АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-452/11
Номер провадження 22-ц/786/3284/14
Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 вересня 2014 року

за матеріалами скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність посадової особи
державної виконавчої служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаною скаргою та просив
визнати неправомірною бездіяльність
начальника відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області Тимченко О.В. щодо
розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування
заходів тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України. Крім того,
просив зобов'язати начальника відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області Тимченко О.В.
внести подання до Київського районного
суду м. Полтави про скасування щодо
нього заходів тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 вересня 2014 року відмовлено у
відкритті провадження по справі за
скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
посадової особи державної виконавчої
служби, у зв'язку з тим, що скарга не
підлягає розгляду в суді в порядку
цивільного судочинства.

В апеляційному порядку вказану ухвалу
оскаржив ОСОБА_1 та просив скасувати її
та постановити нову ухвалу, якою
задовольнити його скаргу у повному
обсязі, посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
а також порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у
відкритті провадження по справі за
скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
посадової особи державної виконавчої
служби, суд першої інстанції виходив з
того, що вказана скарга має
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як встановлено ухвалою Київського
районного суду м. Полтави від 25 червня
2012 року, яке набрало законної сили, на
виконанні у Відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області знаходиться зведене виконавче
провадження №32570798 з примусового
виконання виконавчого напису №181 від
27.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь АКБ «Східно-Європейський
банк»коштів в розмірі 2 198 824 грн. 32 коп.,
виконавчого листа Автозаводського
районного суду м.Кременчука №2-452 від
19.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь АКБ «Східно-Європейський
банк»коштів в розмірі 375 658 грн. 43 коп.

Таким чином, доводи апелянта щодо
відсутності доказів об'єднання в одне
провадження виконавчих проваджень з
примусового виконання виконавчого
напису №181 від 27.01.2012 року та
виконавчого листа Автозаводського
районного суду м. Кременчука №2-452 від
19.07.2011 року є неспроможними. Крім того,
зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1
вбачається, що ним визнається факт
об'єднання вказаних виконавчих
проваджень в зведене виконавче
провадження №32570798.

Доводи апелянта щодо необхідності
розгляду його скарги в порядку
цивільного судочинства не
узгоджуються з нормами чинного
законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 17 ЗУ «Про виконавче
провадження» відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами та виконавчі написи
нотаріусів.

Відповідно до п. 9 Постанови № 6
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» зазначено,
що згідно із статтею 33 Закону «Про
виконавче провадження» кілька
відкритих виконавчих проваджень про
стягнення коштів лише з одного
боржника обєднуються у зведене
виконавче провадження.

Скарги стосовно рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) із метою виконання
зведеного виконавчого провадження, у
якому об'єднано виконавчі провадження
щодо виконання судових рішень судів
різних юрисдикцій та/чи рішень інших
органів (посадових осіб), належать до
юрисдикції адміністративних судів.

У зв'язку з тим, що виконавчі
провадження з примусового виконання
виконавчого напису №181 від 27.01.2012 року
та виконавчого листа Автозаводського
районного суду м. Кременчука №2-452 від
19.07.2011 року відкриті на підставі
виконавчих документів виданих різними
органами (посадовими особами), то
скарга на бездіяльність посадової
особи ДВС підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, про що
вірно вказав місцевий суд.

Доводи апелянта про те, що нотаріус не є
суб'єктом владних повноважень є
неспроможними з огляду на те, що ним
подавалась скарга на бездіяльність
посадової особи ДВС, а не на дії чи
бездіяльність нотаріуса.

Інші доводи апелянта зводяться до
обґрунтування скарги на бездіяльність
посадової особи ДВС та не спростовують
висновків місцевого суду щодо відмови
у відкритті провадження по справі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції постановлено ухвалу із
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а отже відсутні
підстави для скасування або зміни
ухвали, які передбачені ст.312 ЦПК
України.

Крім того, не підлягають до задоволення
вимоги ОСОБА_1 про прийняття до
розгляду апеляційним судом його скарги
та розгляд її по суті заявлених вимог,
оскільки це виходить за межі
повноважень апеляційної інстанції,
визначених ст. 307 ч.2 ЦПК України.

Керуючись ст.303, 307, 312 ч.1 п.1, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 23
вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: