АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2- 1895/11
Провадження№22-ц/790/5527/2014
1-ї інстанції: Шиянова Л.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого
-Трішкової І.Ю.,

суддів:
- Кірсанової Л.І., Пилипчук Н.П.,

при секретарі
- Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє
в інтересах ОСОБА_5, на рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 02 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу, визнання
спадкоємцем четвертої черги за законом
та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7, в інтересах на той час
неповнолітнього ОСОБА_5, звернулась з
позовом до ОСОБА_6 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
і виселення, мотивуючи вимогу тим, що та
безпідставно залишилась проживати у
квартирі, яка належала її колишньому
чоловікові та батькові
неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_8, а
оскільки у зареєстрованому шлюбі
відповідачка з ним не перебувала, то
знаходитись у квартирі не має права і
цим порушує права позивача.

Ухвалою суду від 20 лютого 2012 року
вказаний позов ОСОБА_7 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 було залишено
без розгляду.

ОСОБА_6 звернулась з позовом про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу з ОСОБА_8 з жовтня 2004 року по
березень 2011 року, визнання права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8 і визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
частину квартири АДРЕСА_1.

Позивачка посилалась на те, що у жовтні
2004 року вона познайомилась з ОСОБА_8,
вони вирішили проживати разом і стали
мешкати з батьками ОСОБА_8 в квартирі
АДРЕСА_1, де ОСОБА_6 продовжує мешкати на
теперішній час. Проживаючи однією
сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вели спільне
господарство, мали єдиний бюджет,
купували предмети побутового вжитку,
мали спільних друзів. ОСОБА_6 доглядала
його нині покійну матір, котра хворіла
на рак шлунку, а потім і його батька
ОСОБА_10. ОСОБА_9 був інвалідом 2-ої групи,
хворів на тяжке психічне захворювання -
шизофренію, через це не міг
влаштуватись на роботу, тому їй
доводилось позичати гроші у знайомих
та родичів, вона купувала харчі, ліки,
підробляла, як могла. ОСОБА_11 у зв'язку
зі станом здоров'я ОСОБА_8 опікувалась
ним, доглядала його, водила до лікарів,
викликала лікарів за необхідності, так
як той самостійно не міг дати собі ради
і загрожував сам собі та своєму
здоров'ю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.
ОСОБА_12 його поховала.

Відповідач ОСОБА_13 проти задоволення
позову заперечував, оскільки наведені
в ньому обставини є надуманими та не
відповідають дійсності. ОСОБА_11 з
ОСОБА_8 постійно не проживала, допомоги
не надавала, а тому жодних прав на майно
померлого не має. ОСОБА_9 жив з батьками,
які ним опікувалися при житті, які не
визнавали ОСОБА_6 , а після їх смерті він
сам.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 02 липня 2014 року позов
ОСОБА_6 задоволений.

Встановлений факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_8 з
жовтня 2005року і до його смерті, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 визнана спадкоємцем
четвертої черги за законом після
смерті ОСОБА_8

За ОСОБА_6 визнано право на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8 разом зі спадкоємцями першої
черги.

За ОСОБА_6 визнано право
власності на 21/100 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду
і ухвалити нове, яким повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, а також порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_9 на день свої
смерті -ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав
та був зареєстрований в АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала на
праві власності в рівних частках
ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_13 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло на 56/100 частин спірної
квартири.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 02.10.2010 року
спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_14 прийняв її чоловік її чоловік
ОСОБА_15.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_15.

Спадкоємцем першої черги після
його смерті був його син ОСОБА_9, який
постійно проживав та був
зареєстрований разом з батьком у
зазначеній квартирі.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги
є син ОСОБА_8 ОСОБА_13, який прийняв
спадщину.

Суд прийшов до обгрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_6 перебувала у
фактичному шлюбі з ОСОБА_8 з жовтня 2005
року по день його смерті, оскільки це
підтверджено поясненнями свідка
ОСОБА_16, представника відповідача
ОСОБА_17

З заяви матері відповідача
ОСОБА_7 до начальника Жовтневого РВ
м.Харкова вбачається, що заявниця
скаржилась на співмешканку померлого
ОСОБА_8 - ОСОБА_6, оскільки та не
звільняла спірну квартиру.

Відповідно до досліджених матеріалів
Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області та постанови про
відмову у порушенні кримінальної
справи, зібраних в порядку перевірки
звернення ОСОБА_7, вбачається, що
заявник просила вжити заходи до
ОСОБА_11, яка проживала разом з ОСОБА_8, у
зв'язку з неправомірним знаходженням в
квартирі. За результатами розгляду
звернення прийнято рішення про відмову
в порушенні кримінальної справи,
оскільки перевіркою встановлено, що
після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
квартирі АДРЕСА_1 залишилась проживати
співмешканка останнього ОСОБА_6, яка
мешкала з ним тривалий час раніше та
запропоновано заявнику звернутись до
суду у зв'язку з цивільно-правовим
характером відносин.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу
України у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Оскільки судом встановлено факт
перебування у фактичних шлюбних
відносинах ОСОБА_6 з ОСОБА_8 більш ніж 5
років, твердження суду про те, що ОСОБА_6
спадкоємцем четвертої черги є
обгрунтованим.

Але судова колегія н може погодитись з
визнанням за ОСОБА_6 права власності в
порядку спадкування на частину
квартири, оскільки судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 Цивільного
кодексу України фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Доказів того, що вона протягом
тривалого часу опікувалась,
матеріально забезпечувала та надавала
іншу допомогу, ОСОБА_6 суду не надала.

Як встановлено, ОСОБА_8, як інвалід 2-ї
групи , постійно отримував пенсію.

Даних про наявність якихось доходів у
ОСОБА_6 не має.

Судом оглядались медичні історії
хвороби ОСОБА_8, з яких вбачається, що
останній хворів на психічне
захворювання - шизофренію та
неодноразове проходив лікування у
спеціалізованих медичних установах.

Проте, жодна історія хвороби не мітить
даних про те, що ОСОБА_8 після лікування
знаходився у безпорадному стані та
потребував постійного догляду, не
дивлячись на те, що ОСОБА_8 був
інвалідом 2-ї групи, але дані про
необхідність постійного догляду
відсутні.

Доводи позивачки, що ОСОБА_8 не міг
працевлаштуватись у зв'язку з хворобою
спростовуються поясненнями сторін та
свідків, з яких вбачається, що ОСОБА_8
постійно пиячив та не бажав
працевлаштуватись.

Помер ОСОБА_8 не у зв'язку з тяжкою
хворобою, а закінчив життя
самогубством.

Таким чином, позивачка не довела, що
померлий ОСОБА_8 довгий час знаходився
у безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво.

З огляду на наведене, у суда першої
інстанції не було підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8 разом зі
спадкоємцями першої черги і визнання
права власності на частину квартири.

У зв'язку з зазначеним, судова колегія
скасовує рішення суду першої інстанції
в частині визнання за ОСОБА_6 права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5 разом із спадкоємцями першої
черги та визнання за нею права
власності на 21/100 частину квартири
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
з цивільних справ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який
діє в інтересах ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 02 липня 2014 року в
частині визнання за ОСОБА_6 права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5 разом із спадкоємцями першої
черги та визнання за нею права
власності на 21/100 частину квартири
АДРЕСА_1 скасувати.

ОСОБА_6 відмовити у задоволені
позовних вимог про право на
спадкування за законом разом із
спадкоємцями першої черги та визнання
права власності на квартиру в порядку
спадкування.

В інший частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення судової колегії набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Судді: