Справа № 544/1911/14-ц
№ пров. 2/544/570/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської
області у складі:

головуючої судді - Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря - Тютюнник А.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_6,

представника третьої особи - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Пирятин
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа
Служба у справах дітей Пирятинської
районної державної адміністрації про
визнання недійсним договору дарування,

у с т а н о в и в:

12.09.2014 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання
недійсним договору дарування. У позові
вказала, що вони з відповідачем ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі з
27.10.2001 по червень 2014 року. Після
одруження почали проживали у будинку
АДРЕСА_2, попередньо домовившись з його
власниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поступово виплатять
за будинок та укладуть договір купівлі
- продажу. Тоді відповідач ОСОБА_3
говорив, що договір дарування буде
дешевше укласти за договір
купівлю-продаж. Проте у травні 2003 року
чоловік позивачки без її відома уклад з
власниками даного будинку договір
дарування та став власником
вищезазначеного будинку. У подальшому
вищевказаний будинок було обміняно на
квартиру, розташовану по АДРЕСА_1. У
даний час на розгляді Пирятинського
районного суд Полтавської області
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна, визнання права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, визнання порядку користування
квартирою. Під час розгляду даної
справи про поділ майна подружжя
відповідач по даній справі ОСОБА_3
надав суду копію договору дарування, де
він є власником будинку АДРЕСА_2.
Позивачка уважає, що даний договір є
удаваним правочином, який учинено
сторонами для приховання іншого
правочину, договору купівлі - продажу.
Враховуючи викладене, просить визнати
даний договір недійсним.

В судовому засіданні позивач вимоги
викладені у позовній заяві, підтримала
з підстав викладених у ній і просить
позов задовольнити.

Представник позивача підтримав вимого
свого довірителя викладені у позовні
заяві у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 рахуючи їх
безпідставними та необґрунтованими, з
огляду на наступне. Домовленості між
ним та відповідачами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з
приводу купівлі будинку не було.
Власних коштів на купівлю будинку на
той час у родині не було. Будинок
розташований по АДРЕСА_2 був
подарований ОСОБА_3 спадкоємцями
бувшого власника за догляд та надання
допомоги їхній покійній тітці. Більше
того, позивач знала з часу оформлення
договору, що будинок було подароване,
укладення даного договору не
оспорювала, а тому на час розгляду
справи у позивача сплив трирічний
строк звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні просив відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
у зв'язку з відсутністю допустимих та
належних доказі. Також просив
застосувати строк позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у
судовому засіданні просили відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
вказуючи на наступне. 17.05.2001 року
померла їхня тітка ОСОБА_10, після її
смерті залишилася спадщина що
складалася із житлового будинку
розташованого по АДРЕСА_2. Перед смертю
вона просила подарувати будинок
ОСОБА_3, оскільки його батьки та він
безпосередньо коли паралізувало тітку
доглядали за нею. Томі після її смерті
було вирішено подарувати даний будинок
ОСОБА_3. Поскільки відповідачі
проживали у м. Києві до дали доручення
на оформлення спадщини після смерті
тітки батьку відповідача ОСОБА_11 Як
тільки він оформив спадщину будинок
було подаровано. Ніяких коштів чи
домовленостей між відповідачами на
рахунок сплати коштів за подарований
будинок не було.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Пирятинської районної
державної адміністрації покладається
на розсуд суду, проте вказує, що на
даний час малолітні діти мають право на
користування житлом.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 дали
однакові покази вказавши про наступне.
Чули від родини ОСОБА_1, що останні
недорого взяли у розстрочку будинок і
тепер мають особисте житло.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_11 у судовому
засіданні вказали, що даний будинок
було подаровано їхньому сину за
проханням покійної ОСОБА_10
відповідачами ОСОБА_9. Ніякої
домовленості про передачу коштів за
укладений договір дарування між
останніми не було.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
ЦПК України) сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб виникає спір.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідачів,
представника відповідача ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
всі зібрані по справі докази у їх
сукупності приходить до висновку, що у
задоволенні позовних вимог повинно
бути відмовлено з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі з
27.10.2001 по червень 2014 року.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей: ОСОБА_16, народження ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_17, народження ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження, виданими відділом
реєстрації актів громадянського стану
Пирятинського районного управління
юстиції Полтавської області (а.с. 5-6), у
яких батьком вказано ОСОБА_3, матір'ю -
ОСОБА_1

23.05.2003 між ОСОБА_8, ОСОБА_9 (Дарувателі) та
ОСОБА_3 (Обдарований) було укладено
договір дарування про таке: Дарувателі
подарували, а Обдарований прийняв в дар
житловий будинок АДРЕСА_2. Відчужуване
будинковолодіння належить Дарувателям
на підставі свідоцтва про право на
спадщину (а.с. 15). Даний договір
зареєстровано в реєстрі за № 902 та
посвідчено державним нотаріусом
Пирятинської державної нотаріальної
контори Полтавської області.

Про даний договір дарування позивач
знала з моменту його укладення, тобто з
2003 року, про що підтвердила у судовому
засіданні.

Позивач вказує що даний правочин є
удаваним. Проте відповідно до ст. 235
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Підставами недійсності правочину є
відповідно до ст. 215 ЦК України
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Позивачем не було доведено у судовому
засіданні підстав недійсності
правочину укладеного між
відповідачами. Так, правочин: було
вчинено дієздатними особами;
відповідає внутрішній волі
Дарувателів, про що зазначено у п. 5
Договору дарування; вчинено у
письмовій формі, зареєстровано.

Частина 4 ст. 60 ЦК України забороняє
здійснювати доказування через
припущення, тобто твердження, які самі
по собі потребують доведення. Пленум
Верховного суду України у ч. 11
постанови N 14 від 18.12.2009 наголошує, що
суд, встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги чи заперечення
сторін, визнаючи одні та відхиляючи
інші докази, має мотивувати свої дії та
враховувати, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 718 ЦК України дарунком
можуть бути рухомі речі, в тому числі
гроші та цінні папери, а також нерухомі
речі.

Статтею 717 ЦК України закріплено, що за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Крім того, на момент подачі позивачем
ОСОБА_1 позову до суду сплив строк
позовної давності, оскільки пройшло
майже 11 років з того моменту як позивач
дізналася про укладений договір
дарування.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

На застосуванні строку позовної
давності також наполягав відповідач
ОСОБА_3, про що свідчить заява (а.с. 23).

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено,
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що окрім того, що позивачем не надано
допустимих та належних доказів, ще й
пропущено строк у межах якого можна
звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 214-215 ЦПК
України, ст.ст. 12, 29, 256, 257, 267, 310, 321, 330, 386,
388, 717-718 ЦК України, ст.ст. 33, 41
Конституції України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", № 14 від 18.12.2009,
суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
Служба у справах дітей Пирятинської
районної державної адміністрації про
визнання недійсним договору дарування
- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Полтавської області через
Пирятинський районний суд протягом 10
днів.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -