Справа № 180/689/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Тананайської Ю.А., при
секретарі Котової Н.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Марганець цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/3 частини
квартири за набувальною давністю ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися
через Марганецький міський суд
Дніпропетровської області з позовною
заявою до відповідача ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/3 частини
квартири за набувальною давністю. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивачі посилаються на те, що квартира
АДРЕСА_1 30 липня 1993 року була
приватизована. Відповідно до свідоцтва
про право власності на житло від 30.07.1993
року їхньому сину ОСОБА_4 та кожному з
них на лежить по 1/3 частині квартири.

У 2000 році їхній син ОСОБА_4
одружився з ОСОБА_3 та переїхав на
постійне місце проживання до
Німеччини.

05 червня 2000 року ОСОБА_4 знявся з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1. З того часу він квартирою не
цікавився, участі в її утриманні не
приймав, комунальні платежі не
сплачував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер в м.
Франкенберзі.

З заявою про прийняття спадщини після
смерті свого сина до нотаріальної
контори вони не зверталися, разом не
проживали.

Таким чином, на сьогоднішній день, 1/3
частина квартири АДРЕСА_1
зареєстрована за ОСОБА_4.

Починаючи з червня 2000 року і по
сьогоднішній день позивачі відкрито
володіють всією квартирою, сплачують
комунальні платежі

Позивачі вважають, що відповідно до ст.
344 ЦК України вони мають право визнати
за собою право власності на 1/3 частину
квартири в рівних частках, так як вони
починаючи червня 2000 року проживають в
квартирі, відкрито володіють нею, та
сплачують комунальні платежі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
просив позовні вимоги задовольнити,
суду пояснив, що на момент приватизації
квартири АДРЕСА_1 30.07.1993 року проживали
та були зареєстровані він, його дружина
ОСОБА_2, їхній син ОСОБА_4. У 2000 році син
одружився та виїхав на постійне місце
проживання до Німеччини. В червні 2000
року у зв'язку з виїздом на постійне
місце проживання до іншої країни їхній
син знявся з реєстраційного обліку у
квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 його син помер в
м. Франкенберзі. В нотаріальну контору
він із заявою про прийняття спадщини,
яка відкрилася після смерті його сина,
не звертався. Розпочинаючи з дня
приватизації і по сьогоднішній день в
квартирі постійно проживають він і
його дружина, дбають про квартиру,
сплачують комунальні платежі,
укладають договори з комунальними
службами.

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву про
слухання справи без її участі. У
наданій заяві зазначила, що просить
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву
про слухання справи без її участі. В
наданій заяві зазначила, що не
заперечує проти задоволення позовних
вимог. Матеріальних вимог до 1/3 частини
квартири не має.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 30.07.1993 року /а.с.
10/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого відділом ЗАГС м. Франкенберг
(Едер) 12.11.2004 року, вірність перекладу з
оригіналом свідоцтва завірена /а.с. 9/.

Згідно інформації Марганецької
державної нотаріальної контори
спадкова справа після смерті ОСОБА_4,
Марганецькою державною нотаріальною
конторою не заводилась /а.с. 26/.

Таким чином, на сьогоднішній день, 1/3
частина квартири АДРЕСА_1
зареєстрована за ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі, згідно свідоцтва про
власність на житло від 30.07.1993 року є
власниками 2/3 частини вищевказаної
квартири.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2
фактично вступили у право володіння
спірною частиною квартири, так як
продовжували проживати та доглядати за
квартирою. При цьому відкрито,
безперервно володіли квартирою,
проводили ремонтні роботи, сплачували
комунальні послуги. Зазначенні
обставини підтверджуються поясненнями
свідка ОСОБА_5

Частиною 1 ст. 344 ЦК України
передбачено, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено Цивільним кодексом
України.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном розпочалося за три роки до
набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс
України набрав чинності з 1 січня 2004
року (п.1. Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України)
норми ст. 344 ЦК України поширюються на
правовідносини, що виникли з 1 січня 2001
року, а відтак визнання за рішенням
суду права власності на нерухоме майно
(ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з
1 січня 2011 року.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК
України, особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Крім того, відкрите володіння
позивачами 1/3 частиною квартири
підтверджується тим, що квартира
складається з трьох кімнат житловою
площею 46,1 кв. метри, загальна площа
квартири 63,1 кв. метри, порядок
користування квартирою не визначався,
а тому користуючись своєю власністю,
позивачі користувалися і часткою
ОСОБА_4

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню: за
позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 варто
визнати право власності за набувальною
давністю в рівних часках на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, в зв'язку з чим їхні
частки в квартирі збільшаться до ? за
кожним.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212- 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом збільшення їхньої
частки до ?, за кожним.

Рішення може бути оскарженим в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Марганецький міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які не були
присутніми при проголошенні рішення з
дня отримання копії рішення.

Суддя:
Ю. А.
Тананайська