АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Київської
міської ради за довіреністю - ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 03 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до територіальної
громади м. Києва в особі Київської
міської ради про встановлення факту
проживання чоловіка і жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання
права власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

13 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до територіальної
громади м. Києва в особі Київської
міської ради, у якому просила
встановити факт її проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з
липня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати
за нею в порядку спадкування за законом
право власності на 69/100 частин квартири
АДРЕСА_1 і на грошові кошти, що
знаходяться на рахунку НОМЕР_2,
відкритому на ім'я ОСОБА_3 в Печерському
відділенні № 3715/015 Ощадного банку
України.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
липня 2006 року перебувала у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 28 серпня 2002
року ОСОБА_3 було визнано недієздатним,
орган опіки та піклування районної
держадміністрації зобов'язано
призначити недієздатному
піклувальника. Розпорядженням
Печерської районної у м. Києві
держадміністрації від 11.10.2004 р. ОСОБА_4
було призначено опікуном ОСОБА_3, 10
квітня 2008 року ОСОБА_4 було звільнено
від таких повноважень. Про існування
рішення суду від 28 серпня 2002 року та
наявність розпорядження районної
держадміністрації від 10 квітня 2008 року
їй стало відомо наприкінці 2010 р., коли
ОСОБА_3 почав просити стати його
опікуном, таку заяву вона підтримала й
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17.02.2011 р. за заявою Печерської
районної у м. Києві держадміністрації
над ОСОБА_3 було встановлено опіку, а її
призначено опікуном. За роки
знайомства та спільного проживання із
ОСОБА_3 у неї не виникало жодних підстав
вважати його психічно хворим, він був
вихованим, спокійним, дещо дивакуватим,
після смерті своїх батьків жив один,
інших рідних чи родичів не мав, при
цьому дуже хотів жити в сім'ї. З липня 2006
р. вони спільно проживали як чоловік та
жінка однією сім'єю, мали спільний
бюджет, разом вели та облаштовували
сімейний побут, робили ремонт у його
квартирі, разом виховували її доньку
від попереднього шлюбу. ОСОБА_3 помер
раптово, усі витрати, пов'язані із його
похованням, понесла вона. Після його
смерті залишилося спадкове майно: 69/100
частин квартири АДРЕСА_1, грошові кошти,
які знаходяться на рахунку НОМЕР_2,
відкритому у Печерському відділенні
№3715/015 ВАТ «Державний ощадний банк
України».

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 03 березня 2014 року позов
ОСОБА_2 було задоволено, встановлено
факт проживання однією сім'єю як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з липня 2006 р. по
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано за ОСОБА_2 право
власності на 69/100 частини квартири
АДРЕСА_1, на грошові кошти, які
знаходяться на рахунку НОМЕР_2,
відкритому на ім'я ОСОБА_3 у Печерському
відділенні №3715/015 відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України", в порядку
спадкування за законом після померлого
у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

28 липня 2014 року представник Київської
міської ради за довіреністю - ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу на вказане
рішення, у якій, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, просила його скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказала, що надані ОСОБА_2 докази не
підтверджують факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу. На думку
апелянта, не підтверджують вказаної
обставини підписані ОСОБА_2 від імені
ОСОБА_3 договори про надання
житлово-комунальних послуг, так як
ОСОБА_3 був недієздатним, а тому згідно
ст. 41 ЦК України договори від його імені
підписала ОСОБА_2 Апелянт зазначила, що
посилання позивача на ведення з ОСОБА_3
спільного господарства, наявність
спільного бюджету не підтверджені
будь-якими доказами, а ОСОБА_3 не міг
здійснювати обов'язки у сімейних
відносинах, адже був недієздатним.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції
не дав належної оцінки тій обставині,
що ОСОБА_3 з 2002 року по 29 квітня 2009 року
періодично перебував на стаціонарному
лікуванні, а згідно листа Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 15 жовтня 2009 року
ОСОБА_3 після виписки з лікарні у 2009
році переховувався у підвальному
приміщенні свого будинку. Додатково
апелянт вказала, що нотаріус не
відмовляв ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право на спадщину, а тому визнання
права власності на спадкове майно у
судовому порядку було передчасним.

У судовому засіданні представник
Київської міської ради за довіреністю -
ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і
просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася,
була належним чином повідомлена про
день, час та місце апеляційного
розгляду, подала клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
хворобою, однак будь-яких доказів на
підтвердження викладених нею обставин
не надала, а тому колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за її
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що надані
суду документи, пояснення позивача,
покази свідків свідчать про те, що у
відносинах між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
існували в повному обсязі всі ознаки
сім'ї, передбачені законом, твердження
ОСОБА_2 про спільне проживання із
ОСОБА_3, про наявність спільного побуту
із ним, про існування взаємних прав та
обов'язків між нею і відповідачем
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні. Також суд першої інстанції
вважав, що ОСОБА_2 належить до четвертої
черги спадкоємців за законом, а тому
наявні підстави для визнання за нею
права власності на спадкове майно.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

ОСОБА_3 29 березня 1995 року було
встановлено 2 групу інвалідності
довічно, діагноз шизофренія.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 28 серпня 2002 року ОСОБА_3
визнано недієздатним.

Розпорядженням Печерської районної у
м. Києві державної адміністрації від 11
жовтня 2004 року № 1290 ОСОБА_4 призначено
опікуном над недієздатним ОСОБА_3

Розпорядженням Печерської районної у
м. Києві державної адміністрації від 10
квітня 2008 року № 423 ОСОБА_4 звільнено
від повноважень опікуна ОСОБА_3

З довідки Київської міської клінічної
психоневрологічної лікарні від 25
червня 2007 року № 4/67 вбачається, що
ОСОБА_3 23.11.2005 року по 26.05.2006 року, з 29.05.2006
року по 26.01.2007 року, з 29.01.2007 року по
теперішній час знаходився на
стаціонарному лікуванні в лікарні.

З листа Київської міської клінічної
психоневрологічної лікарні № 1 від 29
квітня 2009 року вбачається, що ОСОБА_3 з
2002 року по теперішній час лікується в
КМКПНЛ № 1 практично без виписки.

З листа Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації від 05 жовтня
2009 року вбачається, що ОСОБА_3 після
виписки з КМКПНЛ № 1 у жовтні 2009 року
переховувався в підвальному
приміщенні свого будинку, згодом був
госпіталізований в КМКЛ № 12 за
соціальними показаннями.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2011 року ОСОБА_2
призначено опікуном над ОСОБА_3

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог
про встановлення факту проживання
чоловіка і жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу надала копію
свідоцтва про смерть ОСОБА_3, його
ощадну книжку, довідку про здійснення
поховання ОСОБА_3, договори про
проведення розрахунків за
водопостачання та водовідведення за
показниками квартирних приладів
обліку споживання холодної та гарячої
води від 10.01.2012 р., укладені між ОСОБА_3
та КП «Липкижитлосервіс», договір про
користування електричною енергією від
1.10.2012 р., укладений між ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 та ПАТ «Київенерго»,
договір про надання населенню послуг з
газопостачання від 2.01.2013 р., укладений
між ОСОБА_3 та ПАТ «Київгаз», типовому
договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні
послуги від 13.02.2013 р., укладений між
ОСОБА_3 та КП «Липкижитлосервіс»,
рахунки на сплату за
житлово-комунальні та інші послуги.

Колегія суддів вважає, що зазначені
докази не підтверджують факту
проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, а лише
свідчать про виконання ОСОБА_2
обов'язків опікуна, так як ОСОБА_3 був
недієздатним, а тому відповідно до ст. 41
ЦК України не міг укладати договори.

Будь-яких інших доказів того, що між
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мали місце фактичні
шлюбні відносини суду не надано.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції безпідставно відхилив
посилання представника Київської
міської ради на наявні в матеріалах
справи документи, що свідчать про
періодичне перебування ОСОБА_3 на
стаціонарному лікуванні протягом 2006-2009
років та не взяв до уваги, що ОСОБА_3 був
госпіталізований до лікарні у зв'язку з
відсутністю близьких родичів та
неможливістю самостійно проживати.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що обставини,
які суд вважав встановленими, є
недоведеними. У зв'язку з недоведеністю
вимог про встановлення факту
проживання однією сім'єю відсутні
підстави для визнання права власності
на майно у порядку спадкування за
законом.

Отже, рішення Печерського районного
суду м. Києва від 03 березня 2014 року не
може вважатися законним і
обґрунтованим, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою судді Апеляційного суду м.
Києва від 10 вересня 2014 року Київській
міській раді було відстрочено сплату
судового збору у розмірі 228, 3 грн. до
ухвалення рішення у справі. На підставі
ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 слід
стягнути в дохів держави судовий збір у
розмірі 228, 3 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Київської міської ради за довіреністю -
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 03 березня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
територіальної громади м. Києва в особі
Київської міської ради про
встановлення факту проживання
чоловіка і жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та визнання права
власності на майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь держави судовий збір
у розмірі 228, 3 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді