Номер справи 220/1224/14-ц
Номер провадження № 2/220/451/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року

Великоновосілківський районний суд
Донецької області у складі:

головуючого: судді
Дрюк П.М.

при секретарі:
Кірпічніковій Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Велика
Новосілка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на промислову будівлю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про визнання
права власності на промислову будівлю.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно протоколу комісії з
розпаювання майна пайщиків колишньої
Спілки Селян «Нива» йому та ОСОБА_3 на
майнові паї була виділена будівля
корівника,яка розташована в АДРЕСА_1.
Факт передачі будівлі підтверджується
актом приймання-передачі від 22 травня
2000 року. Свідоцтв про право власності
на майнові паї вони не отримали, тому як
на той час бланків не було.04 січня 2003
року ОСОБА_3 продав йому свою частину
будівлі, про що написав розписку.
Договір купівлі-продажу не укладався,
тому як не було технічної документації
на будівлю.ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3помер.
Відповідачем по справі є син померлого,
ОСОБА_2,який є спадкоємцем на майно
померлого. На даний час укласти договір
купівлі-продажу будівлі немає
можливості, тому просить суд визнати за
ним право власності на будівлю
корівника, загальною площею 1766,5 кв.м. з
будівлями та спорудами, розташовану в
АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не прибув,
але надав суду заяву, в якій просить суд
справу розглянути без його участі,
позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву в якій
пояснив, що проти задоволення позовних
вимог не заперечує та клопоче справу
розглянути без його участі, тому суд
вважає можливим справу розглянути без
участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно протоколу №1 комісії з
розпаювання майна пайщиків колишньої
Спілки Селян «Нива» від 25.04.2000 року
позивачу та ОСОБА_3 була виділена на
майновий пай будівля корівника.

Актом приймання - передачі від 20.06.2000
року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була передана
будівля корівника.

Приписами ст. 328 ЦК України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Таким чином, відповідно до
вищенаведених вимог закону та на
підставі вищезазначених документів,
позивачу та ОСОБА_3 було передано у
власність будівлю корівника.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо
сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору,що підтверджується
письмови доказами, і відбулося повне
або частове виконання договору, але
одна із сторін ухиляється від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійним.

Згідно розписки від 06 червня 2003 року
ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1кошти за
продаж частини будівлі, яка була
виділена йому згідно протоколу №1
комісії з розпаювання майна пайщиків
колишньої Спілки Селян «Нива» від
25.04.2000 року.ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном- протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно(набувальна
давність), якщо інше не встановлено
Цивільним Кодексом України.

У позовній заяві позивач зазначив, що
звертався до комунального
підприємства Великоновосілківського
районного Бюро технічної
інвентаризації з заявою про
виготовлення технічної документації
на будівлю.На замовлення позивача
комунальним підприємством
Великоновосілківським районним Бюро
технічної інвентаризації було
проведено технічну інвентаризацію
об'єктів нерухомості. За результатами
обстеження та обмірювання наявних
конструкцій та будівель КП
«Великоновосілківським районним БТІ»
19.08.2014 року було виготовлено технічний
паспорт на виробничий будинок - будівлю
корівника, розташовану в АДРЕСА_1

Відсутність альтернативної
можливості вирішити подальшу долю
переданої згідно акту приймання -
передачі об'єкту нерухомості та
належним чином оформити
правоустановчі документи на належне
позивачу майно, заважає йому вільно
володіти, користуватися та
розпоряджатися об'єктом нерухомості.

Статтею 48 Закону України "Про
власність" визначено, що власник може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння, і відшкодування завданих
цим збитків. Захист права власності
здійснюється судом або третейським
судом.

Таким чином, в силу вищевикладених
вимог закону та наявних в матеріалах
справи документів, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на
об'єкт нерухомості капітального
будівництва - будівлі корівника,
розташовану в АДРЕСА_1, загальною
площею 1766,5 кв.м.підлягають задоволенню.

Згідно пункту 10 Додатку № 1 до
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002р. та статті 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" рішення
суду про визнання права власності на
об'єкти нерухомості є підставою для
державної реєстрації права на
нерухомість.

На підставі п. 2 ст. 3, ст.ст. 15, 16, 182, 220,344
ЦК України, п. 10 Додатку № 1 до
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002р., ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", ст. 48 ЗУ
"Про власність" та керуючись ст. ст. 3,
15, 60, 107, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на будівлю корівника, загальною площею
1766,5 кв.м. з будівлями та спорудами,
розташовану в АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
П.М.Дрюк