Справа № 603/747/14-ц
Провадження № 2/603/220/2014
Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого судді Галіяна І. М.
при секретарі Бішко І.М.
розглянувши в судовому засіданні в
залі суду міста Монастириська цивільну
справу
про визнання втрати права на
користування житлом та зняття з
реєстрації місця проживання,
Позивач ОСОБА_1 звернулась в
Монастириський районний суд
Тернопільської області з позовом до
ОСОБА_2, про визнання останнього таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням, що в с.Задарів
Монастириського району Тернопільської
області та зобов'язати Монастириський
районний сектор у Тернопільській
області зняти з реєстрації місця
Свої вимоги позивач мотивує тим, що
житловий будинок по АДРЕСА_1 належить
їй на праві особистої приватної
власності. В даному будинку крім нього
зареєстрований ОСОБА_3, 1959 року
10.05.2007 року між нею та відповідачем був
зареєстрований шлюб і вони з цього часу
проживали разом у житловому будинку, що
23.01.2008 року шлюб між ними розірвано і з
цього часу відповідач більше трьох
років не проживає у вказаному
житловому будинку, ніякої допомоги на
його утримання в належному стані не
надає, а тому вважає, що строк
збереження за ним жилого приміщення
Крім цього позивач посилається на ст. 405
ЦК України згідно якої член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, однак її представник ОСОБА_4
суду подав заяву про розгляд справи у
відсутності позивача та представника
позивача, позовні вимоги підтримують
повністю, проти винесення заочного
рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча належним чином
повідомлявся за останнім місцем свого
проживання, про день, час і місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомив, заперечення проти позову
та клопотання про відкладення справи
чи розгляду справи у його відсутності
суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення), а тому суд, дослідивши
матеріали справи не вбачає підстав для
відкладення справи і вважає можливим
розглянути її на підставі наявних в
матеріалах справи доказів з винесенням
заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд
постановив ухвалу про заочний розгляд
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень
цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши та оцінивши надані
докази в їх сукупності, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житло в якому вона проживає постійно
або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Як передбачено приписами
ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має
право звертатися до суду за захистом
свого права власності перед іншою
особою та вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Задарівської
сільської ради на нерухоме майно,
згідно якої ОСОБА_1 є власником даного
житлового будинк з надвірними
будівлями на підставі рішення
виконавчого комітету від 16.05.2007 року №51
(а.с.8).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_1 від 18.09.2009 року актовий
запис №05 від 23.01.2008 року, виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Монастириського районного
управління юстиції Тернопільської
області, шлюб між позивачем та
відповідачем розірвано.

Як вбачається з довідки №340 від 01.09.2014
року виданої виконкомом Задарівської
сільської ради Монастириського району
Тернопільської області, що громадянин
ОСОБА_2, 1969 року народження,
зареєстрований в АДРЕСА_1, проте на
протязі останніх років на території
сільської ради не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору
між власником та особами, які вселялися
в житло у якості членів сім'ї, суд
враховує, що право користування житлом
має речово-правовий характер, у зв'язку
з чим припинення цього права повинно
відбуватися згідно з вимогами статей
405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може
бути припинений за рішенням суду на
вимогу власника майна за наявності
обставин, які мають істотне значення
або через відсутність особи понад один
рік у спірному житловому приміщенні.

А тому аналізуючи вищевказане суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги щодо визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи
той факт, що відповідач протягом
останніх трьох років не користується
житлом - житловим будинком з надвірними
будівлями по вул.Підкремінній 3
с.Задарів Монастириського району
Тернопільської області, який належить
на праві приватної власності позивачу,
обов'язки по утриманню житла не
здійснює, суд вважає, що відповідача
слід визнати таким, що втратив право
користування вказаним житлом.

В позовній заяві позивач ставить
питання про зобов'язання зняти з
реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в
Монастириському районному секторі
УДМС Україхни в Тернопільській
області, не визначаючи цього органу
відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року (з наступними змінами і
доповненнями), реєстрація місця
проживання та місця перебування осіб
здійснюється органом реєстрації. В ст. 7
вказаного Закону вказано, що зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що надійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку. Зняття з
реєстрації здійснюється в день
звернення особи.

Таким чином, вирішення питання про
зняття з реєстраційного обліку може
бути виконано сектором на підставі
рішення суду, що набере законної сили.
За таких обставин позов у цій частині
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 60, 130, 174, 175, 209, 213, 215 ЦПК України,
ст. 317, 391 ЦК України, 72 ЖК України, суд,, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням,
яке належить на праві приватної
власності ОСОБА_1, що по АДРЕСА_1.

В решті позовних вимогах -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Монастириський районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. М. Галіян