження
соняшника, після чого з відповідачем
було проведено розрахунок, за що
відповідач отримав 35770 гривень. Вказані
кошти відповідач привласнив собі і
поділити ці кошти не бажає, у зв'язку з
чим виникла необхідність розподілу
спільно нажитого майна подружжя, а саме
грошових коштів, які були виручені ними
від продажу насіння соняшника у сумі
35770 гривень.

Оскільки вищевказане майно було набуте
у період шлюбу, тому воно є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
а тому вони з відповідачем мають право
на 1/2 частину цього майна кожен.

Просить ухвалити рішення суду, яким
визнати за нею право власності на 1/2
частину спільно нажитого майна -
грошових коштів в сумі 17885 гривень.

Визнати за відповідачем право
власності на 1/2 частину спільно
нажитого майна грошових коштів в сумі
17885 гривень.

Стягнути з відповідача на її користь 1/2
частину спільно нажитого майна -
грошових коштів в сумі 17885 гривень.

Стягнути з відповідача на її користь
судові витрати понесені нею по справі
відповідно до квитанцій, які будуть
надані нею суду.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні в
повному об'ємі підтримала позовні
вимоги та пояснила, що з відповідачем
проживала однією сім'єю протягом 17
років і за цей час нажили багато
спільного майна, в тому числі насіння
соняшника. За соняшник з відповідачем
неодноразово мали мову, але
відповідач постійно відміняв продаж.
Після домовленості про

продаж насіння, відповідач визвав
автомобіль з м. Бершадь і повідомив їй,
коли вона зможе відвантажити свою
частину соняшника. Завантажувати
соняшник їй допомагали свідки по
справі, але розраховувався покупець з
відповідачем. Добровільно відповідач
кошти їй не повернув, тому між ними
виникла сварка і вона вимушена була
звернутися до дільничного інспектора.
Вважає, що кошти за продаж насіння є
спільною сумісною власністю подружжя,
тому просить суд позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні в повному об'ємі підтримав
позовні вимоги, позов вважає
обґрунтованим та пояснив, що сторони по
справі перебували у зареєстрованому
шлюбі, у якому ними було придбано певне
майно. За спільною домовленість
частина майна була розділена між ними і
нерозділеним залишилося вирощене
насіння соняшника. За продаж вказаного
насіння відповідач отримав кошти,
половину яких так і не повернув
позивачці. Тому позивач вимушена була
звернутися до суду за захистом своїх
прав. Вважає, що позивачем надано
достатньо доказів в підтвердження
позовних вимог, тому просить суд позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, вважає, що
насіння соняшника та кошти від його
реалізації є його особистою власністю.
Земельні ділянки, на яких вирощувався
соняшник, належать йому та його матері.
Спільне майно з позивачем було
розділене, він позичав кошти, щоб
розрахуватися із позивачем, про що є
розписка, написана останньою. Спільне
господарство після розлучення з
позивачем не велося, паї обробляв він,
позивач жила на свої кошти, а він на
свої. Соняшник позивач вантажила разом
зі свідками, а він прихав коли майно уже
було завантажено і його мали важити.
Кошти за насіння взяв, оскільки це були
кошти матері. Розписку дійсно писав,
але ввечері уже віддав позивачу кошти.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, позов вважає необґрунтованим
та просить суд відмовити у його
задоволенні. Надана позивачем
розписка, на його думку, є
підтвердженням лише наміру вчинити
певну дію відповідачем разом з
позивачем, а не обов'язку відповідача
сплатити кошти позивачу. У ній не
зазначено кількість вирощеного
соняшника або розмір коштів, тобто
відсутня інформація про майнові або
грошові зобов'язання відповідача.
Також має місце розписка, у якій
позивач зазначає, що не має ніяких
претензій до відповідача. Земельні
ділянки, на яких було вирощено соняшник
належать відповідачу та його матері, а
тому позивач не може претендувати та
кошти, отримані за продаж продукції
вирощеної на цих земельних ділянках.
Позивач не надала жодного доказу
набуття коштів за час спільного
проживання.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що є дільничним інспектором
Уманського РВ УМВС України в
Черкаській області. Йому, у зв'язку із
його посадою, у квітні 2014 року
зателефонувала позивач та повідомила,
що вирощувала насіння соняшника разом
зі своїм чоловіком, відповідачем по
справі, але при продажі цього насіння
відповідач привласнив собі кошти
отриманні від реалізації насіння. Він
зателефонував до відповідача та провів
з ним розмову щодо розподілу коштів,
але відповідач сказав йому, що соняшник
він вирощував сам.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що був свідком завантаження
насіння соняшника. Оскільки у нього
також була невелика кількість насіння,
він своє насіння зберігав разом із
насінням відповідача. При завантаженні
зерна були присутні і позивач, і
відповідач, а також і інші люди, прізвищ
яких не пам'ятає. Яка вага насіння
соняшника йому не відомо, знає, що його
зважили і розрахувалися. З ким із
ОСОБА_4 було проведено розрахунок і яка
була сума не знає. За тонну платили
приблизно 3550 гривень. На яких паях
відповідач вирощував соняшник йому не
відомо.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що в березні 2014 року до неї
прийшла позивач по справі та попросила
її допомогти завантажити насіння
соняшника. Коли вона прийшла на
обумовлене місце, відповідач так і не
появився, тому ці дії було перенесено
на інший час. 09 квітня 2014 року вони
погрузили зерно, там також було зерно і
іншого власника. Позивач з нею
розрахувалася за виконану роботу і
вона пішла додому. Через годину їй
зателефонувала позивач та повідомила,
що сидить в машині відповідача,
оскільки він не віддає їй гроші. Вона
порекомендувала позивачці залишатися
у машині. Знає, що вирощуванням
соняшника займалися і позивач, і
відповідач. Позивач за власні кошти
купувала хімічну речовину для обробки
соняшника. На чиїх землях вирощували не
знає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що була свідком при передачі
коштів за спільно нажите майно
подружжям ОСОБА_4. Відповідач та
позивач складали розписку, у якій було
відображено, що відповідач сплатив
позивачці кошти за майно, але насіння
соняшника до цього не мало відношення.
У зазначеній розписці вона ставила
свій підпис. Також відповідачем була
написана розписка про те, що відповідач
в подальшому розрахується з позивачем
за соняшник. Було написано дві
розписки, оскільки кошти за соняшник
відповідачем позивачу передані не
були. Свій підпис ставила на тій
розписці, у якій було відображено
передачу коштів. Соняшник позивач та
відповідач вирощували разом, але на
якій земельній ділянці не знає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що він є головою села
Колодисте і до нього в телефонному
режимі звернулася позивач з приводу
продажу насіння соняшника. Коли це було
не пам'ятає. Позивач повідомила, що
продає соняшник, але відповідач
відмовляється повернути їй кошти, тому
просила поговорити з ним. При
телефонній розмові з відповідач,
останній пояснив, що земельна ділянка,
на якій вирощувався соняшник належить
йому та його матері, а також про те, що
земельну ділянку обробляв саме
відповідач. Чи повернув відповідач
кошти позивачу не знає, також йому не
відомо як довго тривалі їх сімейні
стосунки. Коли вони почали ділити
майно, позивач до нього зверталася за
допомогою, але в подальшому між
позивачем та відповідачем було
встановлено якусь домовленість і це
питання вони вирішили вдвох.
Підтвердив, що у 2013 році відповідач
вирощував соняшник, обробляв його,
оскільки мав трактор та мотигу. При
продажу соняшника присутнім не був, про
це йому відомо зі слів позивача.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого Колодистенською сільською
радою Уманського району Черкаської
області, ОСОБА_4 та ОСОБА_11
зареєстрували шлюб 13 лютого 1956 року.
Актовий запис № 5. Прізвища після
реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_4,
дружини - ОСОБА_3.

