Справа № 523/7423/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Суворовський
районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3, треті особи КП «ЖКС
«Північний», орган опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із
зазначеним позовом. В обґрунтування
вимог посилалася на те, що вона
зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1.
Зазначена квартира належить місцевій
раді. Наймачем квартири була покійна
ОСОБА_4. На житловій площі також
зареєстровані брат позивачки -
відповідач по справі ОСОБА_2, та його
неповнолітня дочка ОСОБА_3 2000 року
народження. Відповідач в 1999 році, після
реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, добровільно
залишив місце проживання, перешкод в
проживанні йому ніхто не чинив, витрат
по комунальних послугах та квартплаті
відповідач не ніс. Місце проживання
відповідача та його доньки в кв.
АДРЕСА_2, їй стало відомо приблизно
п'ять років тому. Спроб до вселення за
місцем реєстрації відповідач не
вчиняв, особисті речі, а також речі його
доньки, яка взагалі ніколи не проживала
в квартирі, в АДРЕСА_1 відсутні.
Кореспонденція на ім'я відповідача, не
надходила.

Відповідач вимоги позову не визнав та
пояснив, що він дійсно в 1999 році
добровільно залишив місце проживання в
квартирі але згодом через складні
взаємини із дружиною, періодично
мешкав із донькою в АДРЕСА_1. Також
пояснив, що намагався вселитися але
позивачка чинила перешкоди та не
пускала його до квартири, після чого
змінила замки до дверей. Крім того,
зазначив, що кореспонденція на його
ім'я надходить саме до зазначеної
квартири.

Представник органу опіки та піклування
пояснила, що вимоги позову задоволенню
не підлягають, оскільки при визнанні
неповнолітньої особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, дитина позбавляється
права на приватизацію частки в цій
квартирі.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить місцевій раді. 18.01.1995 року
ОСОБА_6 на підставі ордеру на право
зайняття житлової площі № 991 вселилася
в зазначену квартиру із членами своєї
сім'ї, сином ОСОБА_2, донькою ОСОБА_5 та
зареєстрували місце свого проживання в
зазначеній квартирі (а.с. 5). Відповідач
ОСОБА_2, в 1999 році зареєстрував шлюб,
після реєстрації якого добровільно
залишив місце проживання в зазначеному
будинку, що підтверджується
поясненнями свідків, актом про не
проживання (а.с. 6). Перепон в
користуванні жилим приміщенням
відповідачу ніхто не чинив,
кореспонденція на його ім'я за
зазначеною адресою не надходила. Речі
відповідача в квартирі відсутні. Також
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася
ОСОБА_3, місце реєстрації якої було
зареєстровано в АДРЕСА_1, тільки
31.07.2014р., тобто вже під час розгляду
справи в суді, що призвело до її
залучення до участі у справі та органу
опіки та піклування. Крім того, судом
встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3, 2000
р.н., жодного дня не проживала та
взагалі жодного разу не була в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 1969
року народження та неповнолітня ОСОБА_3
2000 року народження втратили право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку з
відсутністю в жилому приміщенні понад
шість місяців без поважних причин.

Суд не приймає до уваги пояснення
відповідача про те що він періодично
проживає в кв. АДРЕСА_1, оскільки це
спростовується показаннями свідків,
крім того, відповідач навіть не зміг
пояснити, яку саме кімнату в квартирі
він займає із дочкою, які речі, що
належать йому та його дочці
знаходяться в квартирі. Також суд не
приймає до уваги пояснення відповідача
щодо перешкод у вселенні, оскільки
відповідачем не надано до суду жодного
допустимого доказу на підтвердження
такої обставини, крім того, відповідач
пояснив, що з заявами до міліції або із
позовом до суду щодо усунення перешкод
у вселенні він не звертався. Посилання
відповідача про те, що на його ім'я, за
місцем його реєстрації надходила
поштова кореспонденція, суд до уваги не
приймає, оскільки надані до суду
повідомлення не містять печаток
підприємства, що здійснювало
перевезення відправленого, здійснення
платежів за надання послуг, тощо (а.с. 31,
32). Отже, відповідачем та його
представником не надано жодного доказу
на заперечення вимог позивача.

Також, судом не прийнято до уваги
посилання органу опіки та піклування
щодо втрати можливості неповнолітньої
дитини приватизувати частину квартири
в якій вона зареєстрована, оскільки в
правовому висновку викладеному
Постановою ВСУ від 30.01.2013р., у справі
№6-125цс12 зазначено, що місцем
постійного проживання особи є жиле
приміщення, в якому особа постійно
проживає, має передбачені ст. 64 ЖК
України права користування цим
приміщенням і на яке за особою
зберігається це право і при тимчасовій
відсутності. Отже є неприпустимим
пов'язання права відповідача та
неповнолітньої дитини на приватизацію
із фактом їх реєстрації у спірній
квартирі, вирішальне значення для
приватизації є не реєстрація а право на
житло та факт проживання у квартирі.
Місцем проживання дитини є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким проживає дитина.

На підставі ст. 71, 72 ЖК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 61, 64, 88, 212 - 215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи КП
«ЖКС «Північний», орган опіки та
піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 1969 року народження та
неповнолітню ОСОБА_3 2000 року народження
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІН НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_1 ІН НОМЕР_2 сплачений судовий
збір в розмірі - 243 грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: