Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Пр.№2/311/571/2014

Справа №311/4737/13-ц

29 жовтня 2014 року

Василівський районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого - судді Нікандрової
С.О.

при секретарі Єпішиній
М.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Василівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
житловим будинком і земельною
ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування житловим будинком та
земельною ділянкою. Позов мотивувала
тим, що на підставі рішення
Василівського районного суду
Запорізької області від 09.06.2009 року їй
на праві власності належить 2/5 частин
будинку АДРЕСА_1. Відповідачу ОСОБА_2
належить 3/5 частин будинку АДРЕСА_1.
Спірний житловий будинок розташований
на земельній ділянці площею 1200 кв.м. та
складається з наступних споруд:
житлового будинку А-1, літньої кухні
літ. «Б», сараїв літ. «Г», «Д». бані літ.
«Є», вбиральні літ. «Т», колодязя літ.
«К», огорожі №1, водогону №2. Між
позивачем та відповідачем склалися
неприязні стосунки, відповідач
постійно вчиняє сварки з приводу
користування будинком, користується
будинком і земельною ділянкою на
власний розсуд, не допускає позивача до
користування ним, чим порушує її право
власності. Оскільки самостійно сторони
не можуть визначити порядок
користування житловим будинком та
земельною ділянкою, позивач вимушена
звернутися до суду.

В ході судового розгляду справи
позивач ОСОБА_1 уточнила позовні
вимоги, просила встановити порядок
користування житловим будинком з
прибудовами і господарськими
спорудами між співвласниками ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 згідно варіанту №2 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року,
виділити в користування ОСОБА_1 в
житловому будинку літ. «А» житлову
кімнату 3 площею 8,9 кв.м., житлову
кімнату 4 площею 14,5 кв.м., разом 23,4 кв.м.,
а також наступні будівлі і споруди:
сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», погріб
під. «Д» літ. «П-г», баня літ. «Є», тамбур
літ. «є», ? частину огорожі, колодязь
літ. «К»; виділити в користування
ОСОБА_2 в житловому будинку літ. «А»
кухню 1 площею 9,9 кв.м., житлову кімнату 2
площею 8,2 кв.м., загальною площею 18,1
кв.м., а також наступні будівлі і
споруди: веранду літ. «а» площею 6,3 кв.м.,
літню кухню літ. «Б», тамбур літ. «б»,
убиральню літ. «Т», водогін №2, ? частину
огорожі №1. Також позивач просила
встановити порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками
за варіантом №2 висновку судової
будівельно-технічної експертизи №04/14
від 03 лютого 2014 року, з урахуванням
часток власників жилого будинку,
наступним чином: виділити в
користування ОСОБА_1 частину земельної
ділянки, позначену на Додатку №4 до
висновку експертизи помаранчевим
кольором, площею 452,70 кв.м.; виділити в
користування ОСОБА_2 частину земельної
ділянки, позначену на Додатку №4 до
висновку експертизи зеленим кольором,
площею 694,30 кв.м.; встановити частину
земельної ділянки площею 61,00 кв.м. для
спільного користування співвласникам;
встановити спільну межу між земельними
ділянками користувачів ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, яка позначена на Додатку №4 до
висновку експертизи червоною лінією;
зобов'язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1
тимчасовий доступ до водогону №2 для
влаштування окремої колонки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник - адвокат ОСОБА_4 позов
підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник -
адвокат ОСОБА_5 позов не визнали та
пояснили, що на підставі рішення
Василівського районного суду від 25.12.1992
року (справа №2-

789/1992) про визначення порядку
користування житловим будинком
АДРЕСА_1 між колишніми власниками
ОСОБА_6 і ОСОБА_7, та додаткового рішення
Василівського районного суду від 12.02.1997
року, за ОСОБА_6 визнано право
власності в спірному будинку на
кімнату А-1, площею 10,26 кв.м. з
урахуванням площі під грубою (кухня-1,
площею 9,9 кв.м.), кімнату А-2, площею 9 кв.м.
з урахуванням площі під грубою (кімната
2 площею 8,2 кв.м.), а також прибудови П-1 і
П-2, металевий козирок «к» до прибудови,
що складає 1/5 частини в загальному
домоволодінні; за ОСОБА_7 визнано право
власності на кімнату А-3 площею 14,24 кв.м.,
кімнату А-4 площею 8,52 кв.м., а також літню
кухню Б, прибудову В, сарай С, сарай С-2,
туалет Т-1, баню. Е, передбанник К, сарай
С-1, погріб в сараї С-1, що складає 4/5
частини в загальному домоволодінні. На
підставі договору купівлі-продажу від
21.02.1997 року відповідач ОСОБА_2 придбав у
ОСОБА_8, який успадкував майно після
ОСОБА_7, 4/5 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, до яких входить; кімната 4
площею 14,5 кв.м., кімната 3 площею 8,9 кв.м.,
літня кухня Б, тамбур б, теплиця В, сарай
Г, сарай Д, підвал під сараєм Д, баня Є,
убиральня Т, огорожа №1. Рішенням
Василівського районного суду
Запорізької області від 09.06.2009 року за
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визначені частки у
спільному майні за кожним по 2/5 частки
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 20.11.2012 року
Василівської державної нотаріальної
контори відповідач ОСОБА_2 після смерті
ОСОБА_6 набув право власності на 1/5
частку спірного житлового будинку.
Таким чином, оскільки 1/5 частина
спірного житлового будинку, що
належала ОСОБА_6, належить відповідачу
ОСОБА_2 на праві особистої власності,
вона не може бути прийнятою до уваги
при вирішені питання про порядок
користування житловим будинком.
Відповідач вважає необґрунтованим
висновок судової будівельно-технічної
експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року,
мотивуючи тим, що експерт перевищив
свої повноваження, прийняв до уваги
додаткові правовстановлюючі
документи, які не були йому надані для
дослідження судом, і вийшов за межі
поставлених судом в ухвалі запитань,
самостійно визначив розмір часток
співвласників будинку, а потім без
врахування того, що 1/5 частина спірного
будинку належить відповідачу на праві
особистої власності, запропонував
розподіл спірного будинку. Згідно
висновку експерта житлові приміщення в
спірному будинку, яку запропоновано
виділити сторонам, визначені без
врахування належних сторонам
ідеальних часток у будинку. Враховуючи
викладене, відповідач просить
відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані сторонами
докази, прийшов до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ст.ст.358,379 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. Житлом фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, призначені та придатні для
постійного проживання в них.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991
року при вирішенні справ про виділ в
натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі, що, виходячи зі
змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній
із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири. Якщо
виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня, коридор
тощо) можуть бути залишені в
загальному користуванні учасників
спільної часткової власності. Порядок
користування жилим будинком може бути
встановлено також і між учасниками
спільної сумісної власності. При

неможливості виділу частки будинку в
натурі або встановлення порядку
користування ним, власнику, що
виділяється, за його згодою
присуджується грошова компенсація.

На підставі наявних у справі доказів
судом встановлено, що за договором
купівлі-продажу від 21.02.1997 року (а.с.114-115)
ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_8 4/5 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, до яких
входить; кімната 4 площею 14,5 кв.м.,
кімната 3 площею 8,9 кв.м., літня кухня Б,
тамбур б, теплиця В, сарай Г, сарай Д,
підвал під сараєм Д, баня Є, убиральня Т,
огорожа №1, що він успадкував після
смерті ОСОБА_7, який набув право
власності на зазначену частину
домоволодіння на підставі рішення
Василівського районного суду від 25.12.1992
року та додаткового рішення
Василівського районного суду від 12.02.1997
року (а.с.116-117).

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 09.06.2009 року в
порядку поділу спільного майна
подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано
право власності за кожним на 2/5 частки
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.4).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 10.11.2012 року, виданого
державним нотаріусом Василівського
району (а.с.87), ОСОБА_2 успадкував 1/5
частки житлового будинку АДРЕСА_1, що
залишилася після смерті ОСОБА_6, яка
набула право власності на зазначену
частину домоволодіння на підставі
рішення Василівського районного суду
від 25.12.1992 року та додаткового рішення
Василівського районного суду від 12.02.1997
року (а.с.116-117).

