Придніпровський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

29 жовтня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді
Демчика Р.В.

при секретарі
Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом прокурора
Черкаського району в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Служба у справах дітей
Черкаської районної державної
адміністрації про накладення заборони
на відчуження майна, -

встановив:

Прокурор Черкаського району діючи в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_1,
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
третя особа Служба у справах дітей
Черкаської районної державної
адміністрації про накладення заборони
на відчуження майна.

Свій позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Відповідно
до повторного свідоцтва про народження
його батьком є ОСОБА_2 а матір'ю ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

На момент смерті матері малолітній
ОСОБА_1 проживав разом з нею та був
зареєстрований в АДРЕСА_2.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 19 червня 2014 року
у цивільній справі ОСОБА_2 позбавлено
батьківських прав відносно сина ОСОБА_1

Розпорядженням Черкаської районної
державної адміністрації від 18 липня 2014
року № 181 ОСОБА_1, надано статус дитини,
позбавленої батьківського піклування.

Згідно розпорядження Черкаської
районної державної адміністрації від 14
серпня 2014 року № 207 встановлено опіку
над малолітнім ОСОБА_1 та призначено
опікуном ОСОБА_4, жительку с. Білозір'я,
Черкаського району, Черкаської
області.

Як вбачається з інформаційної довідки
від 9 вересня 2014 року виданої
реєстраційною службою Черкаського
районного управління юстиції за ОСОБА_2
зареєстровано на праві приватної
власності нерухоме майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1, що належить
останньому на підставі договору
купівлі-продажу від 24.09.2010 № 4716.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 19 червня 2014 року
у цивільній справі про позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав відносно його
малолітнього сина, питання щодо
накладення заборони на відчуження
майна та закріплення житла за дитиною
не вирішено.

Згідно норм ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства», кожна дитина, у
тому числі й усиновлена, має право на
одержання в установленому законом
порядку у спадщину майна і грошових
коштів батьків чи одного з них у разі
їхньої смерті або визнання їх за
рішенням суду померлими незалежно від
місця проживання. Дитина, батьки якої
позбавлені батьківських прав, не
втрачає права на успадкування їхнього
майна. У разі визнання батьків або
одного з них за рішенням суду безвісно
відсутніми дитина має право на
утримання за рахунок їхніх коштів і
майна.

На даний час речові права малолітнього
ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 належним
чином не закріплено.

Без належного оформлення заборони на
відчуження житла, право на
користування яким зберігає дитина,
утворюються передумови для вчинення
відносно нього правочинів без
отримання відповідного дозволу органу
опіки та піклування і збереження
житлових прав дитини, що суперечить
вимогам статті 32 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування», статті 177 СК України.

Просить суд накласти заборону на
відчуження квартири АДРЕСА_1, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, право користування якою має
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення
останнім повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав, вказаних
вище.

Представник третьої особи проти
задоволення позову не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
про час і місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України
ухвалив про заочний розгляд справи на
підставі наявних в справі доказів.
Позивач проти проведення заочного
розгляду справи не заперечував.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України та ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» на органи прокуратури
покладено функцію представництва
інтересів громадян в судах у випадках,
визначених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
громадянина є його неспроможність
через фізичний стан, недосягнення
повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежену
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оспорюванні права або
реалізувати процесуальні
повноваження.

Відповідно до повторного свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 6 грудня
2012 року батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

19 січня 2012 року ОСОБА_3 уклала шлюб з
ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_3.

Як вбачається з свідоцтво про смерть,
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

На момент смерті матері малолітній
ОСОБА_1 проживав разом з нею та був
зареєстрований в АДРЕСА_2.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 19 червня 2014 року
ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав
відносно сина ОСОБА_1

Розпорядженням Черкаської районної
державної адміністрації від 18 липня 2014
року № 181 ОСОБА_1, надано статус дитини,
позбавленої батьківського піклування.

Згідно розпорядження Черкаської
районної державної адміністрації від 14
серпня 2014 року № 207 встановлено опіку
над малолітнім ОСОБА_1 та призначено
опікуном ОСОБА_4, жительку с. Білозір'я,
Черкаського району, Черкаської
області.

Як вбачається з інформаційної довідки
від 9 вересня 2014 року виданої
реєстраційною службою Черкаського
районного управління юстиції за ОСОБА_2
зареєстровано на праві приватної
власності нерухоме майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1, що належить
останньому на підставі договору
купівлі-продажу від 24.09.2010 № 4716.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 19 червня 2014 року
у цивільній справі про позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав відносно його
малолітнього сина, питання щодо
накладення заборони на відчуження
майна та закріплення житла за дитиною
не вирішено.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини, ратифікованою Верховною радою
України 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. Держави
- учасниці зобов'язуються забезпечити
дитині такий захист і піклування, які
необхідні для її благополуччя, беручи
до ваги права й обов'язки її батьків,
опікунів чи інших осіб, які
відповідають за неї за законом, і з цією
метою вживають всіх відповідних
законодавчих і адміністративних
заходів. Таким чином, діти, які
внаслідок смерті батьків, позбавлення
батьків батьківських прав, хвороби
батьків чи з інших причин залишились
без батьківського піклування, мають
право на особливий захист і допомогу з
боку держави.

Стаття 27 Конвенції про права дитини дає
кожній дитині право на рівень життя,
необхідний для її фізичного,
розумового, духовного, морального та
соціального розвитку. Батьки або інші
особи, які виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ст. 71 ЖК України,
жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадку влаштування дитини (дітей) на
виховання до родичів, опікуна чи
піклувальника, у прийомну сім'ю,
дитячий будинок сімейного типу, заклад
для дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, - протягом
усього часу їх перебування у родичів,
опікуна чи піклувальника, прийомній
сім'ї, дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

Згідно норм ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина, у тому
числі й усиновлена, має право на
одержання в установленому законом
порядку у спадщину майна і грошових
коштів батьків чи одного з них у разі
їхньої смерті або визнання їх за
рішенням суду померлими незалежно від
місця проживання. Дитина, батьки якої
позбавлені батьківських прав, не
втрачає права на успадкування їхнього
майна. У разі визнання батьків або
одного з них за рішенням суду безвісно
відсутніми дитина має право на
утримання за рахунок їхніх коштів і
майна.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» суд у разі
позбавлення батьків батьківських прав
або відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав одночасно накладає
заборону на відчуження майна та житла
дітей, про що повідомляє нотаріуса за
місцем знаходження майна та житла.

На даний час речові права малолітнього
ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 належним
чином не закріплено.

Без належного оформлення заборони на
відчуження житла, право на
користування яким зберігає дитина,
утворюються передумови для вчинення
відносно нього правочинів без
отримання відповідного дозволу органу
опіки та піклування і збереження
житлових прав дитини, що суперечить
вимогам статті 32 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування», статті 177 СК України.

За таких обставин суд приходить до
висновку про задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору при подачі позовної
заяви, судовий в сумі 121 грн. 80 коп. на
користь держави слід стягнути з
відповідача.

На підставі викладеного, ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства» ст. 3, 27
Конвенції про права дитини,
ратифікованою Верховною радою України
27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, керуючись
ст.ст. ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 224 ЦПК
України,-

вирішив:

Позов прокурора Черкаського району в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей Черкаської районної державної
адміністрації про накладення заборони
на відчуження майна задовольнити.

Накласти заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
користування якою має ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення останнім
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
121 грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
поданою протягом 10 днів з дня отримання
ним його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Черкаської
області шляхом подачі в 10 денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено
3 листопада 2014 року

Головуючий: Р. В. Демчик