АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6976/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Циганков В. О. Доповідач -
Свистунова О.В.Категорія 24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго»

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 червня
2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання
незаконними актів про порушення правил
користування електричною енергією для
населення та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У січні 2013 року ПАТ "ДТЕК
"Дніпрообленерго" звернулося до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
завданих збитків.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на ті обставини, що
відповідач є побутовим споживачем
електричної енергії, між ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» і ОСОБА_2 укладено
Договір про користування електричною
енергією для побутових споживачів
Дніпропетровської області від 29.03.2007
року №9154065. Сплативши судовий збір,
згідно чинного законодавства.

Так, 27.02.2010 року представниками
позивача за місцем проживання
відповідача АДРЕСА_1 було проведено
перевірку використання електричної
енергії. В ході проведення перевірки
було виявлено порушення правил
користування електричною енергією для
населення, а саме, самовільне
підключення до електропостачання
після відключення, про що складено акт
за № В022631.

Розмір завданих збитків, згідно
проведеного розрахунку згідно акту № В
022631 становить 171,85 грн. Крім того,
відповідач систематично не сплачує
кошти за спожиту електричну енергію та
має заборгованість. Так, 20.10.2012року при
проведені чергової планової перевірки
за адресою місця проживання
відповідача було виявлене порушення
правил користування електричною
енергією для населення, а саме,
самовільне підключення до
електропостачання після відключення.,
про що складено акт за №Д 010853. Завдана
відповідачем за актом шкода становить 1
836,97 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь 2 008,82 грн.
завданих збитків та 235,20 грн. судових
витрат.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ПАТ «ДТЕК
«Дніпрообленерго» про визнання
незаконними Актів про порушення правил
користування електричною енергією для
населення та відшкодування моральної
шкоди. Від сплати судового збору
звільнена, згідно чинного
законодавства.

У обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилалась на ті обставини, що
між нею та відповідачем було укладено
договір про постачання електричної
енергії від 29 березня 2007.

Так, 27.02.2010 року та 20.10.2012 року
представниками ПАТ «ДТЕК
Дніпрообенерго» проведено перевірки
користування електричною енергією за
місцем її проживання АДРЕСА_1. В ході
перевірок було складено акти про
порушення ПКЕЕ, та нараховані завдані
збитки на загальну суму 2 008,82грн.
Вважає, що Акти про порушення ПКЕЕ за
№В 022631 та №Д010853 незаконні, оскільки,
відсутній факт розкрадання
електричної енергії. Вважає, що ПАТ
«ДТЕК Дніпрообленерго» не мало підстав
для відключення її квартири від
електропостачання. Відключення
відбувалося з порушеннями
встановлених норм. З наведеного та у
зв'язку з незаконними діями по
відключенню квартири, ОСОБА_2 вважає, що
їй було нанесено моральну шкоду, яка
виражається у моральних та психічних
переживаннях та стражданнях, негативно
вплинули на стан її здоров'я,
погіршився душевний та життєвий стан і
соціальне благополуччя, стали
необхідними додаткові витрати для
організації її життя та побуту.

Дії відповідача вважає незаконними та
протиправними, а тому, просила суд
визнати незаконними Акт № В022631 від
27.02.2010 року та Акт №Д010853 від 20.10.2012 року
та стягнути завдану моральну шкоду у
розмірі 2 000,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровську від 04 червня
2014 року у задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» в особі
Дніпропетровських міських електричних
мереж до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» в особі
Дніпропетровських міських електричних
мереж про визнання незаконними Актів
про порушення правил користування
електричною енергією для населення та
відшкодування моральної шкоди -
задоволено частково.

Визнано незаконним акти про ПКЕЕ за № В
022631 від 27.02.2010 року та Акт про ПКЕЕ№Д
010853 від 20.10.2012 року.

Визнано незаконними нарахування по
акту про ПКЕЕ за № В 022631 від 27.02.2010 року
та Акту про ПКЕЕ № Д 010853 від 20.10.2012 року
та зобов'язано ПАТ ЕК
«Дніпрообленерго» списати суму боргу в
розмірі 2 008 гривень 82 копійки з
розрахункового рахунку ОСОБА_2.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства ЕК «Дніпрообленерго» в
особі Дніпропетровських міських
електричних мереж на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у сумі 1000 гривень.

У іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства ЕК «Дніпрообленерго» на
користь держави судовий збір в сумі 243
гривні 60 копійок.

У апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
та задовольнити їх позов, оскільки,
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 29 березня 2007 року між
ОСОБА_2 та ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго»
було укладено договір про постачання
електричної енергії за №9154065.

Згідно п. 37 Правил користування
електричною енергією для населення
енергопостачальник має право
перевіряти справність приладів обліку
електроенергії та електроустановок
споживача.

Підстави відключення споживача
від електропостачання визначені у п. 35
зазначених Правил, відповідно до якого,
енергопостачальник має право
відключити споживача у разі:
самовільного підключення до
електричної мережі; розкрадання
електричної енергії, навмисного
пошкодження приладу обліку та зриву
пломби; порушення термінів сплати за
спожиту електричну енергію у порядку,
визначеному пунктом 27 цих Правил, або
порушення умов договору про
реструктуризацію заборгованості; не
оплати за встановлення нового приладу
обліку відповідно до пункту 17 або інших
платежів згідно з цими Правилами;
невиконання припису Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної
енергії; зниження показників якості
електричної енергії з вини споживача.

27 лютого 2010 року та 20 жовтня 2012 року
позивачем було проведено перевірку
використання ОСОБА_2 електричної
енергії за місцем її проживання:
АДРЕСА_1. В ході проведення перевірок
було виявлено порушення правил
користування електричної енергії, для
населення, а саме, самовільне
підключення через електролічильник,
про що складено акт № В022631, та акт №Д
010853.

За наслідками розгляду акту про
порушення споживачем Правил
користування електричною енергією для
населення від 27.02.2010 року, комісією було
складено протокол № 196/022631 від 22.03.2010
року яким встановлено наступне. Так, за
результатами розгляду прийнято
рішення, що акт про порушення Правил є
правомірним, зафіксовано порушення п.48
Правил, самовільне підключення до
електромережі через лічильник, після
відключення. Інших порушень не
встановлено, що також підтверджено
матеріалами справи.

Розмір завданих збитків визначався у
відповідності до Методики обчислення
розміру відшкодування збитків,
завданих енергопостачальнику
внаслідок порушення Правил
користування електричною енергією для
населення, затвердженою постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України 22 листопада
1999 року за № 1416 з наступними змінами та
доповненнями, у тому числі й внесеними
постановами Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 2007 року за № 154
затвердженими постановою НКРЕ України
від 04 травня 2007 року за № 562. Таким
чином, розмір завданих збитків, згідно
проведеного розрахунку згідно акту № В
022631 становить 171,85 грн.

Крім того, у зв»язку з тим, що
відповідач систематично не сплачує
кошти за спожиту електричну енергію та
має заборгованість, 20.10.2012 року при
проведені чергової планової перевірки
за адресою місця проживання
відповідача було виявлене порушення
правил користування електричною
енергією для населення, а саме,
самовільне підключення до
електропостачання після відключення,
про що складено акт за № Д 010853. Завдана
відповідачем за актом шкода становить 1
836,97 грн. Однак, даний акт не містить
посилання на порушення відповідачем,
як споживачем, конкретного пункту
Правил.

Однак, протоколу за наслідками
розгляду вказаного акту про порушення
споживачем Правил користування
електричною енергією для населення та
відповідно визначенням розміру
збитків, що підлягають відшкодуванню з
ОСОБА_2 за Актом №Д 010853 на суму 1836,97 грн.
позивачем не надано, а ні до суду першої
інстанції, а ні до суду апеляційної
інстанції.

У підтвердження технічної
неможливості здійснення відключення
квартири відповідача через
електрощитову надано лист КЖЕП № 36 від
25.03.2013 року за №50. Згідно до якого
зазначено, що доступ до електрощитової
можливий тільки у присутності
представника балансоутримувача
будинку(щитова замкнута, а ключі
знаходяться у балансоутримувача
будинку). Тобто, наданим листом
підтверджується, що як представник
позивача, так і відповідач не мали
змоги, без присутності
балансоутримувача будинку здійснити
як відключення, так і підключення
електропостачання до квартири
споживача. Крім того, у вищевказаних
актах про відключення відсутні підписи
представника балансоутримувача.

Як було зазначено апелянтом,
відповідач має заборгованість за
спожиту електричну енергію та послався
на наявність фіксації вказаної
заборгованості безпосередньо у
договорі укладеному між відповідачкою,
як споживачем та енергопостачальником
29.03.2007 року про користування
електричною енергією. Однак, як
вбачається з копії Договору, що
міститься у матеріалах справи, у
вказаному примірнику не зазначалось
про існування такої заборгованості за
спожиту електроенергію, а покази
електролічильника на дату укладання
договору становили 15725.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачка здійснювала
проплати за спожиту електроенергію за
показаннями, які контрольно знімались
представником позивача 24.12.2010 року та
02.10.2011 року, та будь-яких зауважень
енергопостачальником з приводу
наявності боргу чи порушення Правил до
відповідача, як споживача не
заявлялось.

Відповідно до п.48 Правил, споживач
несе відповідальність згідно із
законодавством за: прострочення
терміну внесення платежів за
електричну енергію; порушення правил
користування електричною енергією;
ухилення або несвоєчасне виконання
рішень та приписів Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної
енергії; розкрадання електричної
енергії у разі самовільного
підключення до електромереж і
споживання електричної енергії без
приладів обліку; пошкодження приладу
обліку; розукомплектування та
пошкодження об'єктів
електроенергетики, розкрадання майна
цих об'єктів; насильницькі дії, що
перешкоджають посадовим особам
енергопостачальника виконувати свої
службові обов'язки. Крім того, як було
встановлено у суді першої інстанції.

Згідно з п.11 ПКЕЕН
відповідальність за збереження
приладів обліку, встановлених у
квартирі, на інших об'єктах споживача,
та пломбах на них несе споживач.

Однак, у зазначених актах про
відключення Акту про ПКЕЕ за № В 022631
від 27.02.2010 року та Акту про ПКЕЕ № Д 010853
від 20.10.2012 року та протоколі № 196/022631 від
22.03.2010 року, представниками
енергопостачальника не зафіксовано
факту крадіжки електричної енергії,
оскільки, уся спожита відповідачем
електроенергія обліковувалась. Інших
порушень з боку споживача не
встановлено, що також підтверджено
матеріалами справи.

Крім того, колегією було встановлено,
що до суду позивач з питання стягнення
заборгованості за спожиту
електроенергію з відповідача не
звертався. Тобто, у судовому порядку
позивачем не стягувалась
заборгованість за спожиту
електроенергію з відповідача.

Таким чином, апелянтом не надано
належних доказів щодо припинення
постачання електричної енергії
відповідачу та факту розкрадання
споживачем електричної енергії та її
самовільного підключення.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
колегії суддів вважати, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК
України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміються закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст.16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Колегією встановлено, що суд першої
інстанції, задовольняючи зустрічні
позовні вимоги обґрунтовував їх тим, що
складені працівниками ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» акти є лише фіксацією
порушення, яке було виявлено під час
проведення постачальником енергії
перевірки дотримання наведених вище
Правил. Також зазначив, що згідно зі ст.
57 ЦПК України, такий акт є лише доказом,
який у разі виникнення спору повинен
оцінюватися судом відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України. Крім того, зазначив,
що правова позиція, яка згідно ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для суду при
розгляді подібних правовідносин,
викладена Верховним Судом України у
постанові від 06.06.2011 року № 6-4цс11.

Однак, у подальшому, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позовні
вимоги про визнання незаконними саме
актів про порушення Правил КЕЕ № В 022631
від 27.02.2010 року та акту №Д010853 від 20.10.2012
року підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції помилково дійшов такого
висновку, оскільки, їх оскарження не
передбачено чинним законодавством у
якості способу захисту. Однак,
зазначені акти можуть бути визнані у
якості доказу під час вирішення іншого
спору, в якому б оспорювалися дії,
рішення, які є обов'язковими для
виконання, зокрема: при визнанні
неправомірними дій відповідача щодо
відключення від електропостачання,
відшкодування шкоди або при заявленому
позові про стягнення матеріальних
збитків, від самовільного підключення
до електромережі, вирішуючи які суд
зобов'язаний буде дати оцінку
вказаному акту.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що обраний спосіб
захисту порушених прав позивача не
відповідає обставинам справи та нормам
діючого законодавства.

А тому, доводи апелянта щодо
неправильного застосування судом норм
матеріального та процесуального права
колегія вважає обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню, а
рішення суду про задоволення позовних
вимог у частині щодо скасування акта
про порушення №Д010853 від 20.10.2012 підлягає
скасуванню та відмові у задоволенні
зазначеної частини вимог у зв»язку з
неправильним обранням позивачем за
зустрічними вимогами способу захисту.

Оскільки, колегія суддів вважає, що
вимоги позивача за зустрічним позовом
у частині вимог щодо визнання
незаконними актів про порушення Правил
КЕЕ № В 022631 від 27.02.2010 року та акту
№Д010853 від 20.10.2012 року не підлягають
задоволенню, відповідно не підлягають
і задоволенню вимоги позивача за
зустрічними вимогами в частині
визнання незаконними нарахування по
вищевказаним актам, а рішення суду
першої інстанції у цій частині -
скасуванню.

Крім того, колегією суддів
встановлено, що з питання стягнення з
позивача за зустрічними вимогами -
ОСОБА_2 заборгованості за надані та
спожиті послуги, відповідач, до судових
установ, не звертався, а тому, позовні
вимоги позивача в частині списання
суми боргу у розмірі 2008,82 грн. також не
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції у цій частині -
скасуванню.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди"(зі змінами та доповненнями),
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається.

Враховуючи викладене та у зв»язку
з тим, що колегія суддів вважає, що
відсутні підстави для задоволення
основних позовних вимог позивача за
зустрічним позовом, відповідно, не
підлягають задоволенню і вимоги у
частині щодо відшкодування моральної
шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги,
зводяться до переоцінки доказів по
справі.

Враховуючи викладене та
конкретні обставини справи, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
у частині задоволення зустрічних
позовних вимог винесено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права і тому, підлягає скасування з
ухваленням у цій частині вимог нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. У іншій частині рішення
суду першої інстанції відповідає
нормам матеріального і процесуального
права і тому, колегія апеляційного суду
вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України
правових підстав для скасування
рішення суду першої інстанції у цій
частині не вбачає, а тому, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» - задовольнити
частково.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 04 червня 2014
року в частині задоволення зустрічних
вимог ОСОБА_2 - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
зустрічних позовних вимог.

У іншій частині, рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 04 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
О.В.Свистунова

Судді
В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез