Справа № 127/6753/13-ц Провадження №
22-ц/772/3207/2014Головуючий в суді першої
інстанції Овсюк Є. М.Категорія
27Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р. м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Стадник І.М.,
Луценко В.В.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2

представника апелянта ОСОБА_3

представник відповідача Чугунов М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 08.10.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства «
КБ «Фінансова ініціатива» в особі
Вінницького відділення № 3 про
стягнення неповернутого банківського
вкладу та 3 % річних та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства « КБ «Фінансова ініціатива»
до ОСОБА_2, ОСОБА_5, за участю третьої
особи без самостійних вимог Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби про
визнання правочину таким, який порушує
публічний порядок, вчинений з метою, що
суперечить інтересам держави і
суспільства,-

ВСТАНОВИЛА:

20.03.2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ПАТ КБ « Фінансова
ініціатива» в особі Вінницького
відділення № 3 про стягнення
банківського вкладу в сумі 11 295 євро та
3 % річних.

В подальшому позивач неодноразово
звертався до суду з заявами про
уточнення позовних вимог і збільшення
розміру 3 % річних, а заявою від 23.09.2014
року, враховуючи виплату банком 200 євро
з його вкладу, зменшив суму позову до 11
095 євро.

01.04.2013 року ПАТ КБ «Фінансова
ініціатива» подали зустрічний позов у
якому просили визнати договір
банківського вкладу №16761 від 28.01.2013
року таким, що порушує публічний
порядок, вчинений з метою, що завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, а також стягнути з ОСОБА_2
та ОСОБА_5 в дохід держави грошові кошти
в розмірі 11 095 євро.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 16.04.2013 року ( а. с.
32 т.1 ) взаємно заявлені позовні вимоги
сторін у справі об'єднані в одне
провадження.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 08.10.2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
зустрічних позовних вимог ПАТ КБ «
Фінансова ініціатива» відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у
справі, позивач -відповідач ОСОБА_2
оскаржує його в апеляційному порядку,
просить скасувати дане рішення суду
першої інстанції, ухвалити нове
рішення яким стягнути з ПАТ КБ «
Фінансова ініціатива» в особі
Вінницького відділення № 3 на його
користь неповернутий банківський
вклад у сумі 11 095 євро та 3% річних за
період з 20.02.2013 по 24.09.2014 р. розміром 537,11
євро. В задоволенні зустрічного позову
відмовити. Апеллянт вважає
оскаржуване рішення суду таким, що
прийняте з порушенням, невірним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, за неповного
з'ясування обставин справи .

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення апелянта, який вважає скаргу
такою, що підлягає задоволенню,
заперечення на скаргу представника
Банку, який вважає рішення суду
законним і обґрунтованим, а скаргу
надуманою і безпідставною, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази, наявні в ній, в їх сукупності,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвер-дження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судо-чинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ух-валене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
по-силаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
до-казами, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обгрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність ви-сновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 28.01.2013 року між
ПАТ « КБ « Фінансова ініціатива» в
особі начальника Вінницького
відділення №3 ОСОБА_5, яка діє на
підставі Положення про відділення,
Статуту банку та Довіреності №41 від
30.12.2012 року та ОСОБА_2.(вкладник)
укладено договір банківського вкладу
№ 167611 ( вклад « Ощадний») строком на 370
днів по 02.02.2014 року з процентною ставкою
6% річних, сума вкладу становить 200 євро,
що підтверджено квитанцією № 4979 від
28.01.2013 року.

Відповідно квитанції № 4980 ОСОБА_2 28.01.2013
року вніс на рахунок № НОМЕР_1 в ПТА «КБ
«Фінансова ініціатива» кошти в сумі 11
095 євро, еквівалент 119 446,24 грн.,
призначення платежу - поповнення
депозиту згідно договору № 167611 від
28.01.2013 року.

12.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ « КБ
« Фінансова ініціатива» з проханням
достроково 19.02.2013 року видати суму
вкладу в розмірі 11 295 євро.

Згідно відповіді Вінницького
відділення № 3 ПАТ « Комерційний банк «
Фінансова ініціатива» № 28В/08 від 05.03.2013
року залишок коштів на рахунку ОСОБА_2
згідно договору № 167611 становить 201,02
євро, а також ОСОБА_2 було повідомлено
про проведення слідчих дій відносно
працівників банку, які шахрайським
шляхом заволоділи коштами вкладників.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки додаткової
угоди про збільшення суми внеску між
сторонами укладено не було та
документу стосовно внесення коштів -
квитанції, яка у диспозиції ст. 1059 ЦК
України стоїть на рівні ощадної книжки
суду не надано, а тому підстав для
задоволення позову немає.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору, крім іншого є умови про
предмет договору.

Відповідно п.1.1 Договору № 167611 від
28.01.2013 року Банк приймає від Вкладника
грошові кошти в сумі 200 євро ( далі «
Вклад») строком на 370 днів по 02.02.2014
року.

Посилання апелянта на те, що
поповнення депозиту на суму 11 095 євро
здійснювалось на підставі п. 1.4
Договору та не потребувало укладення
додаткових угод є безпідставним,
оскільки умовами п.1.4 Договору
передбачено право Вкладника робити
додаткові внески до дня, що передує «
Даті повернення», тобто до 02.02.2014 року ,
а п.7.1 Договору визначено, що будь-які
зміни і доповнення до цього Договору
можуть бути здійснені тільки за згодою
сторін у письмовій формі, які є
невідє»мною частиною даного Договору.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором
банківського вкладу(депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1059 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається в письмовій формі.

Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності ( банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України,
які кореспондуються з п.1.4 Положення
про порядок здійснення банками України
вкладних(депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 03.12.2003
року № 516, п. 2.9 глави 2 розділу 4
Інструкції про ведення касових
операцій банками України, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 01.06.2011 року №174, якою
передбачено вимоги до квитанції або
іншого документа, що є підтвердженням
про внесення готівки у відповідній
платіжній системі, письмова форма
договору банківського вкладу
вважається додержаною, якщо внесення
грошової суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або сертифіката чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності та звичаями
ділового обороту.

Таким чином законодавець прямо вказує
на необхідність двох документів для
підтвердження здійснення касової
операції: договору та квитанції.
Аналогічне твердження закріплене у
правовій позиції Верховного Суду
України по справі № 6-149цс13 від 29.01.2014
року, що відповідно до вимог ст. 360 -7ЦПК
України є обов'язковим для всіх судів
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні зустрічних позовних вимог
сторонами не оскаржувалось. Під час
розгляду справи колегією суддів не
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права при
вирішенні судом першої інстанції
зустрічного позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
первісного та зустрічного позову,
встановив дійсні правовідносини, що
склалися між сторонами, дав їм належну
правову оцінку та дійшов вірних
висновків щодо заявлених до суду вимог,
при цьому правильно застосувавши норми
матеріального права, не порушивши
вимог процесуального права. Суд
ухвалив рішення, виходячи з доводів і
заперечень сторін, з врахуванням
принципу їх змагальності та
диспозитивності цивільного
судочинства. Судом першої інстанції
повно та відповідно до положень ст. 212
ЦПК України з'ясовано фактичні
обставини справи та з огляду на них
зроблені вірні правові висновки, тому
підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення судова колегія
не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, колегія cуддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 08.10.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства «
КБ «Фінансова ініціатива» в особі
Вінницького відділення № 3 про
стягнення неповернутого банківського
вкладу та 3 % річних та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства « КБ «Фінансова ініціатива»
до ОСОБА_2, ОСОБА_5, за участю третьої
особи без самостійних вимог Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби про
визнання правочину таким, який порушує
публічний порядок, вчинений з метою, що
суперечить інтересам держави і
суспільства залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Луценко В.В.

Стадник І.М.

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: