Справа №560/1719/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом та просить визнати за нею право
власності на одноповерховий житловий
будинок з надвірними господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1, згідно
Технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виготовленого Рівненським обласним
бюро технічної інвентаризації станом
на 04 вересня 2014 року, як за спадкоємцем
першої черги за законом після смерті її
матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2,
яка у свою чергу фактично прийняла
спадщину, але юридично не оформила її
після смерті свого батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер її дід ОСОБА_4, який мав житловий
будинок з надвірними господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1. У свій час дід
не подав необхідні документи для
первинної реєстрації права власності
на нього.

За життя, дід заповіту не склав, а тому
після його смерті спадщину прийняла
мати позивача ОСОБА_3 та вступила у
фактичне управління та володіння
спадковим майном, але юридично своїх
спадкових прав не оформила і свідоцтво
про право на спадщину не отримувала, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла, при цьому
заповіту за життя також не склала.

Після її смерті, позивач користується
її житловий будинком, присадибною
земельною ділянкою, меблями, а також
іншими речами і фактично прийняла
спадщину вступивши у в управління та
володінняспадковимм майном.

Позивач є спадкоємцем по закону першої
черги. Крім неї, спадкоємцями першої
черги є також відповідач її сестра -
ОСОБА_2 яка не реалізувала своє право на
спадкове майно в установленому законом
порядку. Однак отримати свідоцтво про
право на спадщину позивач не змогла,
так як відсутні правовстановлюючі
документи, які підтверджують
належність будинку померлій матері.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала у повному обсязі.

Від відповідач до суду надійшла заява
про розгляд справи без її участі, позов
визнає.

Заслухавши позивача, дослідивши докази
по справі, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 08.09.2014 року (а.с.5) дід
позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про
що складено відповідний актовий запис
за №20.

Окрім цього, згідно свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2 від 27.07.1998 року
(а.с.7) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла мати позивача ОСОБА_3, про що
зроблено запис №36.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України,
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України
однією із підстав припинення права
власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюються або не визнається
іншою особою.

Згідно із ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту
не склала, а тому право на спадкування
після її смерті згідно ст. 1223 ЦК
України здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Покійна ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3 від 13.01.1949 року
(а.с.8) та витягом з державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
державну реєстрацію шлюбу із
зазначенням відомостей про другого з
подружжя №1 від 08.09.2014 року, де
зазначено, що після державної
реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 отримала
прізвише "ОСОБА_3" (а.с.9).

Як вбачається із свідоцтва про
народження серії НОМЕР_4 від 14 лютого 2014
року (а.с.14,15), а також свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від
ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач є донькою
покійної ОСОБА_3.

Спадкоємцями майна за законом першої
черги після смерті ОСОБА_3, окрім
позивача є також відповідач: ОСОБА_2,
яка на спадщину не претендує, що
підтверджується її заявою у матеріалах
справи, засвідченої 09 вересня 2014 року
приватним нотаріусом Козятинського
районного нотаріального округу (а.с.27).

Згідно довідок №1060 та №1063 від 17.09.2014
року виданих Соломіївською сільською
радою, будинок АДРЕСА_1, рахується за
покійним ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17). На день його смерті,
до складу його сім'ї входили дочка -
ОСОБА_3, 1949 року народження та внука -
ОСОБА_2, 1977 року народження (а.с.6).

Згідно довідки №1058 від 17.09.2014 року
виданої Соломіївською сільською радою
Дубровицького району Рівненської
області, ОСОБА_3 після смерті батька
ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 вступила
в управління та володіння спадковим
майном, земельною ділянкою, меблями та
іншими речами, які належали померлому
(а.с.10).

Довідкою №1618 від 05.09.2014 року виданої
Соломіївською сільською радою
Дубровицького району Рівненської
області, стверджується, що на день
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
з нею проживала та була зареєстрована
її дочка- ОСОБА_2, 1977 року народження
(а.с.18).

Згідно довідки №1617 від 05.09.2014 року
виданої Соломіївською сільською радою
Дубровицького району Рівненської
області, в будинку по АДРЕСА_1 ніхто не
зареєстрований і не проживає (а.с.19).

Оскільки спірні правовідносини
виникли до набрання чинності ЦК
України, тобто до 01 січня 2004 року, то до
цих відносин застосовується
законодавство, яке діяло на час їх
виникнення. За чинним на той час
законодавством, а саме відповідно до
ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року),
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. За цією
підставою ОСОБА_1 і прийняла спадщину.
Однак юридично своїх прав не оформляла
і свідоцтво про право на спадщину не
отримувала.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 будучи спадкоємцем
майна померлої за законом, прийнявши
спадщину, звернулася до Дубровицької
районної державної нотаріальної
контори для оформлення права на неї,
однак довідкою 408/02-14 від 24 вересня 2014
року їй було роз'яснено, що у видачі
свідоцтва про право на спадщину їй
відмовлено, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа (а.с.26).

Для вироблення технічної документації
на спадковий житловий будинок, позивач
звернулася в КП "Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації", яким
станом на 04 вересня 2014 року видано
технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 (а.с.20-22).

Згідно довідки №272 від 04.09.2014 року,
виданої КП "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації",
інвентаризаційна вартість житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 станом на 04.09.2014 року становить
23580 грн. Згідно реєстрових книг бюро,
право власності на вищевказаний
житловий будинок не зареєстровано
(а.с.23).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину, особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1299 ЦК України, право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Процедуру державної реєстрації права
власності на нерухоме майно визначено
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою КМ України
від 22.06.2011 року №703, відповідно до п.2
якого, державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус, як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Згідно рішення Реєстраційної служби
Дубровицького районного управління
юстиції Рівненської області за № 15438833
від 17 вересня 2014 року ОСОБА_1 було
відмовлено в державній реєстрації
права приватної власності на житловий
будинок, який розташований по АДРЕСА_1 (
а.с.24).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" рішення
суду, що набрало законної сили є однією
з підстав для реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_3
при житті набула або володіла житловим
будинком по АДРЕСА_1 неправомірно, або,
що на нього окрім позивача, в порядку
спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, в суді не
встановлено.

Отже, суд приходить до переконання, що
ОСОБА_3 належав на праві власності
житловий будинок по АДРЕСА_1, інших
спадкоємців, які б претендували на
спадкове майно немає, а тому є підстави
до визнання за ОСОБА_1 права власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

За таких підстав, суд переконується в
тому, що позивач, згідно норм
спадкового права, стала власником
спадкового майна померлої і набула
права власності на нього.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст.346, 328,
392, 1217, 1223, 1258, 1261, ч.3 ст. 1268, 1296, 1297 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
"Про судову практику у справах про
спадкування", ст.ст.10, 60, 88, 159, 212, 213-215, 292,
294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
одноповерховий житловий будинок з
надвірними господарськими будівлями
та спорудами, який розташований в
АДРЕСА_1, згідно Технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовленого Рівненським
обласним бюро технічної
інвентаризації станом на 04 вересня 2014
року, як за спадкоємцем першої черги за
законом після смерті її матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка у свою чергу
фактично прийняла спадщину, але
юридично не оформила її після смерті
свого батька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду
Оборонова І.В.