РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Підволочиський районний суд
Тернопільської області

в складі:

головуючого

Сташківа Н.Б.

за участю :

секретаря
судового засідання
Стадніцької З.О.

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Підволочиську
Тернопільської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 у травні 2014 року
звернувся до суду із позовом до
відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя, посилаючись на те, що з
03 серпня 1974 року перебував у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем
по справі до 30 травня 2012 року. За час
шлюбних відносин до моменту їх
фактичного припинення ними за спільні
кошти збудовано житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 Тернопільської області, що є їх
спільною власністю. Після розірвання
шлюбу відповідач його у спірний
будинок не впускає, при цьому здійснила
заміну вхідних замків у будинок, а
дублікати ключів відмовляється йому
надавати. У зв'язку із тим, що дане майно
являється спільною сумісною власністю,
просить виділити йому у власність ?
частку житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами і ? частку
земельної ділянки для їх
обслуговування по АДРЕСА_1
Тернопільської області.

Позивач та його представник в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримали у повному обсязі,
зіславшись на обставини, що у них
викладені, та просять їх задоволити.
Крім того доповнили, що заява про
надання згоди на відчуження спірного
житлового будинку була вчинена під
впливом застосування психічного
(образи, залякування) та фізичного
насильства зі сторони його зятя ОСОБА_5,
а тому просить врахувати дані
обставини при вирішення спору по суті.

Представник відповідача проти
заявлених позовних вимог заперечила та
пояснила, що спірний житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 Тернопільської області за
нотаріальною згодою самого позивача по
справі був відчужений ОСОБА_1 на
підставі договору дарування від 18
жовтня 2007 року, а тому на час розгляду
справи спірний житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами не є
спільною сумісною власністю позивача
по справі. Крім того ствердила, що зі
сторони ОСОБА_5 не було будь-яких дій
фізичного чи психічного тиску для
надання згоди на відчуження спірного
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, а згода була надана ним
добровільно, що на той час відповідало
його особистому волевиявленню, а тому у
задоволенні позовних вимог позивача
просить відмовити за їх
безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
свідків по справі, в сукупності
оцінивши та дослідивши докази, прийшов
до переконання, що в задоволенні
позовних вимог позивача ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що є
об'єктом спільної власності подружжя
слід відмовити, виходячи з наступних
міркувань :

Згідно рішення Підволочиського
районного суду від 30 травня 2012 року
розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
котрий був зареєстрований 03 серпня 1974
року відділом реєстрації актів
цивільного стану Підволочиського
районного управління юстиції у
Тернопільській області, актовий запис
№ 33 ;

Рішенням виконавчого комітету
Підволочиської селищної ради № 238 від 27
жовтня 1988 року ОСОБА_6 виділено із
земель державного фонду земельну
ділянку площею 880 мІ, у АДРЕСА_1;

п.2 вказаного рішення надано громадянці
ОСОБА_6 на виділеній земельній ділянці
право будівництва одноповерхового
одноквартирного житлового будинку
житловою площею до 60 мІ і спарених
літньої кухні площею 10.0 мІ, приміщення
для приготування кормів площею 8,4 мІ,
приміщення для утримання худоби і
птиці площею 20 мІ.

Рішенням виконавчого комітету
Підволочиської селищної ради
Тернопільської області № 158 від 12
грудня 1996 року затверджено акт прийому
в експлуатацію житлового будинку по
АДРЕСА_1 житловою площею 76, 9 мІ гром.
ОСОБА_6 та встановлено факт належності,
визнано право власності на вказаний
будинок за гром. ОСОБА_6 та видано
свідоцтво про право власності.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 18 жовтня
2008 року, котра посвідчена приватним
нотаріусом Підволочиського районного
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрована в реєстрі за № 2476,
заявник дає свою згоду на укладення
договору дарування її дружиною ОСОБА_4
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 яка є їх спільною
сумісною власністю і набувалася ними у
період перебування у зареєстрованому
шлюбі, своїй дочці ОСОБА_1

Цього ж дня ОСОБА_8, котра діяла від
імені ОСОБА_4 на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
Підволочиського районного
нотаріального округу від 17 жовтня 2007
року на ім'я ОСОБА_1, був укладений
договір дарування житлового будинку по
АДРЕСА_1 Тернопільської області
загальною площею 133, кв.м., житловою 76,9
кв.м.

Як встановлено у судовому засіданні з
показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заяву
про надання згоди на відчуження
спірного житлового будинку по АДРЕСА_1
Тернопільської області позивач ОСОБА_3
підписував у присутності приватного
нотаріуса Підволочиського
нотаріального округу без будь-якого
фізичного чи психічного впливу, будучи
у здоровому глузді і добрій пам'яті.
Будь - яких нарікань чи зауважень зі
сторони ОСОБА_3, що його примушують
підписати заяву треті особи зі сторони
ОСОБА_3 не поступало.

Таким чином судом встановлено, що
18 жовтня 2008 року позивач ОСОБА_3 без
застосування фізичного чи психічного
впливу щодо нього, особисто підписав
заяву про відчуження належного йому та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності майна шляхом укладення
договору дарування житлового будинку
на ім'я ОСОБА_1, яке відповідно на час
розгляду справи не являється спільною
сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України,
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
підставі спільної сумісної власності,
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Згідно ч.2-3 ст. 65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. для укладення одним
із подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана обов'язково.

Відповідно до вимог ч.1,4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні позивачем не
наведено, а судом не здобуто жодних
належних та допустимих доказів того, що
спірне майно, а саме будинок по АДРЕСА_1
у сел. Підволочиську Тернопільської
області на час розгляду справи
належить сторонам по справі на праві
спільної сумісної власності подружжя,
яке підлягає поділу, оскільки у 2008 році
за взаємною згодою сторін був
відчужений ОСОБА_1

Таким чином суд вважає, що в задоволені
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя слід
відмовити.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 294, п. 4 ст. 295 ЦПК
України, ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70, Сімейного
кодексу України, ст. 392 ЦК України, п.28
постанови ПВС України № 11«Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року ст.12
Закону України «Про господарські
товариства»,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог
позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається
до Тернопільського апеляційного суду
через Підволочиський районний суд
протягом 10 днів з часу оголошення
судового рішення, а особи які не були
присутні під час оголошення судового
рішення протягом 10 діб з часу отримання
копії цього рішення.

Суддя