Справа № 523/6423/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" жовтня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді
Сувертак І.В.

при секретарі
Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Лафорт», третя особа: ОСОБА_2,
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

Установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення страхового
відшкодування, моральної шкоди та
витрат за проведення експертизи. Свої
вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2013 року
о 21 годині 00 хвилин у м. Одесі по вулиці
Миколаївська дорога сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
ОСОБА_2 під час керування транспортним
засобом - автомобілем марки «БМВ 730», д/н
НОМЕР_3. Внаслідок порушення водієм
вимог п.13.1 Правил дорожнього руху,
сталося зіткнення з автомобілем марки
«Фольксваген», д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП Постановою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 24 грудня 2013 року у справі №
523/18169/13-ц.

Внаслідок ДТП автомобілю, що перебуває
у власності потерпілої ОСОБА_1 були
заподіяні наступні пошкодження:
пошкодження заднього бампера,
пошкодження кришки багажника, задньої
лівої стійки, двох дисків правих коліс,
пробито два правих колеса, деформована
та відірвана вихлопна труба,
пошкоджений ремінь безпеки водія,
капот автомобіля, тощо.

Але вирішити питання відшкодування
матеріальної шкоди з винуватцем ДТП не
вдалося, так як останній відмовився у
добровільному порядку відшкодовувати
завдану шкоду, посилаючись на
відсутність грошових коштів.

Транспортний засіб, що спричинив ДТП -
автомобіль БМВ 730, д/н НОМЕР_3,
застрахований у ГІАТ СК «Лафорт» за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/0674297, діючим на момент ДТП.

29 серпня 2013 року потерпіла від ДТП
ОСОБА_1 звернулася до СПД судового
експерта автотоварознавця ОСОБА_3 із
заявою про проведення
автотоварознавчого дослідження по
визначенню вартості матеріальної
шкоди, спричиненої легковому
автомобілю Фольксваген Гольф, д/н
НОМЕР_2, внаслідок ДТП. Судовому
експерту було поставлено два питання: 1)
Яка матеріальна шкода заподіяна
власнику КТЗ - автомобіля Фольксваген
Гольф, д/н НОМЕР_2 в результаті
пошкоджень при ДТП? 2) Яка матеріальна
шкода заподіяна власнику КТЗ -
автомобіля Фольксваген Гольф, д/н
НОМЕР_2 в результаті пошкоджень при ДТП,
за умови відновлення КТЗ на
сертифікованому СТО підприємства ТОВ
«Автомобільний дім», м. Одеса, пров.
Банний,4?

Із висновку експерта № 38, складеного 20
вересня 2013 року, вбачається, що
вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику КТЗ - автомобіля
Фольксваген Гольф, д/н НОМЕР_2 в
результаті пошкоджень при ДТП, на
момент проведення дослідження, складає
47217 грн.49 коп.; за умови відновлення КТЗ
на сертифікованому СТО підприємства
«Автомобільний дім», м. Одеса, пров.
Банний, 4, на момент складання висновку,
- визначається сумою в 51296 грн. 45 коп. На
проведення автотоварознавчої
експертизи ОСОБА_1 було витрачено 500
гривень.

Також позивач просить стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» моральну
шкоду у розмірі 5000 гривень.

Загалом позивач просить стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» суму
відшкодування майнової шкоди у розмірі
52296 грн. 45 коп., витрати на проведення
експертного дослідження у розмірі 500
грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 5000
грн. 00 коп., а також сплачений позивачем
судовий збір у розмірі 577 грн. 97 коп.

В судове засідання з'явився
представник позивача, позовні вимоги
підтримав та просив позов задовольнити
в повному обсязі, не заперечував проти
винесення заочного рішення по справі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце слухання справи повідомлений
вчасно та належним чином, причини
неявки суду невідомі. (а.с.54,55).

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про розгляд справи
повідомлялась належним чином. (а.с. 56).

Суд ухвалює заочне рішення відповідно
до вимог ст. 224 ЦПК України, про що в
письмовій заяві не заперечував
представник позивача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 21
серпня 2013 року о 21 год. 00 хв., водій
ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом
автомобілем "БМВ 730", державний номер
НОМЕР_3, в порушення вимог п. 13.1 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001
року, рухаючись по вул. Миколаївська
дорога 283, в м. Одесі, не витримав
безпечну дистанцію, в наслідок чого
допустив зіткнення з попереду
зупинившимся автомобілем марки
«Фольцваген», державний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_1, в результаті
даної дорожньо-транспортної пригоди
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

24 грудня 2013 року суддею Суворовського
районного суду м. Одеси Боднар С. М.
було винесено постанову у справі про
адміністративне правопорушення
№523/18169/13-ц, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
було визнано винним у скоєнні
вказаного адміністративного
правопорушення. (а.с. 6).

Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, є
встановленим і доказуванню не
підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, зокрема, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
імовірність заподіяння шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність по використанню,
транспортуванню, зберіганню предметів,
речовин і інших об'єктів виробничого,
господарського чи іншого призначення,
які мають такі ж властивості. Майнова
відповідальність за шкоду, заподіяну
діями таких джерел, має наставати як
при цілеспрямованому їх використанні,
так і при мимовільному прояву їх
шкідливих властивостей (наприклад, у
випадку заподіяння шкоди внаслідок
мимовільного руху автомобіля). Під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Стаття 979 ЦК України визначає, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом
може бути встановлений обов'язок
фізичної або юридичної особи бути
страхувальником життя, здоров'я, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування).

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу, що спричинив ДТП
- БМВ 730, д/н НОМЕР_3, була застрахована у
ПАТ СК «Лафорт» за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/0674297, діючим на момент ДТП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховики зобов'язані
укладати договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (внутрішній договір
страхування, міжнародний договір
страхування, міжнародний договір
«Зелена картка») відповідно до цього
Закону та чинного законодавства
України.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

29 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
СПД судового експерта
автотоварознавця ОСОБА_3 із заявою про
проведення автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
матеріальної шкоди, спричиненої
легковому автомобілю Фольксваген
Гольф, д/н НОМЕР_2, внаслідок ДТП.
Судовому експерту було поставлено два
питання: 1) Яка матеріальна шкода
заподіяна власнику КТЗ - автомобіля
Фольксваген Гольф, д/н НОМЕР_2 в
результаті пошкоджень при ДТП? 2) Яка
матеріальна шкода заподіяна власнику
КТЗ - автомобіля Фольксваген Гольф, д/н
НОМЕР_2 в результаті пошкоджень при ДТП,
за умови відновлення КТЗ на
сертифікованому СТО підприємства ТОВ
«Автомобільний дім», м. Одеса, пров.
Банний,4?

Із висновку експерта № 38, складеного 20
вересня 2013 року, вбачається, що
вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику КТЗ - автомобіля
Фольксваген Гольф, д/н НОМЕР_2 в
результаті пошкоджень при ДТП, на
момент проведення дослідження, складає
47217 грн.49 к.; за умови відновлення КТЗ на
сертифікованому СТО підприємства
«Автомобільний дім», м. Одеса, пров.
Банний, 4, на момент складання висновку,
- визначається сумою в 51296 грн. 45 коп.
(а.с. 8-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВ»,
рішення про здійснення страхового
відшкодування приймається у зв'язку з
визнанням майнових вимог заявника або
на підставі рішення суду, у разі якщо
спір про здійснення страхового
відшкодування розглядався в судовому
порядку.

Згідно ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВ», на
Страховика покладено обов'язок
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у ст. 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Судом встановлено, що матеріальна
шкода визначена звітом № 38 експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню ціни матеріальної шкоди,
легкового автомобіля «Volkswagen Golf»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконаним
судовим експертом автотоварознавця
ОСОБА_3 (а.с. 8-14).

Як вбачається із вищезазначеного
звіту, вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля «Volkswagen
Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2, в
результаті пошкодження в ДТП складає
51296 грн. 45 коп.

Судом встановлено, що вищезазначена
сума страхового відшкодування
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Лафорт» позивачу
виплачена не була.

Стаття 526 ЦК України визначає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовна вимога позивача про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Лафорт» суми страхового
відшкодування в розмірі 51296 грн. 45 коп.,
знайшла своє доведення в судовому
засіданні, є такою, що ґрунтується на
вимогах чинного законодавства, а тому
підлягає задоволенню.

У зв'язку з нез'явленням представника
страховика у визначений строк, за
правилами пункту 34.3 статті 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик зобов'язаний
відшкодувати ОСОБА_1 витрати на
проведення експертизи (дослідження)
самостійно обраним ним експертом, які
становлять 500 гривень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода завдана фізичної особі
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини і незалежно від
вини заподіювача, якщо шкода завдана
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди від 31.03.2005
р. із змінами і доповненнями - під
моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань , або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі, у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, або членів сім'ї чи близьких
родичів, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом

Позовні вимоги в частині стягнення з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» моральної
шкоди суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
позивач не надав суду доказів про
спричинення йому моральної шкоди та
доказів, які підтверджують сутність
моральних страждань, їх глибину та
тривалість, не обґрунтував її розмір.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Лафорт» на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 517, 97 грн.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 88, 158,169, 209, 212
- 215, 218, 222, 224, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Лафорт», третя особа: ОСОБА_2,
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Лафорт» (04050, м. Київ,вул.
Довнар-Запольського, 9/10) страхове
відшкодування майнової шкоди в розмірі
51296, 45 грн., витрати на проведення
експертного дослідження у розмірі 500
грн., на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_4.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Лафорт» (04050, м. Київ,вул.
Довнар-Запольського, 9/10) на користь
ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_4 суму сплаченого
судового збору у розмірі 517 грн. 97 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Суворовським районним судом міста
Одеси за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України, а саме « Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення».

У цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя