Провадження № 2/522/6781/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Домусчі
Л.В.,

при секретарі - Герасименко
Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2014 року звернувся
до Приморського районного суду міста
Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 30.12.1997 року дійсним.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 30.12.1997 року між ним з одного
боку та ОСОБА_4, який діяв від імені
ОСОБА_2 на підставі довіреності з
іншого боку на Одеській товарній біржі
було укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна № 22221, відповідно до
якого він придбав квартиру АДРЕСА_1.
Умови договору він виконав у повному
обсязі та передав ОСОБА_2 грошові кошти
за вказану квартиру. Відповідачка
також виконала умови договору,
звільнила вказану квартиру, передала
ключі від квартири, знялася з
реєстрації у квартирі. Зазначений
договір 04.01.1998 року він зареєстрував у
КП «ОМБТІ та РОН», про що є відповідна
відмітка. На час укладання договору
вони з відповідачкою не знали, що
договір підлягає нотаріальному
посвідченню. На даний час він не може
розпорядитися своєю квартирою та
реалізувати свої права, як власника
цієї квартири, оскільки є протиріччя у
правових нормах, діючих на час
укладання договору щодо необхідності
його нотаріального посвідчення.

В судове засідання 21.10.2014 року
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3
(діє на підставі договору від 17.06.14) не
з'явився, але надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання не з'явилася
відповідачка ОСОБА_2, хоча про час, дату
та місце судового засідання
повідомлялася належним чином у
встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК
України), поважних причин щодо своєї
неявки суду не представила, чим
позбавила суд можливості вислухати її
пояснення та думку по суті. Заяву про
розгляд справи за її відсутністю не
надавала.

Суд, у зв'язку з неявкою
відповідача та неповідомленням про
поважні причини такої неявки в судове
засідання, ухвалив слухати справу у
його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК
України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК
України, при заочному розгляді на
підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, додані до неї
документи приходить до висновку, що
даний позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.1997 року на
Одеській товарній біржі між членами
біржі ОСОБА_1 (надалі позивач) з одного
боку та ОСОБА_4, який діяв від імені
ОСОБА_2 на підставі довіреності від
20.07.1996 року реєстровий номер 3-5209 з
іншого боку було укладено Договір
купівлі-продажу нерухомого майна № 22221,
відповідно до якого ОСОБА_4 продав а
ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується підписами сторін на
договорі (а.с.7-8). Зазначений договір був
зареєстрований в журналі реєстрації
біржових угод з нерухомістю за
реєстраційним № 22221 від 30.12.1997 року.

04.01.1998 року право приватної
власності на зазначену квартиру у
встановленому порядку було
зареєстровано за позивачем у «ОМБТІ та
РОН», запис у реєстрі № 1731, стр. 49, кн. 97
доп (оборот а.с.8).

З позову вбачається, що умови
вказаного договору позивач виконав у
повному обсязі та передав на користь
ОСОБА_2 грошові кошти за вказану
квартиру у розмірі 4 382 грн..
Відповідачка ОСОБА_2 також виконала
умови зазначеного договору та в свою
чергу знялася з реєстраційного обліку
по вказаній адресі та виїхала з
квартири.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.ст.. 8, 9, 15 Закону
України № 1956-XII від 10.12.1991 року «Про
товарну біржу» членами товарної біржі
є прийняті до її складу, згідно зі
статутом біржі вітчизняні та іноземні
юридичні та фізичні особи. Членами
товарної біржі має право здійснювати
біржові операції на біржі. Біржовою
операцією визнається угода, якщо вона
являє собою купівлю-продаж товарів,
допущених до обліку та товарній біржі.

Отже, за вказаним договором позивач
набув права власності на зазначену
квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

На виконання ухвали судді від
14.08.2014 року щодо надання відомостей про
державну реєстрацію права власності на
зазначену квартиру, КП «БТІ» ОМР своїм
листом № 5746-06/821 від 21.10.2014 року
повідомило, що право власності на
зазначену квартиру зареєстровано за
позивачем (а.с.32).

Судом встановлено, що на даний час
позивач не може розпорядитися своєю
квартирою та реалізувати свої майнові
права, як її власника, оскільки у діючих
на час укладання зазначеного договору
у 1997 році та діючих правових нормах на
даний час, є протиріччя щодо
необхідності нотаріального
посвідчення вказаного договору.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст.ст..
224, 227 ЦК України (в ред. 1963 року), які
діяли на час укладення договору,
передбачено: - якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення суд
може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України (у
редакції 2014 року), якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони повністю виконали умови
договору купівлі-продажу зазначеної
квартири, але зазначений договір не був
посвідчений нотаріально. Ця обставина
перешкоджає позивачу у здійсненні
права власності та розпорядження
майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК
України.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказами.

На підставі вищезазначеного, суд
вважає можливим захистити права
позивача та визнати Договір
купівлі-продажу нерухомого майна № 22221
від 30.12.1997 року дійсним.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 57, 60, 169 ч.4,
179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України;
ст.ст. 47, 224, 227 ЦК України (у редакції 1963
р.); ст.ст.. 16, 220, 319, 328 ЦК України (у
редакції 2014 року), суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним Договір
купівлі-продажу нерухомого майна № 22221
від 30.12.1997 року, який був укладений на
Одеській товарній біржі між членами
біржі ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_4,
який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі
довіреності від 20.07.1996 року реєстровий
номер 3-5209 з іншого боку та відповідно
до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купив
квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на заочне рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

21.10.2014