Справа № 463/1419/14
Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/6280/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 07 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів, -

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів в розмірі 38 551,03 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує
тим, що відповідно до виконавчого листа
№2-3602/11 від 27.03.2012 року ухвалено
стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти в розмірі ? частини від всіх
видів доходів на утримання дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5 щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з
30.11.2011року і до досягнення дитиною
повноліття. У зв'язку з невиконанням
відповідачем рішення суду згідно
розрахунку, проведеного головним
державним виконавцем Личаківського
ВДВС ЛМУЮ, заборгованість по сплаті
аліментів станом на 03.12.2013р. становить 13
655 грн. Пеня за прострочення сплати
аліментів становить 38 551,03грн., яку
просить стягнути з відповідача.

Рішенням Личаківського районного
суду м.Львова від 07 серпня 2014 року позов
задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення
сплати аліментів на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
розмірі 25000 грн. Вирішено питання
судових витрат.

Це рішення суду оскаржив
відповідач. В апеляційній скарзі,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
неправильне встановлення обставин, які
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову. Зокрема зазначає, що судом
безпідставно задоволено вимоги
позивачки про стягнення з нього пені по
аліментах з червня 2012 року по листопад
2013 року, оскільки позивачка звернулась
з позовом в суд лише в кінці січня 2014
року. Крім цього зазначає, що
заборгованість по сплаті аліментів
утворилась з незалежних від нього
причин, оскільки в нього склалося тяжке
матеріальне становище; судом не
враховано, що на даний час він
перебуває у центрі зайнятості як
безробітний та має заборгованість зі
сплати комунальних послуг а також - за
кредитними договорами. Окрім того
зазначає, що він проживає з матір'ю
пенсійного віку, яка перебуває на його
утриманні, а тому дана заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин (а.с. 64-65).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2 в заперечення доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у
справі - колишнє подружжя, які мають
спільних дітей: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5, що
народилась ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Франківського районного
суду м. Львова від 27 березня 2012 року
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти в розмірі ? із всіх видів
доходів на утримання дітей: ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 30.11.2011р.
і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набрало
законної сили та звернуто до виконання.
Виконавчий лист пред'явлено для
подальшого примусового виконання у
Личаківський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції.

Як вбачається з копій довідок про
неотримання аліментів за вищевказаним
виконавчим листом позивач не
отримувала аліменти з відповідача у
період з 01.12.2011р. по 31.05.2012р., з 01.12.2013р. по
31.12.2013р., з 01.07.2013р. по 30.11.2013р. (а.с.13, 14, 15).

Згідно довідок-розрахунків
Личаківського відділу ДВС ЛМУЮ,
заборгованість ОСОБА_3 по сплаті
аліментів з грудня 2011 року по грудень
2013 року становить 13655,10 грн.(а.с.17).

Нарахована сума боргу
відповідачем не спростована.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Згідно пункту 22 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справі щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №3
від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках сплачується неустойка
за весь час прострочення сплати
аліментів.

Відповідач не надав суду належних
доказів, які б з достатньою
очевидністю та переконливістю
свідчили про те, що заборгованість
виникла не з його вини.

Посилання відповідача на зміну
його матеріального стану у зв'язку з
перебуванням на обліку як безробітного
у Львівському міському центрі
зайнятості та його проживання з матір'ю
пенсіонером, яка потребує його
утримання, а також на наявність у нього
заборгованості зі сплати комунальних
послуг та заборгованості за кредитними
договорами, як докази відсутності вини
щодо несплати аліментних зобов'язань
на утримання дітей, обґрунтовано не
взяті судом першої інстанції до уваги,
оскільки ОСОБА_3, як безробітний, на
обліку у Львівському міському центрі
зайнятості зареєстрований лише 24.09.2013
року, в той час як заборгованість зі
сплати аліментів утворилася, починаючи
з грудня 2011 року. Не надано ним і жодних
доказів перебування на його утриманні
матері, яка є пенсіонеркою за віком та
отримує пенсійне забезпечення.

Обов'язок відповідача своєчасно
платити аліменти не може ставитись у
залежність від здійснення ним оплати
комунальних послуг чи оплати боргу за
договором кредиту, на що посилається
апелянт, а наявність такої
заборгованості не спростовує вини
останнього в несплаті таких та не може
бути розцінена, як підстава для відмови
у стягненні неустойки.

Розрахунок неустойки проведений
позивачкою з врахуванням методики
розрахунку, зазначеної в рішенні
Верховного Суду України від 10 червня
2009р. у справі у справі № 6-81 цс 13 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів.

В той же час, беручи до уваги
складне майнове становище ОСОБА_3, як
платника аліментів, суд першої
інстанції, виходячи з положень ч.1 ст.196
СК України дійшов обґрунтованого
висновку про можливість зменшення
розміру неустойки, яка підлягає
стягненню на користь позивача.

Враховуючи, що судом першої
інстанції повно і правильно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно застосовано закон, який
поширюється на зазначені
правовідносини, доводи апеляційної
скарги та зміст оскаржуваного рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального і
процесуального права, які передбачені
ст.309 ЦПК України, як підстави для
скасування рішення суду, колегія
суддів не вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ч.1 ст. 308, ст.313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів. -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 07 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ .

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.