За таких обставин, сторонам на праві
спільної часткової власності належить
лише частина житлового будинку
АДРЕСА_1, а саме кімната 1-3 площею 8,9 кв.м.
і кімната 1-4 площею 14,5 кв.м., а також
будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б»,
сарай літ. «Г», сарай літ. «Д». баня літ.
«Є», вбиральня літ. «Т», колодязь літ.
«К», огорожа №1, водогін №2.

Сторони не досягли добровільної згоди
у визначенні порядку користування
житловим будинком і земельною
ділянкою.

Згідно технічного паспорту спірний
будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 41,5 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м,
допоміжна 9,9 кв.м., складається із трьох
житлових кімнат, з яких одна кімната 1-4
площею 14,5 кв.м. є неізольованою, а дві
кімнати: 1-2 площею 8,2 кв.м. та 1-3 площею 8,9
кв.м. ізольованими, а також кухні 1-1
площею 9,9 кв.м., тамбуру І площею 4,1 кв.м.
та комори ІІ площею 2,2 кв.м.

Також до складу житлового будинку
АДРЕСА_1 входять наступні будівлі і
споруди: літня кухня літ. «Б», сарай літ.
«Г», сарай літ. «Д». баня літ. «Є»,
вбиральня літ. «Т», колодязь літ. «К»,
огорожа №1, водогін №2.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №04/14
від 03 лютого 2014 року, судовим експертом
запропоновано два варіанти розподілу
житлового будинку АДРЕСА_1 між
співвласниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Вищезазначений висновок судової
будівельно-технічної експертизи не
відповідає матеріалам справи та
вимогам чинного законодавства, зокрема
Закону України «Про судову
експертизу» та Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та науково-методичних
рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз
(затвердженої наказом Мін'юсту України
від 08.10.1998 року № 53/5).

Зокрема, експерту забороняється
самостійно збирати матеріали, які
підлягають дослідженню, а також
вибирати вихідні дані для проведення
експертизи, якщо вони відображені в
наданих йому матеріалах неоднозначно.
Проте, експерт на підставі додаткових
матеріалів, які йому судом не
надавалися, самостійно визначив долі
сторін у праві спільної часткової
власності.

Незважаючи на те, що на вирішення
експерта судом ставилося питання про
визначення порядку користування
житловим будинком, експерт у своєму
висновку вийшов за межі поставлених
судом запитань і запропонував варіанти
розділу жилого будинку.

Враховуючи, що кожному із
співвласників будинку повинна
виділятися частина житлової площі,
допоміжних приміщень та надвірних
споруд, яка відповідає його ідеальній
частці у спірному домоволодінні, з
урахуванням 3/5 частки ОСОБА_2 має право
на надання йому у користування 18,95 кв.м.
житлової площі, та 24,9 кв.м. загальної
площі будинку, а ОСОБА_1 з урахуванням 2/5
частки має право на надання їй у
користування 12,65 кв.м. житлової площі та
16,6 кв.м. загальної площі.

За обома варіантами, запропонованими
експертом у висновку судової
будівельно-технічної експертизи №04/14
від 03 лютого 2014 року, 1 співвласнику на
2/5 частини виділяється квартира №1 з
наступними приміщеннями: житлова
кімната 3 площею 8,9 кв.м., житлова
кімната 4 площею 14,5 кв.м., разом 23,4 кв.м.,
а ІІ співвласнику на 3/5 частки
виділяється квартира №2 з наступними
приміщеннями: кухня 1 площею 9,9 кв.м.,
житлова кімната 2 площею 8,2 кв.м., разом
18,1 кв.м. Таким чином, з урахуванням того,
що загальна площа житлового будинку
складає 41,5 кв.м., згідно експертного
висновку відповідачу ОСОБА_2
пропонується виділити розмір житлової
площі на 10,75 кв.м. і загальної площі на 6,8
кв.м. менше ніж та, на яку він має право з
урахуванням його 3/5 частки у спільній
частковій власності. Відтак, суд
приходить до висновку, що
запропоновані експертом варіанти
виділення сторонам житлових приміщень
не є рівноцінними, і значно не
відповідають часткам житлової площі,
яку вправі постійно і окремо
використовувати співвласники для
проживання.

