Номер провадження: 22-ц/785/9157/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
25 вересня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання права власності,
посилаючись на те, що судовими
рішеннями було визнано право власності
ОСОБА_4 на ? частину квартири за адресою:
АДРЕСА_1, однак правовстановчого
документу ОСОБА_4 не має та її право не
визнається відповідачами.

В зв'язку з чим позивачка звернулася до
суду зі вказаним позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_2, а також
усунути перешкоди у праві користування
та розпорядження вказаною квартирою.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник
ОСОБА_7 у судовому засіданні позов
визнали, проти його задоволення не
заперечували.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, про слухання
справи були повідомлені належним
чином.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 25 вересня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності задоволений,
визнано за ОСОБА_4 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_3, усунені
ОСОБА_4 перешкоди у праві користування
та розпорядження квартирою АДРЕСА_3 в м.
Одесі шляхом вселення її у вказану
квартиру.

На рішення суду ОСОБА_2, представник
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якої
просить рішення суду скасувати,
постановити нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що судом
порушенні норми матеріального права
та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_6 не з'явився,
про слухання справи був сповіщений
належним чином, надіслав лист про
розгляд справи за його відсутності (а.с.
185-186, 192).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми процесуальними правами на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України
неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 16 серпня
2002 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 набули права
спільної часткової власності на
квартиру АДРЕСА_4. Продавцем квартири
виступала ОСОБА_8, якій квартира
належала на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 10 червня 2002 року. Договір
купівлі-продажу було нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_9

У серпні 2002 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про визнання незаконним
розпорядження управління
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради № 1252 від 10.06.2002
року про видачу ОСОБА_8 свідоцтва про
право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_5; визнання недійсним свідоцтва
про право власності на квартиру за
адресою: АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_8, видане
10.06.2002р. управлінням
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради: визнання за
ОСОБА_3 право власності на ? частину
квартири за адресою: АДРЕСА_5;
витребування у ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
квартиру за адресою: АДРЕСА_5 шляхом
виселення без надання іншого житлового
приміщення та вселення ОСОБА_3 у
квартиру за адресою, АДРЕСА_5.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 13.07.2012 року в задоволені
позову ОСОБА_3 було відмовлено в
повному обсязі.

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 16.01.2013 року
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 13.07.2012 р. скасовано частково,
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задоволено частково та визнано
незаконним розпорядження управління
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради № 1252 від 10.06.2002
року про видачу ОСОБА_8 свідоцтва про
право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_5; визнано недійсним свідоцтво
про право власності на квартиру за
адресою: АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_8, видане
10.06.2002 р. управлінням
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради; визнано за
ОСОБА_3 право власності на ? частини
квартири за адресою: АДРЕСА_5;
витребувано у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з чужого
володіння квартиру за адресою: АДРЕСА_5
шляхом виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з
квартири за адресою: АДРЕСА_5, без
надання іншого житлового приміщення;
усунуто ОСОБА_3 перешкоди у праві
користування і розпорядження
власністю - квартирою за адресою:
АДРЕСА_6, шляхом вселення ОСОБА_3 у
квартиру за адресою: АДРЕСА_5; в інший
частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії судців судової палати
у цивільних справах Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13.05.2013 року рішення
апеляційного суду Одеської області від
16.01.2013 року залишено без змін.

Зазначеним судовим рішенням
встановлено, що під час укладання
договору купівлі - продажу ОСОБА_8 діяла
незаконно, з порушенням прав ОСОБА_3

Крім того, цим же судовим рішенням
встановлено, що власниками спірної
квартири на 10 липня 2002 року, а саме на
день видачі ОСОБА_10 свідоцтва про право
власності на спірну квартиру, були
ОСОБА_3 та ОСОБА_11 у рівних частках, тому
свідоцтво про право власності ОСОБА_12
на квартиру ЖБК «Вимпел-3» №10890 від 10
червня 2002 року слід визнати недійсним з
моменту видачі.

Також факт належності квартири АДРЕСА_7
на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_11 у
рівних частках було встановлено
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06 травня 2001 р. по справі №2-
2251/2001, яке набрало законної сили 27
травня 2001 року, та ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 13 лютого 2003
року по справі №22а- 280/2003.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про
визнання права власності, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається в порядку,
визначеному законом, та на підставах не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Оскільки ОСОБА_4 є власником ? частини
квартири за адресою: АДРЕСА_8, однак
правовстановчого документу не має, суд
обґрунтовано визнав за позивачкою
право власності на спірну частину
квартири, оскільки це є підставою для
визнання в судовому порядку права
власності за позивачем на вищевказану
частку квартиру, так як іншої
можливості оформити своє право
власності позивач не має.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 про те що суд
розглядаючи справу прийшов до
невірного висновку визнавши за ОСОБА_4
право власності ? частини квартири за
адресою: АДРЕСА_8 та вселивши її у
вказану квартиру, не приймаються до
уваги, оскільки спростовуються
матеріалами справи, а саме тим, що право
власності ОСОБА_11 на вищевказану
квартиру було встановлено судовими
рішеннями, які набрали законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С.
Комлева

Судді ______________________________________
О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва