Справа № 522/7335/14-ц
Провадження № 2/522/5751/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про захист честі та гідності та
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому
просять суд зобов'язати відповідачів
спростувати інформацію, яку вони
розповсюджували відносно репутації
позивачки як людини, як жінки, яку вони
розповсюджували у відкритих судових
засіданнях у Київському районному
суді м. Одеси при розгляді позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу, про зміну черговості на право
отримання спадку, про визнання права
власності на 1/2 частину майна,
придбаного за час спільного проживання
однією сім'єю, як таку, що порочить її
честь гідність та репутацію, перед
складом суду, її представником та
свідками, просить стягнути з
відповідачів моральну шкоду у розмірі
10 000 гривень та судові витрати у
розмірі 100 гривень.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали та
просили його задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав та просив у
задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
суд вважає позов ОСОБА_1
необґрунтованим, недоведеним і таким,
що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що у
відкритих судових засіданнях у
Київському районному суді м. Одеси при
розгляді позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, про зміну
черговості на право отримання спадку,
про визнання права власності на 1/2
частину майна, придбаного за час
спільного проживання однією сім'єю,
відповідачами по справі зазначалось,
що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначали, що
ОСОБА_1 не проживала однією сім'єю з
ОСОБА_5

Відповідно до Положень Пленуму
Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» під
гідністю слід розуміти визнання
цінності кожної фізичної особи як
унікальної біопсихосоціальної
цінності, з честю пов'язується
позитивна соціальна оцінка особи в
очах оточуючих, яка ґрунтується на
відповідності її діянь (поведінки)
загальноприйнятим уявленням про добро
і зло, а під діловою репутацією
фізичної особи розуміється набута
особою суспільна оцінка її ділових і
професійних якостей при виконанні нею
трудових, службових, громадських чи
інших обов'язків. Під діловою
репутацією юридичної особи, у тому
числі підприємницьких товариств,
фізичних осіб - підприємців, адвокатів,
нотаріусів та інших осіб, розуміється
оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи
ділової репутації вправі пред'явити
фізична особа у разі поширення про неї
недостовірної інформації, яка порушує
її особисті немайнові права, а також
інші заінтересовані особи (зокрема,
члени її сім'ї, родичі), якщо така
інформація прямо чи опосередковано
порушує їхні особисті немайнові права.

При розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В той же час відповідно до статті 40
Конституції України усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

У випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, навіть, якщо в ході
перевірки інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Таким чином, суд не знаходить підстав
для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Суддя:

28.10.2014