Будучи допитаний в судовому засіданні
експерт ОСОБА_10 пояснив, що під час
проведення ним експертизи, призначеної
ухвалою Василівського районного суду
Запорізької області від 21.11.2013 року, в
присутності співвласників житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ним
було проведено обстеження спірного
будинку. Під час обстеження сторонами
надано додатково свідоцтво про право
на спадщину від 20.11.2012 року, за яким 1/5
частина житлового будинку належить
ОСОБА_2 Встановити порядок
користування житловим будинком з
прибудовами і господарчими спорудами
по 2/5 частини для кожного із сторін по
справі не було можливості у зв'язку з
тим, що по даному будинку не визначена в
натурі 1/5 частина, яка належить ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право на
спадщину. Тому ним було запропоновано
варіанти розподілу житлового будинку і
порядку користування земельною
ділянкою з урахуванням того, що ОСОБА_11
має 2/5 частини власності, а ОСОБА_2 має в
цілому 3/5 частини власності. Під час
обстеження встановлено, що фактично
житловий будинок поділений на дві
частини, які мають окремі входи, при
цьому кожна із сторін за допомогою
ключів відкрила частину приміщення
будинку, якою фактично користується. За
таких обставин він прийшов до висновку,
що між сторонами фактично узгоджено
порядок користування спірним будинком,
що було враховано ним при складанні
висновку. Також пояснив, що дійсно за
запропонованими ним варіантами поділу
будинку відповідач ОСОБА_2 отримує
житлову прощу 8,2 кв.м. з загальної
житлової площі 31,6 кв.м, яка значно менша
ніж та, що відповідає його 3/5 частки у
спільній власності. Надані варіанти
поділу будинку є непропорційними
часткам співвласників. Загальна площа
спірного будинку 41,5 кв.м., житлова площа
31,6 кв.м. Відповідно до вимог державних
будівельних норм загальна площа
однокімнатної квартири повинна бути не
менше 30 кв.м., а житлова кімната площею
не менше 15 кв.м. Надання варіантів
поділу будинку, які б відповідали
ідеальним часткам співвласників, не
має можливості, оскільки в даному
випадку необхідно робити
перепланування будинку, з урахуванням
того, що процент зношеності будинку
складає 70%, перепланування може
призвести до руйнування житлового
будинку. Саме тому ним було
запропоновано варіанти поділу будинку
з урахуванням того, що будинок
поділений на дві частини, які мають
окремо обладнані входи з вулиці і не
мають сполучення між собою.

З урахуванням запропонованих
експертом варіантів користування
будинком позивач ОСОБА_1 взагалі
позбавляється права користування
допоміжними приміщеннями будинку,
зокрема приміщенням кухні. В судовому
засіданні експерт пояснив, що можливе
облаштування приміщення кухні в
житловій кімнаті 4 площею 14,5 кв.м., і на
таке перепланування необхідно
погодження відповідних органів
місцевого самоврядування, проте у
своєму висновку він не зазначив які
саме перепланування необхідно вчинити.

Визначаючи варіанти поділу будинку
експерт не зазначив технічні
комунікації (опалення, водопровід та
водовідведення і таке інше), які
знаходяться в спірному будинку та на
земельній ділянці, лише зазначено, що
інженерні комунікації необхідно
обладнати для кожного із співвласників
окремо. В експертному висновку не
зазначена можливість обладнання нових
комунікацій по запропонованим
варіантам, з визначенням їх місця
обладнання, вартості таких робіт та
визначення власників, які повинні їх
виконати.

За таких обставин, обидва
запропоновані експертом варіанти
поділу житлового будинку не дають
підстав суду для прийняття до уваги
експертного висновку та ухвалення
рішення по справі за цими варіантами.

Згідно Плану зовнішніх меж земельної
ділянки ОСОБА_2, який є додатком до
Технічного паспорта житлового будинку
(а.с.9), на підставі договору
купівлі-продажу від 1.02.1997 року,

посвідченого Василівською державною
нотаріальною конторою для
обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1
виділено земельну ділянку площею 0,12 га.

На підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Василівською державною
нотаріальною конторою 1 лютого 1997 року
ААВ№925478, на земельну ділянку площею 0,12
га для обслуговування жилого будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 отримав Державний акт
про право приватної власності на землю
Серії ЗП-К-02№003362, виданий Кам`янською
сільською радою 06.06.1999 року,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №3362.

Згідно Схематичного плану земельної
ділянки, який є додатком до Технічного
паспорта житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.82), виданого ОСОБА_2 на 3/5 частки, та
довідки Кам`янської сільської ради від
14.10.2013 року за №1499 (а.с.12), фактичний
розмір земельної ділянки за зазначеною
адресою складає 0,154 га.

Згідно ст.88 ЗК України володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності,
здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку. Учасник спільної часткової
власності на земельну ділянку має
право на отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки.

За змістом ст.377 ЦК України, ч.4 ст.120 ЗК
України при переході права власності
на будівлю та споруду до кількох осіб
право на земельну ділянку визначається
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження
будівлі і споруди.

Якщо до вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку
земельна ділянка перебувала у
користуванні співвласників і ними не
було досягнуто угоди про порядок
користування нею, то при визначенні
частини спільної ділянки, право на
користування якою має позивач,
необхідно виходити з розміру їх часток
у вартості будинку, господарських
будівель та споруд на час виникнення
спільної часткової власності (пункт 21
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року №7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ»).

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 19 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16 квітня 2004 року №7
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», у справах за позовом
учасників спільної власності на землю
про встановлення порядку володіння й
користування спільною земельною
ділянкою, на якій розташовані належні
їм жилий будинок, господарські будівлі
та споруди, суд має з'ясовувати і
враховувати можливість нормального
користування будинком і здійснення
догляду за ним, розташування
господарських будівель, споруд,
необхідність зведення будівель,
розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.
В разі неможливості перенесення
співвласником господарських будівель
і насаджень на надану в його
користування частину ділянки суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію.

Із запропонованих експертом варіантів
порядку користування земельною
ділянкою не вбачається прив'язка цих
планів до місцевості, тобто на планах
не визначені суміжні
землекористувачі, суміжні вулиці, не
визначені сторони світу, що
унеможливлює визначити порядок
користування земельною ділянкою, з
зазначенням її меж та прив'язкою їх до
місцевості. У висновку експерта план
земельної ділянки не відповідає за
конфігурацією і розміром плану
зовнішніх меж земельної ділянки,
зазначеної в державному акті на землю.

Суд приходить до висновку про
неможливість визначення порядку
користування земельною ділянкою без
поділу будинку в натурі або
встановлення порядку користування
будинком, оскільки без визначення в
натурі власника чи користувача
конкретної частини будинку, неможливо
надати йому у користування частину
земельної ділянки, яка необхідна для
обслуговування саме виділеної частини
будинку.

Оскільки визначення порядку
користування житловим будинком і
земельною ділянкою згідно вказаного
висновку експертизи порушує майнові
права відповідача ОСОБА_2 і позивача
ОСОБА_1, крім того запропоновано
варіанти поділу житлового будинку, а не
порядку користування ним, клопотань
про призначення додаткової судової
будівельно-технічної експертизи
сторонами та їх представниками в суді
не заявлено, суд приходить до висновку,
що слід відмовити у визначенні порядку
користування житловим будинком і
земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження майном.
У зв'язку з цим, рішення суду не
позбавляє права позивача ОСОБА_1
користуватися спірним житловим
будинком, ставити перед судом питання
про поділ будинку в натурі або про
стягнення з відповідача грошової
компенсації належної їй частки в
будинку.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору і витрат на проведення
експертизи, які сплачені позивачем
відшкодуванню з відповідача не
підлягають у зв'язку з відмовою в
позові.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування
житловим будинком і земельною ділянкою
- відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області

С.О.Нікандрова