Провадження 2/712/2589/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді -
МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі -СНІГУРСЬКІЙ Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приватбанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до
відповідачки про стягнення боргу,
посилаючись на те, що відповідно до
Договору №DNH4KS95310273 від 27.09.2006року
ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі
6454,43грн. на споживчі цілі, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08% на рік на суму залишку
заборгованості. Зобов'язання за
вказаним кредитним договором належним
чином відповідач не виконав, у зв'язку
з чим станом на 26.09.2013 року має
заборгованість - 40173,20грн., яка
складається з 2843,38грн. - заборгованість
за кредитом, 12924,72грн. заборгованість
по відсоткам за користування кредитом,
22015,90 грн. пеня, штрафи відповідно до
п. 5.3 Умов та правил надання
банківських послуг: 500грн. штраф(
фіксова частина), 1889,20грн. штраф (
процентна складова). Просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 40173,20грн. та судові витрати.

В судове засідання представник
позивача Назаренко С.М. позов
підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача
ОСОБА_4 позов не визнав та просив
відмовити в його задоволенні, просив
застосувати строк позовної давності.
Пояснив, що відповідачка частково
виконала умови кредитного договору,
однак в зв'язку з погіршення
фінансового стану внаслідок збігу
сімейних обставин не мала можливості
дотримуватись умов кредитування. З
даним позовом банк звернувся з
пропуском строку позовної давності,
також сума нарахованої пені значно
перевищує вартість кредитних ресурсів,
чим порушують її права як споживача,
також при укладенні кредитного
договору їй не була надана повна
інформація прор сукупну вартість
кредиту.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, що регулюються нормами
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №DNH4KS95310273
від 27.09.2006року, відповідно до якого
остання отримала кредит в розмірі
6454,43грн, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08%, на
строк 12 місяців, тобто до 27.09.2007 року.
Кредитом наданий на придбання
побутової техніки вартістю 6205,20 грн.,
наданою у заставу відповідно до умов
кредитного договору, який складався з
заяви позичальника від 27.09.2006р. та Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам (Рострочка) (Стандарт).

У відповідності до договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку щомісячний платіж 614,80 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається з суми кредиту,
відсотків, комісії, а також інших
витрат згідно Умов.

Відповідно до п.3.2.3 Умов при порушенні
умов кредитуванні позичальник
зобов'язаний сплатит пеню в розмірі 0,15%
від суми простроченого платежу, але не
менше 1 грн. за кожен день прострочки.

Встановлено, що відповідач
скористалась кредитом та частково
виконала зобов'язання за кредитним
договором, однак з травня 2007 року
порушила умови кредитування та в день
остаточного кредиту 27.06.2007р. не
повернула кредит у повному обсязі,
відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованість
відповідачки станом на 26.09.2013 року
становить 40173,20грн. та складається з
2843,38грн. - заборгованості за кредитом,
12924,72грн. заборгованість по відсоткам
за користування кредитом, 22015,90грн.
пеня, штрафи відповідно до п. 5.3 Умов
та правил надання банківських послуг:
500грн. штраф( фіксована частина),
1889,20грн. штраф ( процентна складова).

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність) встановлюється в три
роки. Позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін (ст.259 ЦК України).

Згідно п.5.5 Умов надання кредиту термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафу встановлюється
сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг
строку позовної давності починається з
дня виникнення права на позов - з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення цього права.

Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної
давності до пред"явлення позову, про
застусування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в
позові.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки,накладення
стягнення на заставлене майно тощо).
Згідно з ч.ч.2,3 ст.267 ЦК України заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Верховний Суд України від 6 листопада
2013 року у справі № 6-116цс13, предметом
якої був спір щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
зробив правовий висновок, згідно з яким
початок перебігу строку позовної
давності відповідно до ст. 261 ЦК України
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.
Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Відповідно до статті 34
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», статті 360-7 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) Верховним Судом України за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судових рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах формулюються
обов'язкові для всіх судів України
правові позиції.

Встановлено, що з травня 2007 року
відповідачкою кредит не погашався,
27.09.2007р. настав строк остаточного
погашення кредиту, коли позивач міг
дізнатись про порушення свого права,
отже з даним позовом позивач
звернувся черех майже 7 років в серпні
2014 року після спливу 27.09.2012р.
п'ятирічного строку позовної давності
по основній вимозі.

Відповідач в ході розгляду справи
заявив про застосування строку
позовної давності. Натомість позивач з
заявою про поновлення строку позовної
давності на звертався, доказів
поважності причин пропуску строку
позовної давності не надав. З
аналогічним позовом позивач раніше
звернувся до суду в 2013 році, ухвалою
суду від 09.12.2013р. вказаний позов був
залишений без розгляду в зв'язку з
повторною неявкою позивача в судові
засідання. Згідно з ст.265 ЦК України
залишення позову без розгляд не
зупиняє перебігу позовної давності. З
огляду на це, порушене право ПАТ КБ
«Приватбанк» не підлягає захисту у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин» у п. 31 зазначено, що
враховуючи вищевказані положення, суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
сплила і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Враховуючи вищевикладене суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення
заборгованості за кредитним
договором, в зв'язку з цим відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають
стягненню на користь позивача й
понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60,88, 212, 214-215, 224-227 ЦПК
України, ст.ст. 16, 203, 215, 256-266, 509, 526, 527, 530,
1054 ЦК України, Законом України "Про
банки і банківську діяльність",

В
И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приватбанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором № DNH4KS95310273 від
27.09.2006 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції в 10-ти
денний строк з моменту проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: