Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Скарлат О.І.

при секретарі
Марченко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відновлення межі, стягнення моральної
шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, Вишгородської міської ради
Київської області про визнання
недійсним рішення та державних актів
на право власності на земельні ділянки,
стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивачка в березні 2013 року звернулася
до суду з даним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
- ОСОБА_3 і позивач успадкувала житловий
будинок АДРЕСА_1 який розташований на
земельній ділянці площею 0,1000 га, та
суміжну з нею ділянку площею 0,657 га. 05
грудня 2012 року позивач отримала
державні акти про право власності на
вищезазначені земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки площею 0,1387 га, що
розташована по АДРЕСА_2 , яка межує з
земельними ділянками позивача.
Протягом останніх років відповідач
багато разів знищував межові знаки,
перемістив межу, що поділяє земельні
ділянки позивача та відповідача, в глиб
території позивача, спорудив
капітальний паркан з забетонованими
металевими стовпами і металевою
сіткою, захопивши частину земельної
ділянки позивача.

Звернувшись до організації ТОВ «Центр
сприяння земельної ділянки» було
складено акт про передачу на
зберігання межових знаків власнику
земельної ділянки. Цим актом
підтверджено факт захоплення
відповідачем частини земельних
ділянок позивача, площею 0,0054 га. Однак,
відповідач знищив межові знаки
невдовзі після їх встановлення.

В ході судового розгляду позивач
неодноразово збільшувала позовні
вимоги, в заяві в редакції від 16.10.2014
року позивач просить суд зобов'язати
ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняті
земельні ділянки, площею 65 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтування
паркану із металевої сітки та
металевих стовпів довжиною близько 15 м
від вул.Ватутіна згідно висновку
проведеної судової земельно-технічної
експертизи № 140913-01 від 13 вересня 2014
року, зобов'язати відповідача привести
звільнену земельну ділянку до
попереднього стану, який існував до
захоплення, прибравши бетон, металеві
діжки, купи гною та землі, зобов'язати
відповідача не чинити позивачу
перешкод у здійсненні права власності
на належні земельні ділянки, стягнути з
відповідача на користь позивача
завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00
грн. та стягнути з відповідача судові
витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу
звернувся до суду із зустрічним
позовом про визнання недійсним рішення
та визнання недійсними державних актів
на право власності на земельні ділянки,
посилаючись на те, що позивач є
власником земельної ділянки розміром
0,1387 га, кадастровий номер :01:292:0160,
з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2. Право власності ОСОБА_2 на
вказану земельну ділянку
посвідчується державним актом на право
власності на земельну ділянку серія ЯЛ
№ 568109 від 23 листопада 2011 року.
Зазначена земельна ділянка є суміжною
з земельними ділянками ОСОБА_1

Правовими підставами набуття ОСОБА_2
права власності на земельну ділянку
розміром 0,1387 га є договір дарування
земельної ділянки від 28 травня 2010 року,
розміром 0,10 га, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 Право власності дарувальника на
вказану земельну ділянку
засвідчувалось державним актом серія
КВ № 057802 від 14 червня 2004 року.

28 травня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки розміром 0,0386 га.
Право власності продавця на вказану
земельну ділянку засвідчувалось
державним актом серія ЯЖ № 211844 від 20
червня 2008 року.

Після укладання зазначених вище
цивільно-правових договорів позивачем
було вирішено об»єднати земельні
ділянки розміром 0,10 га та 0,0386 га в одну
земельну ділянку. Для виконання
технічної документації із землеустрою
щодо виготовлення державного акта на
право власності на земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2
позивач звернувся до відповідної
землевпорядної організації. На
підставі акту від 26 листопада 2011 року,
складеного на замовлення ОСОБА_2
представником землевпорядної
організації ТОВ «І.Г.А. 2010» було
відновлено раніше встановлені межі
об'єднаної земельної ділянки розміром
0,1387 га в натурі.

На момент оформлення ОСОБА_2 державного
акта на право власності на земельну
ділянку серія ЯЛ № 568109 від 23 листопада
2011 року, ОСОБА_1 ще не була ані
власником, ані землекористувачем
суміжної земельної ділянки, а право
власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_1 лише
27 березня 2012 року, тобто вже після
оформлення позивачем
правовстановлюючого документа на
власну земельну ділянку.

Рішенням Вишгородської міської ради 16
сесії 06 скликання № 16/27 від 26 жовтня 2012
року було передано у власність ОСОБА_1
вищезазначені земельні ділянки.

ОСОБА_2 24 липня 2011 року звертався із
заявою до міського голови м. Вишгород, в
якій просив не давати дозвіл на
приватизацію земельної ділянки за
вищевказаною адресою. Причиною
звернення стало те, що ОСОБА_1 почала
руйнувати встановлені ще в 2003 році
межові знаки та паркан, оскільки почала
реконструкцію житлового будинку без
правовстановлюючих документів.

В подальшому 13 листопада 2012 року ОСОБА_2
звертався до голови Вишгородської
міської ради із проханням відмінити
рішення № 16/27 від 26 жовтня 2012 року у
зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не погоджується
із межовими знаками, встановленими в 2003
році.

В ході судового розгляду позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 збільшив
позовні вимоги та на підставі
викладеного просить суд визнати
недійсним рішення Вишгородської
міської ради 16 сесії 06 скликання № 16/27
від 26 жовтня 2012 року, яким було передано
у власність ОСОБА_1 та надано дозвіл на
приватизацію земельних ділянок
розміром 0,10 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та 0,0657
га для ведення особистого селянського
господарства за адресою: АДРЕСА_1,
визнати недійсним та скасувати
державний акт від 05 грудня 2012 року
серія ЯЙ № 327433 на право приватної
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
розміром 0,10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :01:292:0162, визнати
недійсним та скасувати державний акт
від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ №327434 на
право приватної власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку розміром 0,0657 га для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
:01:292:0161, стягнути моральну шкоду в
сумі 10000 грн. та стягнути судові
витрати.

В судовому засіданні позивач та її
представник за первісним позовом
підтримали свій позов в заявленому
обсязі та просять його задовольнити. В
задоволенні зустрічного позову
просять відмовити, надавши суду свої
письмові заперечення проти
зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2
та його представник зустрічний позов
підтримали з викладених в позові
підстав та просилять його
задовольнити. Первісний позов ОСОБА_1
не визнали , надававши суду свої
письмові запереченні, просять
відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача-
Вишгородської міської ради в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, відповідача та його
представника, вислухавши експерта та
спеціалістів, дослідивши письмові
докази та інші матеріали справи, суд
вважає, що первісний позов підлягає
частковому задоволенню, а зустрічний
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мати позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
після смерті якої ОСОБА_1 успадкувала
житловий будинок АДРЕСА_1, про що
свідчить свідоцтво про право на
спадщину за законом № 2-458 від 20 березня
2012 року, який розташований на земельній
ділянці площею 0,1 га кадастровий номер
:01:001:0161, та суміжну з нею ділянку
площею 0,657 га, кадастровий номер
:01:001:0162.

Рішенням Вишгородської міської ради
Київської області 16 сесії 6 скликання
від 26 жовтня 2012 року , ОСОБА_1
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку те передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1000
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 та площею
0,0657 га для ведення особистого
селянського господарства по АДРЕСА_1.

05 грудня 2012 року ОСОБА_1 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯЙ № 327433, площею
0,1000 га, кадастровий номер: :01:292:0162,
що розташована за адресою: Київська
область, АДРЕСА_1, на підставі рішення
Вишгородської міської ради 16 сесії 06
скликання № 16/27 від 26 жовтня 2012 року.

Відповідно до акту про відновлення
зовнішньої межі земельної ділянки та
передачу межових знаків на зберігання
ОСОБА_1, зазначені межі і розміри
вищезазначеної земельної ділянки на
місцевості проходять згідно з
кадастровим номером.

Ніяких претензій при встановлені
зовнішньої межі не заявлено. Межі
погоджені і не викликають спірних
питань.

Відповідач ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки площею 0,1387 га, що
розташована по АДРЕСА_2 , яка межує з
земельними ділянками позивача на
підставі договору дарування від 28
травня 2010 року, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2
земельну ділянку, площею 0,1000 га (з них
0,0100 га - під забудовою, 0,900 га - рілля),
кадастровий номер :01:292:0007, гадану
для будівництва та обслуговування
житлового будинку.

28 травня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки розміром 0,0386 га.
Право власності продавця на вказану
земельну ділянку засвідчувалось
державним актом серія ЯЖ № 211844 від 20
червня 2008 року.

26 квітня 2011 року ОСОБА_2 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку № 568109, площею 0,1387 га,
кадастровий номер :01:292:0160, на
підстав договору купівлі-продажу
земельної ділянки № 1048 від 28 травня 2010
року, договору дарування земельної
ділянки № 1030 від 28 травня 2010 року.

Згідно акту встановлення в натурі (на
місцевості) та погодження зовнішніх
меж земельної ділянки та передачу за
зберігання встановлених межових
знаків власнику (землекористувачу)
земельної ділянки від 28 вересня 2011
року, представниками суміжних
землекористувачів є ОСОБА_7 та ОСОБА_2
При встановлені зовнішніх меж з боку
суміжних землекористувачів ніяких
претензій не виявлено.

Судом встановлено та визнається
сторонами , що між сторонами виник
конфлікт з приводу встановлення
металевого паркану з сітки на межі
ділянок позивача та відповідача.

Відповідно до висновку експерта
Київського науково-дослідного
інституту незалежних експертиз № 140913-01
за результатами проведення судової
земельно-технічної експертизи від 13
вересня 2014 року, встановлено,що після
перенесення в натурі (на місцевості)
зовнішніх меж земельних ділянок з
кадастровими номерами :01:292:0161 та
:01:292:0162 за адресою: АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_1 на праві власності
згідно державних актів про право
власності на земельні ділянки (серія ЯЙ
№ 327434) площею 0,0657 га та (серія ЯЦ № 327433)
площею 0,1000 га, що відображено у «Звіті
про інструментально-технічне
дослідження по результатам
геодезичних робіт по відновленню меж
землекористування на земельних
ділянках по АДРЕСА_1» виконано
накладання земельних ділянок серія ЯЙ
№ 327434 площею 0,0657 га та серія ЯЙ № 327433
площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 на земельну
ділянку ОСОБА_2 площею 0,1387 га (серія ЯЛ
№ 568109), що розташована за адресою:
АДРЕСА_2.

Після накладання площ земельних
ділянок, які належать ОСОБА_1, державні
акти на право власності на земельні
ділянки, серія ЯЙ № 327433, площею 0,1000 га
та серія ЯЙ № 327434, площею 0,0637 га на
площу земельної ділянки, яка належить
ОСОБА_2, державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯЛ
№ 568109 площею 0,1387 га встановлено
відхилення в бік зменшення земельної
ділянки, що належить ОСОБА_1 загальною
площею 0,0065 га.

Межа у вигляді паркану довжиною біля 15
метрів частково прокладена від АДРЕСА_1
(власник ОСОБА_1.) Решта межі земельних
ділянок по АДРЕСА_1 відмежована
межовими знаками.

Відповідно до ст..41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою і відшкодування
збитків. Захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Згідно зі ст. 103 ЗК України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей.

Відповідно до ст.78 ЗК України право
власності на землю - це право володіти
, користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. В той же час ,
відповідно до ст.96 ЗК України одним із
обов'язків землекористувачів є не
порушення прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Таким чином, враховуючи висновок
експерта Київського
науково-дослідного інституту
незалежних експертиз № 140913-01 від 13
вересня 2014 року, яким встановлено
відхилення в бік зменшення земельної
ділянки, що належить ОСОБА_1 загальною
площею 0,0065 га. Межа у вигляді паркану
довжиною біля 15 метрів частково
прокладена від АДРЕСА_1 (власник
ОСОБА_1.) Решта межі земельних ділянок
по АДРЕСА_1 відмежована межовими
знаками. Це порушує право власності на
земельні ділянки позивача ОСОБА_1 і
робить неможливим їх використання на
розсуд позивача як власника.

Крім того, під час проведення
експертизи були використані
координати поворотних точок меж
земельної ділянки ОСОБА_2 (серія ЯЛ
№568109), яка зазначена у кадастровому
плані :01:292:0160 площею 0,1387 га та
розташована по АДРЕСА_2 (том 1 а.с.39).

За результатами вимірювань , обчислень
та аналізу координат поворотних точок
меж земельних ділянок співвласників
суміжних земельних ділянок ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 : під час проведення обстеження
та виконання вимірювальних робіт
спеціалістами складений акт
встановлення і погодження зовнішніх
меж земельної ділянки в натурі та
плани земельних ділянок по АДРЕСА_1
проведені роботи з геодезії щодо
перенесення в натуру (на місцевість)
меж земельних ділянок відповідно з
кадастровими номерами :01:292:0161 та
:01:292:0162 (ОСОБА_1.) та :01:292:0160
(ОСОБА_2); за результатами проведених
вишукувальних робіт встановлено площа
невідповідності землекористування
земельною ділянкою з кадастровим
номером :01:292:0160, з боку
землекористувача ОСОБА_2

За таких обставин, суд приходить до
висновку що позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права власності на належні
їй земельні ділянки шляхом звільнення
самовільно зайнятих земельних ділянок,
що належать ОСОБА_1 на праві приватної
площею 0,0065 га , які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
паркану із металевої сітки та
металевих стовпів довжиною 15 м від
вул.Ватутіна є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_2
привести звільнену земельну ділянку
до попереднього стану, який існував до
захоплення, прибравши бетон, металеві
діжки, купи гною та землі, суд приходить
до висновку, що такі вимоги позивача є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню ,оскільки всупереч ст.60
ЦПК України позивачем не надано суду
будь-яких належних та допустимих
доказів,що на земельній ділянці
позивача знаходяться металеві діжки,
бетон, купи гною та землі.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна. Як
встановлено ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

У судовому засіданні позивачем
ОСОБА_1не було доведено, що відповідач
принизив честь і гідність позивача, що
моральна шкода заподіяна саме
протиправними діями відповідача, не
доведена жодними доказами по справі
наявність душевних страждань у зв'язку
із протиправною поведінкою
відповідачем щодо неї. Посилання
позивача, що погіршення стану здоров'я
має прямий причинний зв'язок із
душевними стражданнями, заподіяними
діями відповідача ОСОБА_2 не
підтверджується матеріалами справи та
належними доказами, а тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1.в цій частині не
підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_2 судом зазначається про
наступне.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України,
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Стаття 126 Земельного кодексу України
передбачає, що державний акт є
документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, надану у
власність відповідним рішенням.

Відповідно до ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Позивач ОСОБА_2 не довів, що державні
акти, які він оспорює, виготовлені з
недотриманням земельного
законодавства і внаслідок цього
порушені його права.

Твердження позивача ОСОБА_2 про те, що
земельна ділянка ОСОБА_1 накладається
на його земельну ділянку є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_2 про визнання недійсним
рішення Вишгородської міської ради
№1627 від 26.10.2012 року, скасування
державного акту про право власності на
земельні ділянки.

Оскільки вимоги ОСОБА_2 про стягнення з
ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10000 грн. є
похідними від позовних вимог про
скасування рішення ради та визнання
недійсними державні акти на право
власності на земельні ділянки, в яких
суд відмовив у їх задоволенні, тому суд
вважає, що в цій частині вимог позивача
ОСОБА_2 також необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 3,60, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення
межі, стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
самовільно зайняті земельні ділянки,
що належать ОСОБА_1 на праві приватної
власності згідно Державних актів на
право власності на земельні ділянки
серії ЯЙ № 327434, кадастровий номер
:01:00160161 та серії ЯЙ № 327433,
кадастровий номер :01:00160162
площею 0,0065 га , які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
паркану із металевої сітки та
металевих стовпів довжиною 15 м від
вул.Ватутіна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати: а саме судовий збір в
сумі 229,40 грн.

В решті задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вишгородської
міської ради Київської області про
визнання недійсним рішення та
державних актів на право власності на
земельні ділянки, стягнення моральної
шкоди відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.І.Скарлат