ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року.
м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко
Г.М.,

за участю: представника
відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Фастові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ТОВ « Євро Графікс
Севастополь», ТОВ « Гольстрім і К» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, посилаючись на
те, що їй на праві приватної власності
належить автомобіль марки «GRAND CHEROKEE»,
який вона бажала продати, у зв»язку з
чим зняла його з обліку та оформила
договір №389 з «ТОВ Євро Графікс
Севастополь», для пошуку ними покупця
на автомобіль. Транспортний засіб був
залишений на стоянці, розташовану за
адресою вул. Г.Сталінграду, де був
складений договір зберігання. Однак
представник «ТОВ Євро Графікс
Севастополь» перестав відповідати на
телефонні дзвінки, а надалі телефон
взагалі був відключений. Після чого
було здійснено перевірку автомобіля на
стоянці та виявлено його відсутність,
за фактом викрадення було написано
заяву до Гагарінського РВ УМВС України
в м. Севастополь. Автомобіль було
знайдено зареєстрованим на ім'я
відповідача.

В судове засідання позивач не
з'явився.

Представник відповідача позов не
визнала, суду пояснила, що ОСОБА_3 є
добросовісним набувачем транспортного
засобу, який для проведення реєстрації
автомобіля «GRAND CHEROKEE»,, звернувся в
орган ДАІ та подав особисто відповідну
заяву, а також документи, що
посвідчують його особу, та
підтверджують правомірність придбання
транспортного засобу і документи, що
підтверджують відповідність
конструкції транспортного засобу
встановленим вимогам безпеки
дорожнього руху. На зареєстрований у
підрозділі Державтоінспекції
автомобіль було видано свідоцтва про
реєстрацію, а також номерний знак, що
відповідають державному стандарту
України. Крім того рішенням суду від
17.06.2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності,
яким визнано за, ОСОБА_6, право
власності на автомобіль JEEPGRANDCHEROKEE,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
номер шасі НОМЕР_2 та усунено перешкоди
в користуванні автомобілем JEEP GRAND CHEROKEE,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
номер шасі НОМЕР_2, шляхом зняття арешту
(заборони, розшуку) накладеною органами
дізнання та слідства, рішення ніким не
оскаржувалось та набрало законної
сили.

Тому просить у позові відмовити.

Треті особи в судове засідання не
з'явились.

Суд, вислухавши пояснення
представника відповідача, письмові
матеріали справи, дійшов висновку, що
позов задоволенню не підлягає,
враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 30.08.2013 року в
м. Севастополь був укладений договір
про надання посередницьких послуг №389,
між третьою особою ОСОБА_4 та «ТОВ Євро
Графікс Севастополь», предмет договору
складає продаж транспортного засобу JEEP
GRAND CHEROKEE шляхом посередництва. Цього ж
дня між цими ж особами був також
укладений договір зберігання
зазначеного транспортного засобу
(а.с.10-13).

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду від 17.06.2014 року,
яке набрало законної сили встановлено,
факт придбання автомобіля
відповідачем та визнано за, ОСОБА_6,
право власності на автомобіль
JEEPGRANDCHEROKEE, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Частина 1 ст. 388 ЦК України
передбачає, що у випадку, якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно: 1) було
загублене власником або особою, якій
він передав майно у володіння; 2) було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння; 3) вибуло
з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

З наданих позивачем суду письмових
доказів, не можливо установити: чи
вибуло майно з володіння власника або
володіння особи, якій воно було
передане власником у користування, у
силу зазначених вище обставин, однак
достовірно встановлено, що відповідач
придбав це майно за відплатним
договором і не знав та не міг знати він
про те, що майно придбане в особи, яка не
мала права його відчужувати.

Оскільки добросовісне набуття в
розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише
тоді, коли майно придбано не
безпосередньо у власника, а в особи, яка
не мала права відчужувати це майно,
наслідком угоди, укладеної з таким
порушенням, є повернення майна з чужого
володіння.

При цьому за змістом ст. 388 ЦК України
випадки витребування майна власником
від добросовісного набувача обмежені й
можуть мати місце за умови, що майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на
передачу майна іншій особі виключає
можливість його витребування від
добросовісного набувача .

Ураховуючи вимоги ст. 10 ЦПК України та
виходячи зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК
України, власник зобов'язаний довести,
що майно вибуло з його володіння чи
володіння особи, якій він передав
майно, не з їхньої волі, а набувач -
довести, що він придбав майно за
відплатною угодою й що він не знав і не
міг знати про те, що придбаває майно в
особи, якій не належить право його
відчуження.

Якщо майно вибуло з володіння власника
за його волею (передано за договором
іншій особі, яка його відчужила) він не
має право вимагати повернення майна
від добросовісного набувача.

У той же час покупець не може бути
визнаний добросовісним набувачем, якщо
на момент укладення відплатної угоди
щодо спірного майна мали місце
претензії третіх осіб, про які покупцю
було відомо і які згодом були в
установленому порядку визнані
правомірними.

Таким чином, у судовому засідання
встановлено факт добросовісності
набуття відповідачем автомобіля,
наслідком якого є відмова у
витребуванні набутого ним майна
відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, а
позивачем не спростовано факт того, що
ОСОБА_3 є добросовісний набувач -
набувач, який не знав і не повинен був
знати, що майно придбане в особи, яка не
мала права його відчужувати. Від дати
набуття майно може бути затребуване
власником тільки у випадках,
передбачених законом. Добросовісність
набувача має значення також при
розрахунках при поверненні речей із
незаконного володіння. Закон визнає
володіння майном правомірним доти,
поки це не буде спростовано судом (ст. 49
Закону України «Про власність»).

Тому, суд вважає, що відповідач є
добросовісним набувачем, який для
проведення реєстрації транспортного
засобу, звернувся в орган ДАІ та подав
особисто відповідну заяву, а також
документи, що посвідчують його особу,
та підтверджують правомірність
придбання транспортного засобу і
документи, що підтверджують
відповідність конструкції
транспортного засобу встановленим
вимогам безпеки дорожнього руху. На
зареєстрований у підрозділі
Державтоінспекції транспортного
засобу було видано свідоцтва про
реєстрацію, а також номерний знак, що
відповідають державному стандарту
України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідач не порушив Порядок
державної реєстрації, зняття з обліку
автомобілів, автобусів затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. №1388, яка є чинною на
момент придбання транспортного засобу
відповідачем.

Таким чином, відповідач є власником у
розумінні ст. ст. 319, 321 ЦК України, який
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України
від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про
дорожній рух» державна реєстрація і
облік транспортних засобів
здійснюються органами ДАІ МВС, а їх
порядок установлюється Кабінетом
Міністрів України

Єдиний на території України порядок
державної реєстрації й обліку
транспортних засобів регулює Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі -
Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку (в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) державна реєстрація
транспортних засобів здійснюється
органами ДАІ МВС з метою контролю за
відповідністю конструкції та
технічного стану транспортних засобів
встановленим в Україні вимогам
стандартів, правил і нормативів,
дотриманням вимог законодавства, що
визначає порядок сплати податків,
внесення інших обов'язкових платежів,
використання транспортних засобів в
умовах воєнного та надзвичайного
стану, а також для забезпечення їх
обліку та попередження протиправних
дій щодо них.

Так, відповідно до п. 8 Порядку (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) реєстрація
транспортних засобів здійснюється,
зокрема, на підставі документів, що
посвідчують правомірність його
придбання. Правомірність придбання
транспортних засобів підтверджується
документами, скріпленими підписом
відповідної посадової особи і
печаткою, виданими суб'єктами
підприємницької діяльності, які
реалізують транспортний засіб та
видають довідки-рахунки, митними
органами, судами, нотаріусами, органами
соціального захисту населення,
підприємствами-виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ, а також угодами, укладеними на
товарних біржах.

Таким чином, обставини, на які
посилається позивач в обґрунтування
своїх вимог, не знайшли підтвердження в
ході судового розгляду, а отже підстави
для задоволення позову відповідно
відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209, 212 ЦПК
України, ст. ст. 319, 321, 328, 388, ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ТОВ « Євро Графікс
Севастополь», ТОВ « Гольстрім і К» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Т.С.Зуй