Провадження № 2/522/7945/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді -
Домусчі Л.В.,

при секретарі -
Герасименко Ю.С.,

розглянувши в судовому засіданні в
залі Приморського районного суду м.
Одеси цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Першої Одеської нотаріальної
контори в особі державного нотаріуса
ОСОБА_2, за участю третьої особи на боці
відповідача без самостійних вимог щодо
предмету спору - Одеська міська рада,
про визнання незаконною дії державного
нотаріуса, про скасування постанови
про відмову у видачі свідоцтва про
право на спадщину та про зобов'язання
видати свідоцтво про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_7(діє на підставі довіреності від
18.02.2012 року) звернувся 19.08.2014 року до
суду з позовом до державного нотаріуса
Першої Одеської нотаріальної контори
ОСОБА_2, за участю третьої особи на боці
відповідача без самостійних вимог щодо
предмету спору - Одеська міська рада, та
просив визнати незаконними дії
державного нотаріуса ОСОБА_2, що
виразилися у відмові у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом ОСОБА_1, скасувати постанову
державного нотаріуса ОСОБА_2 про
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом та зобов'язати
ОСОБА_2 на підставі рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 11.06.2014 року у цивільній справі №
522/1921/14-ц видати ОСОБА_1 свідоцтво про
право на спадщину за законом.

В обґрунтування свого позову зазначив,
що 11.06.2014 року Приморським районним
судом м.Одеси було ухвально рішення у
справі за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, яким заяву було задоволено
частково, було встановлено факт його
проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю в
період з квітня 1996 року по листопад 2011
року включно. 18 .07.2014 року ОСОБА_1 надав
державному нотаріусу ОСОБА_2 належним
чином завірену копію рішення суду від
11.06.2014 року. Однак 22.07.2014 року нотаріусу
ОСОБА_2 винесла постанову про відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом. Позивач не погоджується з
вказаною постановою, так як в
обґрунтування відмови в постанові
зазначено, що «рішення суду не
підтверджує проживання ОСОБА_1 разом з
померлою ОСОБА_4 на час відкриття
спадщини, яким є день смерті ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як того вимагає ст.1264
ЦК України». Усно ОСОБА_2 порадила
змінити дату смерті ОСОБА_4 на листопад
2011 року, не слухаючи його доводів. При
цьому в постанові також зазначено, що
«в рішенні взагалі нічого не зазначено
та суд не прийшов до висновку, що ОСОБА_1
є спадкоємцем четвертої черги
спадкування за законом згідно ст.1264 ЦК
України». Такі дії державного
нотаріуса вважає неправомірними і які
суперечать чинному законодавству.

В судовому засіданні 29.10.2014 року
представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_7(діє на підставі довіреності від
18.02.2012 року) повністю підтримав вимоги
свого довірителя, просив позов
задовольнити з викладених в заяві
підстав та пояснив, що ОСОБА_1 тривалий
час проживав разом з родиною свого
сина, дружиною якого була ОСОБА_4,
відповідно вони мали взаємні права та
обов'язки, були пов'язані спільним
побутом і жили однією сім'єю. Рішенням
Приморського районного суду м.Одеси
від 29.11.2012 р. було оголошено ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1- померлими. 23.04.2013
року на підставі цього рішення суду
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року були видані
свідоцтва про смерть на всіх чотирьох
вищевказаних членів сім'ї ОСОБА_1
Згодом заявник отримав З свідоцтва про
право на спадщину за законом щодо 3/4
часток зазначеної квартири. Стосовно
частки дружини його сина -ОСОБА_4,
заявник отримав повідомлення
державного нотаріуса з роз'ясненнями
щодо умов, за яких він може бути її
спадкоємцем та про необхідність
звернення до суду. ОСОБА_1 було надано
нотаріусу рішення суду від 11.06.2014 року
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, однак нотаріус відмовила
у видачі свідоцтва так як в рішенні
суду не вказано, що він є спадкоємцем
четвертої черги.

В судове засідання державний нотаріус
Першої Одеської нотаріальної контори
ОСОБА_2 не з'явилась, але надала до суду
заяву про розгляд справи без участі
представника Першої Одеської
державної нотаріальної контори. В
минулих судових засіданнях - державний
нотаріус ОСОБА_2 позов не визнала,
просила у задоволенні позову
відмовити. При цьому вказала, що ОСОБА_1
не надав документи, які підтверджують,
що він є спадкоємцем після померлої
ОСОБА_4 за законом чи за заповітом.
Проведеною перевіркою станом на час
відкриття спадкової справи на 05.06.2013
року та за інформаційною довідкою №
34176882 зі Спадкового реєстру на 06.10.2014
року встановлено, що заповіти від імені
ОСОБА_4 не посвідчувалися. При
відсутності документів підтверджуючих
родинний зв'язок, особа може бути
визнана спадкоємцем за законом лише за
рішенням суду, в даному випадку ОСОБА_1
в рішенні суду від 11.06.2014 року факт
належності ОСОБА_1 до спадкоємців
четвертої черги спадкування
невстановлений, а встановлено лише
факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4,
однією сім'єю в період з квітня 1996 року
і по листопад 2001 року включно, тобто за
11 років до оголошення ОСОБА_4 померлою.
День смерті ОСОБА_4 є ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
тому нею було видана постанова про
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом і рекомендовано
ОСОБА_1 звернутися до суду для
встановлення його спадкоємцем
четвертої черги спадкування, якщо суд
для цього знайде достатньо доказів.

Представник третьої особи - Одеської
міської ради, в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив. Неявка цього представника
не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, додані
до неї документи, заслухавши думку
представників сторін, оцінивши надані
докази вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Приморського районного
суду м.Одеси від 17.08.2011р.(справа №2о-149/11)
було задоволено заяву ОСОБА_1 та
визнано безвісно відсутніми ОСОБА_5,
1962р.народження, ОСОБА_4, 1964р. народження,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2р. народження,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3р. народження з
01.01.1997р.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 29.11.2012 р. (справа №2о/1522/55/12)
задоволено заяву ОСОБА_1 та оголошено
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1-
померлими.

23 квітня 2013 року на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 10 грудня 2012 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
місті Одесі реєстраційної служби
Одеською міського управління юстиції
були видані свідоцтва про смерть на
всіх чотирьох вищевказаних членів
сім'ї заявника.(ОСОБА_4- свідоцтво серія
НОМЕР_1, ОСОБА_5- свідоцтво серія НОМЕР_2,
ОСОБА_6-свідоцтво серія НОМЕР_3, ОСОБА_1-
свідоцтво серія НОМЕР_4).

Судом встановлено, що рішенням
Приморського районного суд м.Одеси від
11.06.2014 року по цивільній справі №
522/1921/14-ц за заявою ОСОБА_1, зацікавлені
особи: Перша Одеська державна
нотаріальна контора, Одеська міська
рада, про встановлення факту
проживання однією сім'єю, встановлено
факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4
однією сім'єю в період з квітня 1996 року
і по листопад 2001 року. Як вбачається з
вказано рішення суду, 13.08.2001р. видано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_1 в результаті
приватизації.

Згодом заявник отримав у нотаріуса З
свідоцтва про право на спадщину за
законом виданих 22.08.2014р. щодо 3/4 часток
зазначеної квартири. Стосовно частки
дружини його сина- ОСОБА_4., заявник
отримав повідомлення державного
нотаріуса з роз'ясненнями щодо умов, за
яких він може бути її спадкоємцем та
про необхідність звернення до суду. У
зв'язку з цим, у заявника постала
необхідність встановити факт
проживання однією родиною із ОСОБА_4

Згідно листа державного нотаріуса
Першої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_2 від
08.08.2013р. №1730/02-14 ОСОБА_1 роз'яснено про
відсутність між ним та померлою ОСОБА_4
ступеню споріднення та про його право
на звернення до суду с заявою про
встановлення факту сімейних відносин.

Також судом встановлено, що позивачем
ОСОБА_1 було надано державному
нотаріусу Першої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_2 копію
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 11.06.2014 року.

Постановою державного нотаріуса
Першої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_2 від
22.07.2014р. №1696/02-31 було відмовлено ОСОБА_1
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на ? частку
квартири АДРЕСА_2. (а.с. 4).

При цьому в постанові було вказано,
05.06.2012 року Першою державної
нотаріальною конторою було відкрито
спадкову справу № 202/2013р. щодо майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 за
заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини
за законом згідно ст.1264 ЦК України.
Померла ОСОБА_4 заповіту не складала, що
підтверджується інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру від
05.06.013 року № 34176882. ОСОБА_1 було
відмолено у видачі Свідоцтва про право
на спадщину за законом та
рекомендовано звернутися до суду для
визначення його спадкоємцем четвертої
черги спадкування згідно ст..1264 ЦК
України. ОСОБА_1 було надано рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 11.06.2014 року про встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 в
період з квітня 1996 року по листопада 2001
року включно. Однак, як вказано в
постанові нотаріуса, встановлений в
рішення факт проживання не підтверджує
проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 на час
відкриття спадщини, яким є день смерті
ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. А також не
визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої
черги спадкування за законом згідно
ст.1264 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
нотаріат» № 3425 ХІІ від 01 січня 1994 року
(надалі Закон «Про нотаріат»), нотаріат
в Україні - це система органів і
посадових осіб, на які покладено
обов'язок посвідчувати права, а також
факти, що мають юридичне значення, та
вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти. Відповідно
до постанови Пленуму Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013р. № 3 "Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ", за правилами цивільного
судочинства як спір про право в
позовному провадженні розглядаються
позови про оскарження дій нотаріуса
щодо вчинення виконавчого напису, коли
йдеться виключно про порушення
нотаріусом правил вчинення
відповідної нотаріальної дії і при
цьому позивачем не порушується питання
про захист права відповідно до
положень цивільного законодавства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 21 постанови від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК України (який набрав
чинності з 2004р.) про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом. До спадкоємців четвертої
черги належать не лише жінка (чоловік),
які проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї, тощо.

Дещо інакше законодавець визначився із
застосуванням ст. 1264 ЦК, у Перехідних
положеннях якого зазначено, що правила
кн. 6 цього Кодексу застосовуються
також до спадщини, яка відкрилась, але
ніким не була прийнята до набрання
чинності ЦК.

Згідно ст. 3 ч. 2 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом
відкриття спадщини є день смерті особи.

Стаття 49 Закону України «Про нотаріат»
регулює загальні підстави для відмови
у вчиненні нотаріальних дій, які можна
виділити у дві групи. Перша група - це
підстави, які взагалі не дають
можливості вчинити нотаріальні дії. До
них належать:

- вчинення дії, що суперечить
закону;

- подання документів для
вчинення нотаріальної дії, які
суперечать закону або містять
відомості, що принижують честь і
гідність громадян;

- суперечність цілям, указаним
у статуті чи положенні угоди, що
укладається від імені юридичної особи;

- якщо вчинення дії взагалі не
входить до компетенції нотаріальних
органів.

Друга група - це підстави, які не дають
можливості вчинити нотаріальну дію в
якийсь момент, але після усунення їх
вчинення нотаріальної дії стає
можливим.

До такої групи підстав відмови
відносять:

- звернення за вчиненням
нотаріальної дії не до того нотаріуса
чи посадової особи, які мають право
вчинити цю нотаріальну дію;

- звернення за вчиненням
нотаріальної дії недієздатної особи;

- звернення за вчиненням
нотаріальної дії представника, який не
має необхідних повноважень;

- звернення за вчиненням
нотаріальної дії особи, яка
знаходиться в стані афекту,
алкогольного чи наркотичного
сп'яніння.

Як вбачається з рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 11.06.2014р.
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю не пред'являв
позовних вимог про визнання права
власності в порядку спадкування або
про визнання його спадкоємцем
четвертої черги спадкування.

Виходячи з загальних вимог
законодавства часом відкриття
спадщини о день смерті особи або день, з
якого вона оголошується померлою. (ч.2
ст.1220 ЦК України) .

Судом встановлено, що день смерті
ОСОБА_4 є ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

При визначенні правового статусу
осіб-спадкоємців четвертої та п'ятої
черг спадкоємців за законом (статті 1264 -
1265 ЦК) суд враховуває, що коло
спадкоємців за законом визначається за
нормами ЦК, який діяв на час відкриття
спадщини, відповідно до п. 5 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, глави 10
розділу II із змінами з Наказу
Міністерства юстиції № 806/5 від 23.05.2014,
передбачено слідуюче:

П.4. Видача свідоцтва про право на
спадщину за законом

4.1. При видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом нотаріус перевіряє
наявність підстав для закликання до
спадкування за законом осіб, які подали
заяви про видачу свідоцтва.

4.2. Доказом родинних та інших відносин
спадкоємців зі спадкодавцем є:
свідоцтва органів реєстрації актів
цивільного стану, повний витяг з
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису, копії
актових записів, копії рішень суду, що
набрали законної сили, про
встановлення факту родинних та інших
відносин.

4.6. Спадкоємці закликаються до
спадкування за законом у порядку
черговості. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі: відсутності
спадкоємців попередньої черги;
усунення спадкоємців попередньої
черги від права на спадкування;
неприйняття спадкоємцями попередньої
черги спадщини або відмови від її
прийняття.

Враховуючи той факт що рішенням суду
від 11.06.2014р. було визнано що ОСОБА_1
проживав однією сім'єю з ОСОБА_4 в
період з квітня 1996р. по листопад 2001р.,
та норми ст. 1264 ЦК України, то суд
приходить до висновку щодо
безпідставності тверджень та вимог
ОСОБА_1 що він проживав протягом 5
років однією сім'єю з ОСОБА_4 до часу
відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_1р.).

У зв'язку з наведеним суд вважає, що
державний нотаріус діяла в межах
визначених законом та підстави
винесення постанови є обґрунтованими
та такими що відповідають чинному
законодавству .

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218
ЦПК України; ст.3 ч.2 СК України, ст.ст.
10,15,1264 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до Першої Одеської нотаріальної
контори в особі державного нотаріуса
ОСОБА_2, за участю третьої особи на боці
відповідача без самостійних вимог щодо
предмету спору - Одеська міська рада,
про визнання незаконною дії державного
нотаріуса, про скасування постанови
про відмову у видачі свідоцтва про
право на спадщину та про зобов'язання
видати свідоцтво про право на спадщину
- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

29.10.2014