Провадження №2/761/5949/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я
особа: орган опіки та піклування
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації про
зобов'язання не перешкоджати у
здійсненні продажу частини квартири,
зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про зобов'язання не
перешкоджати у здійсненні продажу
частини квартири, зняття з реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачу та відповідачу на праві
власності належить по ? частині
квартири АДРЕСА_1. Відповідач з 2005 року
перешкоджає позивачу в користуванні
даним майном, про що було встановлено
рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.07.2011 року. На даний
час позивач бажає продати свою частку
квартири, однак не може це здійснити,
оскільки в квартирі зареєстрована
малолітня особа - син відповідача
ОСОБА_3, 2002 року народження. У ОСОБА_3 є
батько ОСОБА_5, який має інше майно у
власності, а саме квартиру АДРЕСА_2.

З урахуванням викладеного позивач
просить визнати дії відповідача ОСОБА_2
такими, що порушують права позивача та
зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
позивачу у здійсненні продажу належної
позивачу частини спірної квартири;
зняти з реєстрації місця проживання
ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
29.09.2014 року на адресу суду від
представника позивача надійшла заява
про розгляд справи без його участі, а
тому суд вважає за можливе розглядати
справу без участі позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечувала проти позову,
пояснивши, що позивач проживає в Канаді
та останній раз приїжджав до України в
2012 році, а отже, вважає доводи позивача
щодо здійснення з її боку будь-яких
перешкод у продажі йому належної
частини квартири, безпідставними. В
даній квартирі проживає вона разом із
сином ОСОБА_3 та сплачує за комунальні
послуги по квартирі.

Представник третьої особи органу
опіки та піклування Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації в судовому засіданні
заперечував проти позову, пояснивши, що
неповнолітні діти мають бути
зареєстровані за місцем проживання
батьків. На сьогоднішній день
малолітній ОСОБА_3 перебуває на
утриманні відповідача ОСОБА_2, оскільки
остання не проживає разом із своїм
чоловіком ОСОБА_5

Вислухавши пояснення відповідача та
представника третьої особи, дослідивши
докази, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 04.02.2004 року, інша 1/2 частини квартири
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право
власності на житло від 23.01.1996 року.

В спірній квартирі зареєстровані
відповідач ОСОБА_2 з 19.06.2001 року та з
02.09.2008 року її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 знятий з реєстрації
01.04.1997 року в зв'язку з виїздом до Канади
на постійне місце проживання.

В позовній заяві позивач зазначає, що
відповідач ОСОБА_2 перешкоджає
позивачу у здійсненні продажу належної
йому частини квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Як вбачається із наданих позивачем
доказів, вони жодним чином не доводять
той факт, що відповідач ОСОБА_2
перешкоджає позивачу у здійсненні
продажу спірної квартири.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.06.2011 року, копія
якого долучена до позовної заяви, та
яким було зобов'язано ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користуванні ?
частини спірної квартири, не є доказом
того, що відповідач перешкоджає
позивачу здійснити продаж своєї
частки.

Безпідставним є посилання позивача
на акт, складений працівниками КП «ЖЕК
«Нивки», згідно якого спірна квартира
здається в оренду, оскільки він
складений станом на 02.06.2009 року, а
позивач звернувся до суду з позовом в
липні 2014 року. А отже, позивач, мав би
надати відповідні докази станом на
момент подачі позову.

Позивач також просить зняти з
реєстрації місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, який є сином
відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

У відповідності до ст.. 16 Конвенції
ООН про права дитини від 20.11.1989 року
жодна дитина не може бути об'єктом
свавільного або незаконного втручання
в здійснення її права на особисте і
сімейне життя, недоторканість житла,
таємницю кореспонденції або
незаконного посягання на її честь і
гідність. Дитина має право на захист
закону від такого втручання або
посягання.

В постанові Верховного Суду України
від 16.01.2012 року, прийнятої за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах (справа № 6-57цс11), яка є
обов'язковою для всіх судів і суди
зобов'язані привести свою практику у
відповідність з цим рішенням (ст. 360-7
ЦПК України), зазначено, що, за змістом
ст.. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення ст.. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення, яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

З огляду на це вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, від вирішення питання
позбавлення права власності на житлове
приміщення; позбавлення права
користування житловим приміщенням;
визнання особи безвісно відсутньою;
оголошення фізичної особи померлою
відповідно до норм житлового та
цивільного законодавства.

При цьому позивач ставить питання
зняття з реєстрації відповідача -
малолітнього ОСОБА_3 з тих підстав, що
факт такої реєстрації перешкоджає йому
в продажі частини квартири. А отже, дана
підстава для зняття особи з реєстрації
жодним чином не відповідає вимогам ст..
7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Посилання позивача при вирішенні
спору на вимоги ст..ст. 71, 72 ЖК України,
суд вважає безпідставними, оскільки
дані положення регулюють питання щодо
збереження жилого приміщення за
тимчасово відсутнім громадянином та
порядок визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням в будинках державного і
громадського житлового фонду. В даному
випадку спірна квартира є приватною
власністю.

Суд, оцінюючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог, позовні вимоги є
такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону, а тому не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. 16, 29, 405 ЦК України, ст.. 156
ЖК України, ст.. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11,
60, 88, 212, 215, 218, 360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 3-я особа: орган опіки та
піклування Шевченківської районної в
м. Києві державної адміністрації про
зобов'язання не перешкоджати у
здійсненні продажу частини квартири,
зняття з реєстрації залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя