АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції Клочко І.В.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 19 серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
інфляційних та трьох відсотків річних
за не виконання грошового зобов'язання,
-

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення сторін, представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом,
який мотивував тим, що 19 червня 2012 року
за рішенням Деснянського районного
суду м. Києва з відповідача по справі на
його користь був стягнутий борг за
договором позики в сумі 1 000 000 грн. та
судові витрати 3219 грн., а всього 1003219
грн. Проте відповідач свої грошові
зобов'язання не виконує, а тому позивач
просив суд стягнути за період з серпня
2012року до березня 2014 року включно
інфляційні втрати та 3 відсотки річних
на підставі ст. 625 ЦК України .

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 19 серпня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто на
користь позивача суму інфляційних
витрат в розмірі 3960 грн. 77 коп., 3% річних
- 18 986 грн. 30 коп. та судові витрати 249 грн.
47 коп.

Не погодившись з таким рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив його вимоги задовольнити в
повному обсязі, стягнувши з
відповідача інфляційні витрати в
розмірі 61 096 грн. 04 коп. та 3% річних - 46 835
грн. 21 коп.

Скаргу обґрунтовував тим, що висновки
суду про те, що суми передбачені ст. 625
ЦК України можуть стягуватись лише з
дня набрання законної сили рішенням
суду не відповідають вимогам закону.
Також суд безпідставно не застосував
ст. 11 ЦК України, відповідно до якої у
відповідача з дати ухвалення рішення
про стягнення боргу та судових витрат,
виникли грошові зобов'язання на
підставі рішення суду, а тому його
вимоги суд повинен був задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного
суду позивач та його представник
доводи скарги підтримали.

Відповідач заперечував проти
задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Визначаючи період за який підлягає
нарахуванню індекс інфляції суд дійшов
висновку, що початок нарахування треба
проводити з дня набрання законної сили
рішенням суду про стягнення боргу,
тобто з 12 серпня 2013 року.

Колегія суддів повністю з таким
висновком погодитись не може, тому, що
грошове зобов'язання у відповідача на
суму 1000000 грн. виникло не тільки на
підставі рішення суду, а й на підставі
договору позики, відповідно до якого
борг відповідач повинен був повернути
до 31 12.2011 року, що встановлено рішенням
суду про стягнення боргу.

Зобов`язання відповідач не виконав, що
сторонами в справі не заперечувалось.

Також суд не врахував, що відповідачу
про рішення суду, яким з нього
стягнутий борг та судові витрати від 19
червня 2012 року достеменно було відомо в
серпні 2012 року, так як останній
скористався своїм правом на
оскарження, проте його апеляційна
скарга була визнана неподаною ухвалою
Апеляційного суду від 10 серпня 2012 року,
після чого в вересні 2012 року було
відкрито виконавче провадження.

Пізніше відповідачу був поновлений
пропущений ним процесуальний строк та
ухвалою апеляційного суду від 12 серпня
2013 року рішення суду про стягнення
боргу залишено без змін. Колегія суддів
вважає, що період з серпня 2012 року по
серпень 2013 року не підлягає виключенню
з розрахунку сум, що підлягають
стягненню на підставі ст. 625 ЦК України,
так як Законність судових рішень в
Україні презюмується

, рішення суду
не було скасовано. Грошове зобов'язання
у відповідача на суму 1000000 грн. виникло
ще до його ухвалення, було не виконано ,
випливає з договору позики, а тому
відповідач зобов'язаний сплачувати
позивачу інфляційні втрати та 3% річних
в тому числі і за період який просив
позивача з 12 серпня 2012 року до 30 березня
2014 року.

Висновок суду про те, що вказані суми
треба стягувати з дати набрання
рішенням законної сили не ґрунтуються
на вимогах Закону та спростовуються
вищенаведеними обставинами, яким суд
не дав належну правову оцінку.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що на суму стягнутих
рішенням судових витрат 3219 грн. суми
передбачені ст. 625 ЦК України не
нараховуються, тому, що їх стягнення
передбачене ЦПК України, а не ЦК
України. При цьому колегія вважає, що
діюче законодавство не передбачає
нарахування інфляційних витрат та 3%
річних на понесені сторонами в
цивільному процесі судові витрати.

Рішення в цій частині відповідає
вимогам закону, а тому підстави для
його повного скасуванню відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення районного суду необхідно
змінити . Стягнувши з відповідача на
користь позивача інфляційні втрати та
3% річних за період з 12 серпня 2012 року по
30 березень 2014 року (межі заявлених
вимог) включно.

Розрахунок 3% річних 1 000 000грн. х 3 х
568:365:100= 46 685 грн.

Розрахунок інфляційних 1 000 000 грн. х 1,03= 1
030 000 - 1000 000 = 30 000 грн. де 1,03 сукупний
індекс інфляції за вищевказаний
період.

Загальна сума стягнення становить суму
76 685 грн. з якої 1% становить суму 766 грн. 85
коп. , яка підлягає стягненню з
відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК
України в межах задоволених судом
вимог в якості відшкодування понесених
позивачем судових витрат, який сплатив
при подачі позову 1 079 грн. 31 коп., що
підтверджено квитанцією на а.с. 1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 19 серпня 2014
року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 індекс інфляції в розмірі З0 000
грн. 00 коп., 3% річних - 46 685 грн. 00 коп. та
судові витрати 766 грн. 85 коп.

В іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
Судді: