Справа № 274/6078/14-ц
Пр. №
УХВАЛА

06.11.2014 року року Суддя
Бердичівського міськрайсуду ОСОБА_1,
розглянувши заяву ОСОБА_2 про
встановлення факту застосування
репресій, -

Встановив:

Заявник звернувся до суду в
порядку окремого провадження з заявою,
в якій просить встановити факт
застосування до нього репресій згідно
закону „Про реабілітацію жертв
політичних репресій в Україні”: в 1981
році Чуднівським РВК, в 1983 році –
Житомирським КГБ, в 1985 році –
Любарським райсудом, в 1987 році –
Бердичівською міліцією, міською
лікарнею та її головним лікарем
Добровольським. Свою заяву мотивує тим,
що в цих роках він насильно поміщався
до обласної психіатричної лікарні,
будучи людиною психічно здоровою. На
його звернення до комісії з питань
відновлення прав реабілітованих
отримав відписки.

Ознайомившись з заявою, прихожу до
висновку, що провадження у справі не
може бути відкрите з наступних підстав.

Ст.124 Конституції України до
юрисдикції судів віднесено всі
правовідносини, що виникають у державі.
Провадження в порядку цивільного
судочинства здійснюється за всіма
вимогами, які не є предметом інших
видів судочинства, недодержання
існуючого порядку попереднього
судового розгляду деяких спорів саме
по собі не може бути підставою для
позбавлення особи права на судовий
захист. Разом з тим, ці положення
конституції не звільняють
заінтересованих осіб від обов’язку
звертатися за вирішенням відповідних
питань до компетентного органу.

Так, з заявою про
відновлення прав реабілітованих жертв
політичних репресій заінтересованій
особі потрібно звернутись до комісії з
питань відновлення прав
реабілітованих відповідної місцевої
ради народних депутатів, і лише у разі
незгоди з рішенням комісії спір може
бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений під
час розгляду справи, - залишає заяву без
розгляду.

Як вбачається з поданої
ОСОБА_2 заяви, комісія з питань
поновлення прав реабілітованих
(відповіді від 16.06.11р., 30.09.11р.) не визнала
факт застосування до нього репресій,
зазначивши, що госпіталізація заявника
до психіатричного стаціонару в 1981,1983,
1985 та 1987 роках не пов’язана із
застосуванням примусових заходів
медичного характеру і не може
розглядатися як політичні репресії.

Законом „Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні”
не визначений конкретний порядок
вирішення спорів з приводу рішень
зазначених комісії.

Заявник може оскаржити
рішення комісії в адміністративному
порядку або звернутися до суду з
позовом в порядку ст.3 ЦПК за захистом
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

На підставі наведеного та
керуючись ч.4 ст.256 ЦПК України, -

Ухвалив:

Відмовити у відкриття провадження у
справі за заявою ОСОБА_2 про
встановлення факту застосування
репресій.

Відмова у відкритті провадження у
справі перешкоджає повторному
зверненню до суду з такою самою заявою..

Апеляційна скарга на ухвалу
подається протягом 5 днів з дня її
проголошення до апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайсуд. Якщо ухвалу
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 5 днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:

Потапова Т.М.