АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4562/14
інстанції - Зяброва О.Г.
Доповідач - Гуцал Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.

суддів: - Коростійової
В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Харкова від 19 травня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архбудекспертиза», директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Архбудекспертиза»
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання
договорів, повернення грошових коштів,
відшкодування майнової та моральної
шкоди, -

встановила:

13 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом. Просив:

- розірвати договір про вчинення
певних дій, спрямованих на надання йому
безвідсоткової грошової позики № 014971
від 14 вересня 2012 року, укладений між ним
та ТОВ «Архбудекспертиза» в особі
ОСОБА_6;

- розірвати договір позики № 11/13-П
від 20 травня 2013 року, укладений між ним
та ТОВ «Архбудекспертиза» в особі
директора ОСОБА_5;

- стягнути з ТОВ
«Архбудекспертиза», директора ОСОБА_5,
уповноваженої особи за довіреністю
ОСОБА_6, на його користь грошові кошти у
розмірі 49 000 гривень, майнову шкоду у
розмірі 320,40 гривень, пеню у розмірі 293
400 гривень, та витрати на правову
допомогу у розмірі 1000 гривень;

- стягнути з ТОВ
«Архбудекспертиза» моральну шкоду у
розмірі 6 000 гривень.

Посилався на те, що між ним та ТОВ
«Архбудекспертиза» 14 вересня 2012 року
та 20 травня 2013 року було укладено
Договори № 014971 та № 11/13-П відповідно до
яких, відповідач за його (позивача)
згодою та за його рахунок взяв на себе
зобов'язання вчинити дії спрямовані на
надання безвідсоткової позики
відповідно до Програми «Б.А.Н.К.
Платинум».

На виконання умов Договору № 014971 від 14
вересня 2012 року позивачем були
сплачені грошові кошти, з яких:
вступний платіж - 3000 гривень, у тому
числі загальний платіж, платіж у Фонд
Учасників Програми «Б.А.Н.К. Платинум»,
страховий платіж та платіж на розвиток
Програми. Крім того, на виконання умов
договору на протязі року він старанно
вносив платежі на вказіні відповідачем
реквизити на загальну суму 46 000 гривень
(без урахування вступного платежу) та
уклав Договір добровільного
страхування.

У квітні 2013 року він отримав від ТОВ
«Архбудекспертиза» лист-повідомлення
за підписом директора Товариства про
те, що йому надане рішення про надання
безвідсоткової позики на суму 60 000
гривень за результатами Заходу з
розподілу Фонду Учасників, що відбувся
25 квітня 2013 року, до Договору № 014971 від
14 вересня 2012 року.

Після отримання цього Рішення за
умовами п.п.2.1.4 основного Договору,
відповідач уклав з ним Додаток №3 до
Договору № 014971 від 14 вересня 2012 року та
Договір позики № 11/13-П, а також з
дружиною позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_8
ТОВ «Архбудекспертиза» уклало Договір
поруки №11/13 ДП.

За п.4.18 Додатку №2 до основного
Договору Рішення про надання
безвідсоткової позики, отримане
Учасником Фонду, є підставою для
надання безвідсоткової позики у
безготівковій формі за рахунок Фонду. У
п.1.3 Договору позики встановлений
чіткий строк надання позики - 14
банківських днів з моменту підписання
цього Договору сторонами, підписання
Договору поруки, укладення Договору
страхування.

Всі договірні зобов'язання позивачем
було виконано, але відповідач своїх
зобов'язань по наданню позики не
виконав. Оскільки чисельні звернення
до відповідача, що направлялись
позивачем з метою вирішення спору у
позасудовому порядку, залишились без
відповіді, він вважає, що є підстави для
розірвання спірних Договорів у
судовому порядку, стягнення сплачених
ним коштів, штрафних санкцій та
завданої моральної шкоди.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова від 19
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
заочне рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі. Посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Жоден з відповідачів до суду не
з'явився. На адресу ТОВ
«Архбудекспертиза», директора ОСОБА_5,
ОСОБА_6 вісім разів надсилались судові
повістки, які повертались за
закінченням терміну зберігання. За
інформацією Державної реєстраційної
служби України, наданої на зипит
апеляційного суду, дані про
перебування ТОВ «Архбудекспертиза» в
процесі припинення, чи дані про
порушення провадження у справі про
банкрутство щодо юридичної особи -
відповідача - відсутні.

Враховуючи, що судом у передбаченому
законом порядку були вчинені дії щодо
належного повідомлення відповідачів у
справі, та зважаючи на встановлені
законом строки розгляду справ
апеляційним судом, судова колегія
вважає за можливе розглянути справу у
відсутність відповідачів.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України, в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
послався на ст.ст.10,60 ЦПК України, та
зазначив що позивачем не надано
доказів на підтвердження позовних
вимог. При цьому з тексту рішення
вбачається, що судом взагалі не
встановлені обставин справи, не
надана правова оцінка зібраним у
справі доказам та не зазначено
мотивів, з яких суд не взяв до уваги
надані позивачем письмові докази.

