Справа № 645/5021/14ц
Провадження №
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2014 року Фрунзенський районний
суд м. Харкова у складі: головуючого -
судді Бондарєвої І.В ., при секретарі -
Гудзенко О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, КП «Жилкомсервіс»,
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про виселення, вказуючи,
що він сам, його батько ОСОБА_3, мати
ОСОБА_4, сестра ОСОБА_5, неповнолітні
племінниця ОСОБА_6 та донька позивача
ОСОБА_3 мешкають за адресою: АДРЕСА_1.
Разом з ними проживає співмешканець
ОСОБА_5 - ОСОБА_2, який не зареєстрований
за вказаною адресою. Протягом
тривалого часу він систематично
вчиняє сварки та бійки, чим завдає
фізичну та моральну шкоду мешканцям
квартири. Безпосередньо позивачеві та
його доньці відповідач погрожує
фізичною розправою, у зв'язку з чим вона
не може проживати у квартирі. Позивач
неодноразово звертався до
правоохоронних органів, згодом
відповідач був засуджений за ст.125 КК
України, та на час звернення до суду
підозрюється у іншого аналогічного
злочину. Крім того, у 2007 р. ОСОБА_2 напав
на батька позивача, ОСОБА_3, та завдав
йому ушкодження черепа. Через
напружену обстановку в квартирі у
позивача почалось хронічне
захворювання «розсіяний склероз».
Посилаючись на ст.ст.98, 116 ЖК України,
просить суд виселити ОСОБА_2 з квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, без
надання іншого житлового приміщення.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та пояснив, що
власниками квартири є ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (донька відповідача) ,
та позивач. Рішенням Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 22.01.2014 р.
йому та батькові. ОСОБА_3, виділено в
користування житлова кімната площею 12,5
кв.м., сестра з відповідачем та їх
донькою мешкають у кімнаті площею 9,8
кв.м., в третій кімнаті (площею 12,6 кв.м.)
проживає їх мати, ОСОБА_4 На підставі
цього ж рішення вони розділили особові
рахунки з оплати комунальних послуг.
Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував та пояснив, що бійок
він не вчиняв, крадіжок майна позивача
він ніколи не скоював. Він дійсно
тривалий час мешкає у спірній квартирі
без реєстрації разом з ОСОБА_5, яка є
його цивільною дружиною, та їх донькою,
на прохання дружини та її матері,
ОСОБА_4, які потребують захисту від
неправомірних дій позивача та ОСОБА_1
Третя особа ОСОБА_3 позов підтримав та
пояснив, що відповідач постійно вчиняє
бійки з ним та з позивачем.
Третя особа ОСОБА_5 проти позову
заперечувала та пояснила, що ОСОБА_2 -
її чоловік, з яким вона перебуває у
цивільному шлюбі, проживає разом з нею
та їх донькою у належній їм кімнаті. У
теперішній час вони мають намір
офіційно зареєструвати свій шлюб та у
зв'язку з розподілом кватири -
зареєструвати відповідача за вказаною
адресою, що було неможливо без згоди
позивача до поділу квартири та
Третя особа ОСОБА_4 проти позову
заперечувала та пояснила, що вона
боїться позивача та ОСОБА_3, тому
заперечує проти виселення чоловіка її
Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
дослідивши надані докази, дійшов
висновку про наступне.
В судовому засіданні встановлено, що
власниками квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, є позивач ОСОБА_1,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а
також неповнолітні ОСОБА_6, 1997 року
народження, та ОСОБА_3, 2004 року
Вказані особи зареєстровані за цією
адресою та мешкають в ній, окрім
неповнолітньої ОСОБА_3, 2004 року
народження, яка не мешкає в квартирі
Батько неповнолітньої ОСОБА_6, 1997 року
народження, - відповідач ОСОБА_2,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, та
також мешкає в спірній квартирі зі
згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка є матір'ю
цієї дитини (а.с.31).
Спірна квартира складається з трьох
жилих кімнат площею 12,5 кв.м., 9,8 кв.м., та
12,6 кв.м., а також місць загального
користування - кухні, вбиральні та
Вказані обставини сторонами визнані та
Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 22.01.2014 р., яке набрало
законної сили, встановлений порядок
користування спірним житловим
приміщенням, а саме: у користування
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виділена жила кімната
площею 12,5 кв.м. (а.с.70).

На підставі вказаного рішення 27.05.2014 р.
співвласники поділили особовий
рахунок та з цього часу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. сплачують комунальні послуги
окремо від ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за дві
кімнати жилою площею 22,4 кв.м. (9,8 кв.м. +
12,6 кв.м.) (а.с.76).

Таким чином, з 25.07.2014 р. сторони та треті
особи проживають фактично у
комунальній квартирі, оскільки жилі
приміщення, які знаходяться у їх
приватній власності, поділені між ними,
тобто фактично право спільної сумісної
власності на квартиру припинено.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2,
мешкаючи у кімнаті площею 9,8 кв.м., зі
згоди її власників ОСОБА_4, ОСОБА_5,
неповнолітньої ОСОБА_6 та як батько
останньої, тобто в іншому жилому
приміщенні, ніж позивач, не порушує
право позивача на проживання у
виділеній йому кімнаті площею 12,5 кв.м.

Притягнення ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності за ч.1 ст.125 КК України
вироком Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 11.03.2013 р. за причинення
ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень 16.08.2012
р., як і постанови органу дізнання про
відмови у порушенні кримінальної
справи, ухвалені у 2012 р. (а.с.6, 9, 10), на
думку суду, не свідчить про
систематичне порушення саме
відповідачем правил співжиття, що
робить неможливим для інших проживання
з ним в одній квартирі, оскільки
протиправні дії мають місце з обох
сторін, про що свідчать звернення до
правоохоронних органів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (а.с.44-50)

Крім того, як зазначено у виписці з
історії хвороби, ОСОБА_1 вважає себе
хворим, щонайменше, з березня 2011 р.,
після перенесеного інфекційного
мононуклеоза, тобто позивач не надав
суду доказів причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача та
виявленими у позивача захворюваннями
(а.с.12).

Посилання позивача на те, що його
неповнолітня донька ОСОБА_3, 2004 року
народження, не може проживати у спірній
квартирі через неправомірну поведінку
відповідача - суд також вважає
недоведеними, оскільки дитина
зареєстрована за вказаною адресою лише
з 31.05.2014 р., а позивач звертався із
заявами до правоохоронних органів у 2012
р.

За таких обставин суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.98, 116
ЖК України, ст.367 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено через
Фрунзенський районний суд м. Харкова до
Апеляційного суду Харківської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя -