Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4384/14
Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Подліянова Г.С.

Дашковська А.В.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 09 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вказаним позовом, який
обґрунтовувала тим, що вона з 12.07.1988
року по 01.10.1999 року працювала в УВТК
«Облагроспецмонтаж», правонаступником
якого був Концерн «Облагробудмонтаж»,
ЗАТ «Запоріжагроспецмонтаж».

13.03.1989 року під час виконання нею
трудових обов'язків в результаті
дорожньо-транспортної пригоди їй було
спричинено трудове каліцтво.

За висновком МСЕК від 04.03.1996 року їй
була встановлена стійка втрата
професійної працездатності 80% та друга
група інвалідності з повторним оглядом
безстроково.

З моменту настання інвалідності і до
цього часу позивачці встановлені
щомісячні компенсаційні витрати по
відшкодуванню шкоди здоров'ю у
відповідності до положень постанови
Кабінету Міністрів України від 23.06.1993
року №472, виходячи із розміру середньої
заробітної плати працівника за 3 або 12
місяців, що передували травмі або
професійному захворюванню.

З 01.10.2001 року вона перебуває на обліку у
відділенні Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя,
яким призначено та здійснюється
щомісячне відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я у сумі
966 грн. 97 коп..

У зв'язку з набранням з 01.01.2004 року
чинності нової редакції Цивільного
кодексу України, статтею 1197 якого
встановлено інший порядок визначення
заробітку (доходу), втраченого
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я фізичної особи, яка
працювала за трудовим договором, нею
21.10.2013 року до відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя
подано заяву про проведення
перерахунку розміру виплат з дати
подання заяви.

Листом №Р-170-03/4031 від 07.11.2013 року
відповідач відмовив у проведенні
перерахунку, оскільки положення ст. 1197
ЦК України не розповсюджуються на
питання розрахунку середньомісячного
заробітку, з якого вираховується
розмір щомісячних виплат.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд визнати незаконною
бездіяльність відповідача щодо
незастосування положень ст. 1197 ЦК
України при визначенні їй розміру
щомісячного відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'ю;
зобов'язати відповідача призначити та
здійснювати на її користь з 21.10.2013 року
щомісячне відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я у
розмірі 3154 грн. 25 коп.; а також
зобов'язати відповідача і в подальшому
проводити на користь позивачки
перерахунок розміру щомісячних
відшкодувань шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я з кожним
підвищенням мінімальної заробітної
плати згідно з діючим законодавством
України та у відповідності до ст. 1197 ЦК
України.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 09
вересня 2014 року позов залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Позивачка та її представник в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явились, повідомлені про місце та
час розгляду справи у відповідності до
ст.ст.. 74, 76 ЦПК України, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (судової повістки) (
а.с.84,85).

Причини неявки в судове засідання не
повідомили, будь - яких письмових
клопотань, в тому числі про відкладення
розгляду справи, не надходило.

З огляду на вищевикладене та у
відповідності до ст..ст. 303-1, 305 ЦПК
України, судова колегія ухвалила
розглядати справу за відсутності
позивачки та її представника.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що 13 березня 1989 року з
ОСОБА_3 стався нещасний випадок на
виробництві, що підтверджується Актом
за формою Н-1 про нещасний випадок на
виробництві №1 від 14.03.1989 року (а.с.5-6).

Висновком МСЕК від 04 березня 1996 року
встановлено, що позивач є інвалідом
другої групи у зв'язку з трудовим
каліцтвом на строк безстроково (а.с.4)

Позивачка з 01 квітня 2001 року перебуває
на обліку у Відділенні виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Запоріжжі (далі -
відділення Фонду) як особа, що отримує
страхові виплати у зв'язку з трудовим
каліцтвом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (в
редакції, що діяла у 2001 році) Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

З відповіді відділення Фонду №К-169-03/4030
від 07.11.2013 року вбачається, що 17.12.2001
року особову справу позивачки передано
від ЗАТ «Запоріжагроспецмонтаж» до
відділення Фонду для продовження
раніше призначених страхових виплат,
особова справа містить довідку про
розмір втраченого заробітку станом на
01 квітня 2001 року.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 1 квітня 2001 року, перерахування сум
щомісячних страхових виплат і витрат
на медичну та соціальну допомогу
провадиться у разі: 1) зміни ступеня
втрати професійної працездатності; 2)
зміни складу сім'ї померлого; 3)
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати у порядку,
визначеному законодавством.
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Страхові виплати ОСОБА_3 здійснюються
на підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та з 01.03.2013 року і по
теперішній час розмір страхової
виплати позивачки становить 966 грн. 67
коп. (а.с.9).

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
що регулює відносини призначення,
перерахування та виплати страхових
виплат пов'язаних з трудовим каліцтвом
або професійним захворюванням.

Відповідно преамбули вищеназваного
Закону, даний закон відповідно до
Конституції України та основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
(далі - страхування від нещасного
випадку). Страхування від нещасного
випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Статтею 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що
законодавство про страхування від
нещасного випадку складається із Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
Кодексу законів про працю України,
Закону України «Про охорону праці» та
інших нормативно-правових актів.

Таким чином, вказаною нормою Закон
віднесено до спеціального
законодавства, яке регулює суспільні
відносини, які пов'язані зі
страхуванням від нещасного випадку.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України встановлено, що
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004
року. Пунктом 4 встановлено, що Кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

З урахуванням вказаного, дані
положення підлягають застосуванню за
тієї умови, що цивільні відносини які
виникли та продовжують існувати до
набрання чинності ЦК України, не були
врегульовані спеціальним
законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції,
прийшов до обґрунтованого висновку, що
на спірні правовідносини не
поширюється дія статті 1197 ЦК України, а
такі правовідносини регулюються
положеннями Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Фонд діяв згідно з чинним
законодавством та на підставі вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а тому підстави для
задоволення вимог ОСОБА_3 відсутні.

За таких обставин при встановленні
зазначених фактів судом першої
інстанції не було порушено норм
цивільного процесуального закону,
зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
місцевого суду щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 не спростовують, оскільки є
повторенням обставин, якими позивачка
обґрунтовувала свої позовні вимоги,
всебічна оцінка яким була дана судом
першої інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: