Номер провадження: 22-ц/785/8799/14
Головуючий у першій інстанції Тюмін О.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Кілійського
районного суду Одеської області від 27
серпня 2014 року,

встановила:

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що в травні місяці 2008 року він
передав відповідачу у позику грошовими
переказами грошові кошти в сумі 267 000,00
рублів Росії. В зв'язку з тим, що на його
письмові вимоги повернути суму боргу ,
боржник не відреагувала, просив позов
задовольнити та стягнути з відповідача
вказані суми боргу.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 27 серпня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 було
відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права ставиться
питання про скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення
про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що згідно заяв на
відправлення переказів № 35831410 від
21.05.2008 року на суму 57 000 руб. Росії, №
88578331 від 23.05.2008 року на суму 70 000 руб.
Росії , № 08573617 від 26.05.2008 року на суму 70
000 руб. Росії, № 06518552 від 22.05.2008 року,
ОСОБА_2, громадянин РФ, який мешкає в м.
Архангельськ здійснив грошові
перекази зазначених грошових сум
ОСОБА_3 із зазначенням місця
призначення - Україна, м. Одеса.

Згідно прибуткових касових ордерів №
635 від 21.05.2008 року, № 648 від 23.05.2008 року, №
655 від 26.05.2008 року, № 639 від 22.05.2008 року
ОСОБА_2 здано відповідно 57 000,00 руб., 70
000,00 руб., 70 000,00 руб, 70 000,00 руб. для
здійснення грошових переказів.

Відповідно інформації ОАО АКБ
«Свіязь-Банк» грошові перекази,
здійснені ОСОБА_2, отримані ОСОБА_3
відповідно 22.05.2008 року, 22.05.2008 року,
23.05.2008 року, 27.05.2008 року. Крім того,
ОСОБА_5 отримані грошові перекази від
ОСОБА_2 22.05.2008 року в сумі 70 000,00 руб.,
23.05.2008 року в сумі 70 000,00 руб.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає другій стороні грошові кошти
або інші речі, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Проте, позивачем не надано доказів
укладення між сторонами договору
позики, оскільки відповідно до вимог
ст. 1047 ЦК України такий договір з
урахуванням його суми підлягав
укладенню в письмовій формі.

Судом також встановлено, що надані
стороною позивача документи ,
підтверджують факт здійснення
позивачем грошових переказів
відповідачу та факт отримання їх
відповідачем. Але зазначені документи
не підтверджують факту укладення між
сторонами саме договору позики та його
умов, зв'язку з чим у відповідача не
виникли зобов'язання щодо повернення
отриманих від позивача грошових
коштів.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відмови ОСОБА_2 у
задоволенні позову. Вказані висновки
суду відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює.

Посилання апелянта на те, що факт
укладення між сторонами договору
позики доведено документами про
здійснення позивачем грошових
переказів відповідачу та про отримання
відповідачем цих грошових є
безпідставними, оскільки наданими
позивачем та дослідженими судом
документами доведено тільки факт
здійснення грошових переказів та їх
отримання відповідачем, але не
доведено, що ці грошові суми передані
позивачем в борг и отримані
відповідачем в борг з прийняттям на
себе зобов'язання повернути їх.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 27 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді
Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева