Справа № 487/7311/14-ц
Провадження № 2/487/2539/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 рокуЗаводський районний суд
м.Миколаєва, у складі: Головуючого
судді: Притуляк І.О. при секретарі
Уманському І.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в м.Миколаєві, цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Райфайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

В С
Т А Н О В И В

В липні 2014 року ПАТ «Райфайзен Банк
Аваль» (далі Банк) звернулись до суду з
позовом до ОСОБА_2 в якому просили в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №014/08-112/69789 від 15
жовтня 2007 року, яка станом на 04.07.2014 року
становить 567122,63 грн. (з яких 234640,19 грн.
заборгованість за тілом кредиту, 64098,53
грн. заборгованість за відсотками;
268383,91 грн. - сума нарахованої пені),
звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 15.10.2007 року,
укладеним між Банком та ОСОБА_2 -
нежитлові приміщення - магазин
промислових товарів за адресою АДРЕСА_1
шляхом проведення прилюдних торгів у
межах процедури виконавчого
провадження, за початковою ціною на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності або незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки на період до його
реалізації покласти на ОСОБА_2

Також просили стягнути з відповідача
витрати по сплаті судового збору 243,60
грн. Та у відповідності до положень ст..7
ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір»
повернути судовий збір сплачений в
більшому розмірі у сумі 3410,40 грн.

У заяві позивач зазначив, що 15.10.2007 року
між Банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №014/08-112/69789 на суму
252000 грн. строком до 15.07.2017 року, зі
сплатою 13,5% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за зазначеним договором у цей же день
між Банком та ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки № 2703.

Внаслідок невиконання боржником своїх
зобов'язань по кредитному договору
утворилась заборгованість, що стало
підставою для звернення Банку у червні
2011 року з позовом до суду. Рішенням
Заводського районного суду м.Миколаєва
№2/412/2291/12 від 08.08.2012 року з ОСОБА_2 на
користь позивача було стягнуто
заборгованість, яка станом на 25.03.2011
року становила 352598,88 грн.

Рішення суду ОСОБА_2 не виконано.

На теперішній час ОСОБА_2 умови
договору також не виконує в
результаті чого сума заборгованості за
зазначеним кредитним договором станом
на 04.07.2014 року становить 567122,63 грн.

У зв'язку з чим, посилаючись на
умови договорів, норми діючого
законодавства просили позов
задовольнити у повному обсязі.

До судового засідання
представник позивача не з'явилася,
надала до суду заяву, в якій зазначила,
що позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, просила розглянути справу за її
відсутності, проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

До судового засідання відповідач
ОСОБА_2 не з'явилася, причини неявки
суду не повідомила, про час та місце
розгляду справи повідомлялась
своєчасно, належним чином.

Суд, з відома представника позивача
постановляє рішення про заочний
розгляд справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Так судом встановлено, що 15.10.2007
року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» (на
даний час ПАТ « Райфайзен Банк Аваль»)
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №014/08-112/69789 (далі Договір), за
умовами якого банк надав ОСОБА_2
кредитні кошти в розмірі 252000 грн.
строком до 15.10.2017 року, зі сплатою за
користування кредитними коштами 13,5
відсотків річних.

За умовами Договору боржник
зобов'язався сплачувати кредит
щомісячно, безготівковим платежем чи
готівкою в період до 15 числа кожного
місяця, починаючи з наступного за
місяцем отримання кредиту, згідно з
Графіком.

Відповідно до Розділу 10 Договору
у разі несвоєчасного повернення
кредиту позичальник зобов'язаний
сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочки.

В забезпечення виконання своїх
зобов'язань по зазначеному Договору у
цей же день між Банком та ОСОБА_2 було
укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим номером
2703 (далі Договір іпотеки), відповідно до
умов якого ОСОБА_2 передала у іпотеку
Банку, належні їй на праві приватної
власності, на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно СААА
№485236, виданого Виконкомом
Миколаївської міської Ради 30.04.2004 року
- нежитлові приміщення -магазин
промислових товарів по АДРЕСА_1 Згідно
пунктів 3.1, 5.4 Договору Іпотеки Банк має
право у випадку невиконання основного
зобов'язання, задовольнити свої вимоги
за рахунок предмету іпотеки шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, яке може здійснюватись за
рішенням суду, виконавчого напису
нотаріуса, або шляхом позасудового
врегулювання згідно з договором про
задоволення вимог Іпотекодавця.

Зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 не виконувалися.

У зв'язку з чим Рішенням Заводського
районного суду м.Миколаєва №2/412/2291/12
від 08.08.2012 року з ОСОБА_2 на користь
позивача було стягнуто заборгованість,
яка станом на 25.03.2011 року становила
352598,88 грн.

Починаючи з 25.03.2011 року ОСОБА_2
умови договору також не виконувалися.

Станом на 04 липня 2014 року
заборгованість за кредитним договором
становить 567122,63 грн. - з яких 234640,19 грн.
заборгованість за тілом кредиту, 64098,53
грн. заборгованість за відсотками;
268383,91 грн. - сума нарахованої пені.

На виконання вимог 35 Закону
України «Про іпотеку» та п.п.5.1.
Договору іпотеки, Банком 28.10.2013 року за
вихідним номером 11413000/14-4834 ОСОБА_2 було
направлено письмову вимогу про
усунення порушень, з попередженням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі не виконання цієї вимоги.

Однак на даний час, вимога
позивача, щодо усунення порушень умов
кредитного договору ОСОБА_2 не
виконано, що і послужило підставою для
звернення Банку до суду з даним
позовом.

Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України,
та як роз'яснено п.29 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» (далі
Постанова), якщо договором
встановлений обов'язок позивальника
повернути позику частинами (із
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась та сплати
відсотків, належних йому за договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Приймаючи до уваги, що відповідно
до ст..7 ч.1 Закону України «Про іпотеку»,
іпотекодержатель за рахунок предмету
іпотеки, вправі задовольнити свою
вимогу за основним зобов'язанням у
повному обсязі або в частині,
встановленій іпотечним договором, що
визначена на час виконання цієї вимоги.
Включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу та будь-якого
збільшення цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання. Та
відповідно до ст..33 ч.1 цього ж Закону - у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд
вважає за необхідне в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором, звернути
стягнення на предмет іпотеки
нежитлові приміщення -магазин
промислових товарів по АДРЕСА_1

Також суд вважає за необхідне у
відповідності до положень ст.ст.38,39
Закону України «Про іпотеку»
встановити початкову ціну продажу
предмета іпотеки на підставі оцінки
майна, здійсненої суб'єктом оціночної
діяльності, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначивши спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів при здійснені виконавчих дій.

Щодо заявленої вимоги про
покладення на відповідача заходів щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки на період до його реалізації,
суд вважає її такою, що не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем, в
порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не
надано доказів, щодо необхідності
застосування вказаних заходів.

У відповідності до положень ст..88 ЦПК
України з ОСОБА_2 на користь Банку
підлягають стягнення витрати по оплаті
судового збору .

При цьому, суд вважає, що заява
представника позивача щодо повернення
надмірно сплаченої суми судового
збору, відповідно до положень ст..7 ч.1 п.1
Закону України «Про судовий збір»,
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Дійсно, відповідно до Постанови
Пленуму ВССУ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» - вимога
заставодержателя про звернення
стягнення на предмет застави
оплачується судовим збором як вимога
немайнового характеру, якщо така
вимога пред'явлена після вирішення
вимоги про виконання основного
зобов'язання (стягнення заборгованості
тощо).

У своїй заяві представник позивача
посилалася на рішення Заводського
районного суду м.Миколаєва №2/412/2291/12
від 08.08.2012 року за яким з ОСОБА_2 на
користь позивача було стягнуто
заборгованість станом на 25.03.2011 року у
розмірі 352598,88 грн.

На теперішній час, Банк звернувся до
суду з позовом, щодо звернення
стягнення заборгованості на предмет
іпотеки у тому числі за період з 26.03.2011
року 04.07.2014 року у розмірі 567122,63 грн., за
вказаний період вимога щодо стягнення
заборгованості судом не вирішувалася,
а отже заявлена Банком вимога є вимогою
майнового характеру, за подання якої
сплачується судовий збір у
відповідності до ст..4 Закону України
«Про судовий збір» у розмірі 1 відсотка
ціни позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати, та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Райфайзен Банк Аваль» -
задовольнити частково.

В рахунок погашення кредитної
заборгованості за кредитним договором
№014/08-112/69789 укладеним
15 жовтня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «Райфайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2,
звернути стягнення на предмет
іпотеки - нежитлові приміщення -
магазин промислових товарів за адресою
АДРЕСА_1 загальною площею 45,4 кв. м., що
належить на праві власності ОСОБА_2 на
підставі Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно СААА №485236,
виданого Виконкомом Миколаївської
міської Ради 30.04.2004 року які передано в
іпотеку Відкритому акціонерному
товариству «Райфайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Райфайзен Банк
Аваль», власником ОСОБА_2 на підставі
договору іпотеки від 15 жовтня 2007 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу за реєстровим номером 2703.

Визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів під час проведення
примусових дій державною виконавчою
службою за початковою ціною,
визначеною на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності, на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна.

За рахунок коштів отриманих від
продажу предмета іпотеки погасити
заборгованість за кредитним договором
№014/08-112/69789 укладеним 15 жовтня 2007 року
між Відкритим акціонерним
товариством «Райфайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Райфайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2, станом на 04 липня 2014
року в розмірі 567122,63 грн., з яких:
234640,19 грн. заборгованість за тілом
кредиту, 64098,53 грн. заборгованість за
відсотками; 268383,91 грн. - сума
нарахованої пені.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» 3654 грн. витрат
по оплаті судового збору.

В частині вимог, щодо
покладення заходів забезпечення
збереження предмету іпотеки на
відповідача та повернення судового
збору - відмовити.

Рішення вступає в законну
силу через 10 днів з дня його
проголошення.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Миколаївського
апеляційного суду через Заводський
районний суд м.Миколаєва в порядку,
визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, який його ухвалив,
за заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Суддя:

І.О.Притуляк