Згідно рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 15 травня 2014 року шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 06
березня 1997 року, розірвано.

Згідно розписки, написаної ОСОБА_4 12
листопада 2013 року, останній надав згоду
на те, що продаж соняшника буде
здійснюватися разом із ОСОБА_3,
оскільки частина коштів дійсно
належить їй.

Згідно довідки Колодистенської
сільської ради Уманського району
Черкаської області, виданої 14 квітня 2014
року вих. № 111/02-19, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
проживали в будинку по АДРЕСА_1 разом і
вели спільне господарство з березня 1997
року по 15 листопада 2013 року.

Згідно накладної № 027 від 09 квітня 2014
року ОСОБА_4 було відпущено соняшник в
розмірі 10220 кг ваговою ПАТ
«Укрзерноімпекс».

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь
у розгляді справи, допитавши свідків та
вивчивши письмові матеріали справи,
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Судом достовірно встановлено, що
позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з 06
березня 1997 року по 15 травня 2014 року. У
період шлюбу сторони проживали разом
та вели спільне господарство. Згідно
довідки Колодистенської сільської
ради Уманського району Черкаської
області, виданої 14 квітня 2014 року, на
земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 у
2013 році вирощувався соняшник.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

За вказаних обставин, суд вважає, що
кошти отримані відповідачем від
реалізації насіння

соняшника, вирощеного у період
перебування позивачем і відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, є спільною
сумісною власністю подружжя і кожен з
них має право на 1/2 частину цих коштів.

Також на думку суду, оскільки позивачем
при зверненні до суду було понесено
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору та отриманням правової допомоги,
зазначені кошти мають бути стягнені з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину спільно нажитого майна -
грошових коштів в сумі 17885 гривень.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину спільно нажитого майна -
грошових коштів в сумі 17885 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2
частину спільно нажитого майна -
грошових коштів в сумі 17885 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
сплачений судовий збір в сумі 243 гривні
60 копійок та витрати на правову
допомогу в сумі 2500 гривень.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутніми в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
А. Б. Коваль