ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/3149/14-ц
Провадження № 2/362/1792/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді - Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Васильків цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Тростинської сільської ради
Васильківського району Київської
області, треті особи: третя Київська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_3
про визнання права власності в порядку
спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їхнього батька
ОСОБА_4, відкрилася спадщина, що
складалася зокрема із земельної
ділянки, площею 0,531 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_2. Однак, отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спірну земельну ділянку,
позивачі не мають можливості, оскільки
державним нотаріусом йому було
відмовлено у видачі такого свідоцтва,
так як не надано правовстановлюючого
документу на земельну ділянку.

29 вересня 2014 року від представника
позивачів до суду надійшла заява про
збільшення позовних вимог, а саме
визнати за позивачами права
забудовника на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, надіславши до
суду заяву, в якій просять слухати
справу за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надіславши до суду заяву, в
якій просить слухати справу без
присутності представника.

Третя особа третя Київська державна
нотаріальна контора в судове засідання
не з'явилася, надіславши до суду копію
спадкової справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про розгляд справи
повідомлялася належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що дійсно 30 червня
1993 року ОСОБА_4 придбав жилий будинок,
житлова площа 16,2 кв.м., дерев'яний,
критий залізом, що розташований за
адресою: АДРЕСА_2.

Однак з технічного паспорту на будинок
АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_4 на
виділеній йому земельній ділянці по
вул. Кірова, 10 в с. Тростинка без
затвердженого проекту, дозволу на
будівництво побудував житловий
будинок.

Як вбачається з Державного акта на
право власності на землю серії І-КВ
№9, ОСОБА_4 є власником земельної
ділянки загальною площею 0,531 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації
смерті у м. Києві.

Зі змісту заповіту від 11 квітня 2002 року,
посвідченого секретарем Тростинської
сільської ради Васильківського району
Київської області ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за №13,
вбачається, що ОСОБА_4 заповідав
належний йому житловий будинок, що
знаходиться в с. Тростинка по вул.
Кірова, земельну ділянку біля будинку,
а також все майно своїй дружині ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва №2-809/2006 від 24 березня 2006
року, визнано недійсним заповіт від
імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,
складений 11 квітня 2002 року,
посвідчений секретарем Тростинської
сільської ради Васильківського району
Київської області ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №13.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
№22-4735 від 05 червня 2006 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва №2-809/2006 від 24 березня 2006 року
залишено без змін.

Зі змісту рішення міськрайонного суду
Київської області №2-162/10 від 29 січня 2010
року вбачається, що ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом, в якому просила
визнати за нею право власності на 1/2
частку земельної ділянки площею 0,531 га
по АДРЕСА_2 на 1/2 частку житлового
будинку за цією ж адресою, на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
№2-162/10 від 29 січня 2010 року позов ОСОБА_3
задоволено частково, а саме визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини
квартири по АДРЕСА_1

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області №22Ц-1936/10 від 30
вересня 2010 року, рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області №2-162/10 від 29 січня 2010
року скасовано, та ухвалено нове
рішення, яким відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_1, третя
особа: Київська державна нотаріальна
контора про визнання права власності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 грудня 2011
року, рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
№22Ц-1936/10 від 30 вересня 2010 року залишено
без змін.

Листом №917/02-14 від 05 червня 2014 року
Третя Київська державна нотаріальна
контора відмовила позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_4, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
на земельну ділянку.

Згідно зі ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК
України).

Згідно із ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Частиною 3 ст. 331 ЦК України
визначено, що до завершення
будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення
майна).

Вимогами ст. 375 ЦК Ураїни
передбачено, що власник земельної
ділянки має право зводити на ній
будівлі та споруди, створювати закриті
водойми, здійснювати перебудову, а
також дозволяти будівництво на своїй
ділянці іншим особам. Власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно. Право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Частинами 1 та 2 ст. 376 ЦК України
передбачено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Відповідно до п. 7 Постанови №7
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», якщо
спадкодавцем було здійснене самочинне
будівництво (частина перша статті 376
ЦК), до спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Враховуючи той факт що позивачі дійсно
є спадкоємцем за законом першої черги
та прийняли спадщину в порядку і в
строки передбачені ст.ст. 1269, 1270 ЦК
України, та враховуючи, що спадкодавець
дійсно був власником спірної земельної
ділянки, що підтверджується Державним
актом на право власності на землю серії
І-КВ №9, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову в частині визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування.

Однак, суд відмовляє позивачам в
частині визнання за ними права
забудовника на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2 в
порядку спадкування, оскільки за
відсутності належно затвердженого
проекту, дозволу на будівництво ОСОБА_4
не міг набути право власності на
самовільно збудовану споруду, а право
власника на забудову здійснюється лише
за умов додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, при цьому судом
взято до уваги, що позивачі не просили
визнати за ними право власності на
будівельні матеріали, обладнання тощо,
які були використані в процесі
будівництва, а тому суд приймає рішення
в межах заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209,
212-215, 223 ЦПК України, Постанова №7
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», ст.ст. 331, 375,
376, 392, 1218, 1225, 1268, 1270 та 1269 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тростинської
сільської ради Васильківського району
Київської області, треті особи: третя
Київська державна нотаріальна контора,
ОСОБА_3 про визнання права власності в
порядку спадкування - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на земельну загальною площею
0,531, гп, в тому числі 0,250 га для
будівництва та обслуговування
житлових будівель та 0,281 га для ведення
особистого підсобного господарства, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель