АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 26 серпня 2014
року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні житлом та вселення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідачка більш ніж протягом одного
року не проживає без поважних причин у
належній йому квартирі АДРЕСА_1.

Зазначав, що відповідачка витрат по
сплаті комунальних послуг не несе.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

У липні 2014 р. ОСОБА_2 звернулася у суд із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
житлом та вселення.

В обґрунтування своїх вимог вказувала,
що протягом тривалого часу - понад
десять років, не проживала в спірній
квартирі, кілька разів намагалася в неї
потрапити, однак замки були замінені та
встановлена охоронна сигналізація,
тобто ОСОБА_3 чинить їй перешкоди в
користуванні квартирою.

Зазначала, що не проживала у вказаній
квартирі з поважних причин - у зв'язку
із навчанням на денному стаціонарі в
університеті та проживанням на час
навчання у вітчима.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 26 серпня 2014 р. первісні
позовні вимоги задоволено, в
задоволенні зустрічних позовних вимог
відмовлено. Визнано ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити по справі нове
рішення про задоволення зустрічного
позову та відмову в задоволенні
первісних позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши відповідача
та її представника, які підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити, представника позивача,
який заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 на праві приватної власності
належить АДРЕСА_1 /а.с.3-4/.

Згідно із довідкою по формі №3 КП
«ЖЕО-109» від 23 серпня 2013 р. за №1557 у
зазначеній квартирі зареєстровані
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.5/.

Відповідно до довідки Київського
національного університету технологій
та дизайну від 17 червня 2014 р. за №4/6882
ОСОБА_2 навчається в університеті з 01
вересня 2009 р. та закінчує його 30 червня
2014 р. /а.с.37/.

Як убачається з матеріалів справи й
підтверджено ОСОБА_2 про те, що
фактично з 1997 р. вона не проживає в
АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення
вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування АДРЕСА_1
районний суд виходив з того, що остання
не проживає у спірному житловому
приміщенні без поважних причин понад
встановлений законом річний термін, що
надає правові підстави до визнання її
на підставі ч.2 ст.405 ЦК України такою, що
втратила право користування ним.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Твердження апеляційної скарги про
поважність не проживання
ОСОБА_2 у спірному житловому
приміщенні, у зв'язку з навчанням, а
також наявність між сторонами
домовленості про подальшу передачу
ОСОБА_3 АДРЕСА_1 його дочці - ОСОБА_2
ретельно перевірялися судом першої
інстанції, вони отримали належну
оцінку в рішенні суду та обґрунтовано
визнані безпідставними.

Відповідно до положень ст.55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, ОСОБА_2 не надано належних
доказів існування між сторонами
домовленості або підтвердження факту
поважності не проживання протягом
значного строку у спірному житловому
приміщенні.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до визнання ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування АДРЕСА_1.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/142/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12984/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Фролова М.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.