Справа № 495/2417/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року

м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву про забезпечення
позову

по справі № 495/2417/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до:

- ОСОБА_2,

- ОСОБА_3

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
приватного нотаріуса
Білгород-Дністровського міського
округу ОСОБА_4

про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач)
звернулася до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третьої особи – приватного
нотаріуса Білгород-Дністровського
міського округу ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним.

02.04.2013 року позивачем – ОСОБА_1, було
подано до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
заяву про забезпечення позову в
порядку статті 151 Цивільного
процесуального кодексу України шляхом
заборони нотаріусам
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу вчиняти певні дії
щодо оформлення та видачі свідоцтва на
спадщину за заповітом ОСОБА_5 від 18.06.2007
року, зареєстрований в реєстрі під № 4446
на квартиру під № 39 по вул.
Ізмаїльській,129 «А», в м.
Білгород-Дністровському Одеської
області.

Така заява ОСОБА_1 мотивована тим, що на
даний час невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення в майбутньому у випадку
отримання відповідачами свідоцтва на
спадщину за заповітом від 18.06.2007 року на
квартиру під № 39 по вул. Ізмаїльській,129
«А», в м. Білгород-Дністровському
Одеської області та оформлення права
власності на неї в період розгляду
справи в суді.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову по справі №
495/2417/14-ц, суд дійшов висновку про
задоволення такої заяви, виходячи з
наступного.

Згідно із частиною першою статті 151
Цивільного процесуального кодексу
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову (ч.2
ст.151 ЦПК України).

Частиною третьою ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову по справі №
495/2417/14-ц, підставою для її задоволення
зазначено, що на даний час існує
загроза невиконання судового рішення в
майбутньому, у випадку отримання
відповідачами свідоцтва на спадщину за
заповітом від 18.06.2007 року на квартиру
під №1 №39 по вул. Ізмаїльській,129 «А», в
м. Білгород-Дністровському Одеської
області та оформлення права власності
на неї в період розгляду справи в суді.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини
другої статті 151 Цивільного
процесуального кодексу України, пункту
4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ОСОБА_1 визначено
належним чином та підтверджено
відповідними доказами обґрунтування
необхідності забезпечення позову, які
свідчать, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду у разі
задоволення позову.

Наявність зазначених вище відомостей,
обґрунтувань та доказів надає змогу
суду дійти висновку про наявність
достатньо обґрунтованого припущення,
що невжиття заходів забезпечення
позову може у майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, у зв’язку з чим заява ОСОБА_1 про
забезпечення позову по справі №
495/2417/14-ц підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.153 Цивільного
процесуального кодексу України, заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 151, 153, 209, 210
Цивільного

процесуального кодексу України, суд –

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
по справі №495/2417/14-ц за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої
особи – приватного нотаріуса
Білгород-Дністровського міського
округу ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним – задовольнити.

Заборонити нотаріусам
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу вчиняти
нотаріальні дії, які полягають у видачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правовстановлюючих
документів на квартиру під №39 по вул.
Ізмаїльській,129 «А», в м.
Білгород-Дністровському Одеської
області, яка належала померлій ОСОБА_5
по нотаріально посвідченому заповіту
(ВЕР №212667 зареєстрованому у реєстрі
18.06.2007 року за № 4446) – до набранням
рішення у даній справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області.

Суддя

В.В. Мишко