Таким чином оскаржуване рішення не
може бути визнане законним та
обгрунтованим і підлягає скасуванню, з
підстав передбачених ч.ч.1-4 ст.309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

За приписами ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. До
договорів, що укладаються більш як
двома сторонами (багатосторонні
договори), застосовуються загальні
положення про договір, якщо це не
суперечить багатосторонньому
характеру цих договорів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів (ст.627 ЦК
України).

За ст. 628 ЦК України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що 14 вересня 2012 року
між позивачем та ТОВ
«Архбудекспертиза», було укладено
Договір № 014971, згідно якого відповідач
взяв на себе зобов'язання за рахунок
позивача вчинити дії спрямовані на
надання безвідсоткової позики
відповідно до Програми «Б.А.Н.К.
Платинум» в сумі 60 000 гривень.

Позивач здійснив передбачені
договором платежі. За наданими ОСОБА_3
доказами на виконання умов Договору
ним на користь ТОВ «Архбудекспертиза»
внесено вступний платіж (Додаток №1 до
основного Договору) - 3000 гривень, у тому
числі загальний платіж (1000 гривень),
платіж у Фонд Учасників Програми
«Б.А.Н.К. Платинум» (1000 гривень),
страховий платіж (300 гривень) та платіж
на розвиток Програми (700 гривень) (а.с.11).
Крім того, на виконання умов Договору у
період до травня 2013 року ним було
сплачено 42 000 гривень платежів до Фонду
Учасників.

26 квітня 2013 року відповідач повідомив
ОСОБА_3 про прийняте Рішенни про наданя
йому безвідсоткової позики на суму 60 000
гривень за результатами Заходу з
розподілу Фонду Учасників, що відбувся
25 квітня 2013 року, до Договору №014971 від 14
вересня 2012 року (а.с.20).

20 травня 2013 року між ТОВ
«Архбудекспертиза» та ОСОБА_3 було
укладено спірний Договір позики. За цим
Договором Позикодавець зобов'язався
надати Позичальнику безвідсоткову
позику на поворотній основі цільового
характеру використання, у вигляді
грошових коштів в розмірі,
втановленому цим Договором, а
Позичальник зобов'язався повернути
кошти в установлений цим Договором
строк. Строк надання безвідсоткової
позики становить 14 банківських днів з
моменту: підписання цього договору
обома Строронами, підписання Договору
поруки, та надання укладеного на умовах
і в порядку п.п.7.1.5. п.7.1 цього Договору,
Договору страхування. Сторони також
домовилися, що Договір набуває
чинності з дати його укладання та діє
до часу повного виконання
Позичальником грошових зобов'язань
(п.п.1.; 3.1,1; 13.1 Договору) (а.с.21-26).

Того ж дня, 20 травня 2013 року, на
виконання умов спірних Договорів, між
ТОВ «Архбудекспертиза» та ОСОБА_8 і
ОСОБА_7 було укладено Договір поруки
№11/13-ДП (а.с.29).

Крім того, 20 травня 2013 року між ТОВ
«Архбудекспертиза» та ОСОБА_3 було
укладено Додаток №3 до основного
Договору №014971. яким сторони
підтвердили, зокрема, факт сплати
ОСОБА_3 до Фонду Учасників 42 000 гривень,
які мали бути зараховані Товариством в
рахунок погашення щомісячних платежів
Учасника за Договором позики. У цьому ж
Додатку Товариство підтвердило свої
зобов'язання щодо перерахунку на
користь ОСОБА_3 60 000 гривень (а.с.16).

На виконання умов спірного Договору
позики ОСОБА_3 було укладено і Договір
добровільного страхування від
нещасних випадків з Товариством з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Укркомстрах». Страховим
випадком є смерть застраховної особи
внаслідок нещасного випадку, що стався
під час дії Договору страхування.
Страхова сума дорівнює сумі позики - 60
000 гривень та вигодонабувачем є ТОВ
«Архбудекспертиза» (а.с.18).

Після підписання зазначених Договорів
з Додатками, ОСОБА_3 на виконання умов
Договору позики продовжував вносити
платежі до Фонду Учасників. Всього ним
було сплачено на користь ТОВ
«Архбудекспертиза» з метою отримання
позики - 49 000 гривень (а.с.17, 35-37, 40-48).

За змістом ст.651 ЦК України, договір
може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Частиною 4 ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що за наявності у роботі (послузі)
істотних недоліків споживач має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Відповідно до ст.653 ЦК України, якщо
договір розривається у судовому
порядку, зобов'язання припиняється з
моменту набрання рішенням суду про
розірвання договору законної сили.
Якщо договір розірваний у зв'язку з
істотним порушенням договору однією із
сторін, друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих
розірванням договору.

Статтею 907 ЦК України, передбачено, що
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим Кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін. Порядок і
наслідки розірвання договору про
надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.

Слід зазначити, що за змістом спірних
Договорів та Додатків, вони є
взаємопов'язаними між собою.

Договором та умовами Програми «Б.А.Н.К.
Платинум» (Додаток 2 до Договору)
визначені умови та порядок розірвання
Договорів та повернення внесених
Учасником платежів.

Оскільки в обумовлений Договором
строк, ТОВ «Архбудекспертиза» не
виконало своїх зобов'язань по
перерахуванню на користь ОСОБА_3 коштів
у сумі 60 000 гривень, останній
неодноразово звертався до Товариства
для отримання інформації щодо
виконання умов Договорів, але така
інформація йому надана не була.

З метою розірвання спірних Договорів
позасудовим шляхом, ОСОБА_3 звернувся
до ТОВ «Архбудекспертиза» з письмовою
заявою, як то передбачено Додатком №2
до Договору (а.с.54). Ця заява була
направлена на адресу Товариства, але
кореспонденція повернулась ОСОБА_3 з
відміткою про вибуття адресату (а.с.150).

Встановлені судом обставини, які
підтверджуються наданими позивачем
письмовими доказами та не спростовані
ТОВ «Архбудекспертиза», дають підстави
для висновку, що ОСОБА_3 добросовісно
виконав взяті на себе зобов'язання за
спірними Договорами, зокрема, вніс 49 000
гривень, уклав Договір Страхування,
забезпечів зобов'язання порукою двох
осіб. Натомість Товариство своїх
зобов'язань по перерахуванню позики не
виконало, що є істотним порушенням
стороною умов Договорів, внаслідок
якого ОСОБА_3 не отримав грошових
коштів, на які розраховував при
укладенні Договорів.

За таких обставин, судова колегія
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання
спірних Договорів та стягнення
грошових коштів в сумі 49 000 гривень з
ТОВ «Архбудекспертиза», які були ним
внесені на рахунок Товариства на
виконання договірних зобов'язань.

При цьому, суд враховує, що за
визначеними сторонами умовами, Договір
позики вважається укладеним саме з дня
підписання цього Договору сторонами і,
що ОСОБА_3 вчиняв дії, направлені на
розірвання спірних Договорів у
позасудовому порядку.

Позовні вимоги про стягнення
зазначених коштів з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
задоволенню не підлягають, оскільки
дані особи при укладенні спірних
правочинів діяли від імені юридичної
особи та у правовідносинах з ОСОБА_3 як
фізичні особи не перебували.

Позовні вимоги про стягнення поштових
та банківських розходів в сумі 320, 40
гривень задоволенню не підлягають за
недоведеністю.

За встановлених судом обставин по
справі, немає підстав і для стягнення з
відповідачів на користь позивача 293 400
гривень пені за прострочення
зобов'язання, відповідно до ч.5 ст.10
Закону України «Про захист прав
споживачв», на яку посилається ОСОБА_3

Пленум Верховного Суду України в
пункті 2 постанови «Про судову практику
у справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995
року надав роз'яснення, що спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються, коли право на
відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції України або випливає з її
положень, або закріплене
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Як встановлено судом, правовідносини
між позивачем та ТОВ
«Архбудекспертиза» виникли на
підставі договорів. Відшкодування
моральної шкоди за невиконання чи
неналежне виконання сторонами
зобов'язань, спірними договорами не
передбачалось.

Положення Закону України «Про захист
прав споживачів» стосовно
відшкодування моральної шкоди (п.5 ч.1
ст. 4 та ст. 16) на правовідносини, які
виникли між сторонами не поширюються.

За таких обставин, правові підстави для
стягнення з ТОВ «Архбудекспертиза» на
користь позивача 6000 гривень на
відшкодування моральної шкоди
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
витрати на правову допомогу належать
до судових витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На підтвердження вимог про
відшкодування витрат по наданню
правової допомоги ОСОБА_3 надав
квитанцію до прибуткового касового
ордеру від 06 листопада 2013 року адвоката
ОСОБА_4 (а.с.9). Проте розрахунку послуг,
які були надані позивачу та за які були
сплачені кошти, матеріали справи не
містять, а відтак ці витрати
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова від 19
травня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Розірвати договір № 014971 про вчинення
дій, спрямованих на надання ОСОБА_3
безвідсоткової грошової позики,
укладений 14 вересня 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Архбудекспертиза»
та ОСОБА_3.

Розірвати договір позики № 11/13-П,
укладений 20 травня 2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Архбудекспертиза»
та ОСОБА_3.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Архбудекспертиза»
на користь ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 49 000 (сорок дев'ять тисяч)
гривень.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: