Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2014 року
Сторожинецький районний суд

Чернівецької
області

в складі: головуючого
суддi Полішенко С.П.

при секретарi
Полішенко С.П.

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в м. Сторожинецьцивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Сторожинецької
міської ради, ОСОБА_3, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на будинковолодіння та про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу домоволодіння,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд iз позовом до
виконавчого комітету Сторожинецької
міської ради, ОСОБА_3, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на будинковолодіння та про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу домоволодіння, посилаючись на
те, що ОСОБА_2, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
синами ОСОБА_6. У 1988 році позивач разом
із братами придбали для матері
будинковолодіння з належними до нього
господарськими будівлями, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Свідоцтво про право власності на
будинковолодіння видано виконавчим
комітетом Сторожинецької міської ради
на ім'я матері лише 13 травня 2002 року,
тобто через десять років після її
смерті, оскільки ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями першої черги
за законом після смерті матері були
позивач, покійний брат ОСОБА_7 та брати
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_2, ОСОБА_4, та
ОСОБА_5 на момент смерті матері
проживали в Латвії, із заявою про
прийняття спадщини в установлений
законом шестимісячний термін до
нотаріуса не звертались. У 2011 році в
Сторожинецькому районному суді
Чернівецької області розглядалася
цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до
позивача про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, і тоді під час
розгляду справи позивачу стало відомо,
що він нібито 07.06.2005 року продав ОСОБА_3
будинковолодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яке належало покійній
матері ОСОБА_6 Однак даний договір
купівлі-продажу домоволодіння з
належним до нього господарськими
будівлями та спорудами укладався за
відсутності волевиявлення позивача і
був укладений під впливом обману
ОСОБА_3 Під час розгляду справи
позивачу стало відомо, що підставою
видачі йому свідоцтва про спадщину за
законом після смерті ОСОБА_6 була
довідка № 1721 від 10.05.2005 року, видана
Сторожинецькою міською радою
Чернівецької області в тім, що він
своєчасно вступи в управління
вищевказаним спадковим майном, тобто в
шестимісячний термін, як передбачено
законом. Дана обставина не відповідає
дійсності, оскільки позивач до 1993 року
перебував в Латвії. Вважає, що його
права були порушені, тому просить суд
визнати недійсним свідоцтво про право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1,
яке видане 13 травня 2002 року виконавчим
комітетом Сторожинецької міської ради
на ім'я ОСОБА_6, яка померла 23 березня 1992
року. Визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 06.06.2005
року, після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстроване
державним нотаріусом Сторожинецької
державної нотаріальної контори в
реєстрі за № 569, видане на імя ОСОБА_2.
Визнати недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1,
посвідченого 07 червня 2005 року
державним нотаріусом Сторожинецької
державної нотаріальної контори
Чернівецької області, який
зареєстрований в реєстрі за № 584.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_8 позовні вимоги
підтримали повністю, посилаючись на
обставини викладені вище, просять їх
задовольнити.

Представник Сторожинецької міської
ради в судовому засіданні позовні
вимоги щодо визнання недійсним
свідоцтва на право власності на
будинковолодіння не визнала, суду
пояснила, що свідоцтво на праві
власності було видане згідно діючого
на той час законодавства. Крім того,
позивачем ОСОБА_2 пропущений строк
позовної давності, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що ніколи він фізичної сили
до ОСОБА_2 не застосовував, ОСОБА_2 до
правоохоронних органів з приводу
обману чи застосування фізичної сили
не звертався. Бажав продати свій
будинок та продав його, уклавши у
нотаріуса відповідний договір
купівлі-продажу, отримавши за старий
будинок гроші в сумі три тисячі доларів
США, 1700 гривень. Щодо отримання
свідоцтва про право власності на
житловий будинок, то йому невідомі
обставини його отримання, оскільки
договір куплі-продажу був укладений з
ОСОБА_2. тільки у 2005 році. Щодо
перебування ОСОБА_2 в Латвії під час
смерті його матері, то це не відповідає
дійсності, оскільки з Латвії він
приїхав ще до смерті матері і під час
похорон знаходився у Сторожинці.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суду не повідомили. Суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності третіх осіб.

Заслухавши пояснення сторін та
дослiдивши письмовi докази по справi
судом встановленi наступнi фактичні
обставини та вiдповiднi їм
правовiдносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 є синами ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення
виконавчого комітету Сторожинецької
міської ради від 26.04.2002 року, виконавчий
комітет розглянувши заяву ОСОБА_2 про
оформлення права власності та видачу
свідоцтва про право власності на
домоволодіння розташоване в АДРЕСА_1 та
прийнявши до уваги, що будинок
збудований до 1992 року, є документи,
котрі свідчать про те, що в 1992 році
ОСОБА_6 викупила вказаний будинок,
сплативши за нього до міської ради
кошти в сумі 4 883руб., вирішив оформити
право власності на об'єкт нерухомо
майна, що розташований по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_6. Позивач просить визнати дане
свідоцтва недійсним, хоча не заперечує
проте, що він разом зі своєю тіткою у 2002
році, після смерті свого брата ОСОБА_7,
який проживав разом з матірю, звертався
до міської ради за документами на
житловий будинок. Позивач, заперечуючи
прийняття спадщини після смерті своєї
матері, посилається на те, що він
перебував до 1993 року у Латвії, не
надавши суду ніяких доказів цьому.

Позивач в своїх позовних вимогах
просить визнати недійсним вищевказане
свідоцтво про право власності на
будинковолодіння, однак пропустивши
при цьому строк позовної давності,
оскільки за змістом ст. 257 ч. 1 ст. 261 та ч.
4 ст. 267 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права, або про особу,
яка його порушила. Як вбачається з
поданих документів (заяви ОСОБА_2 від
24.04.2002 року про оформлення права
власності) позивач ще у 2002 році
самостійно подав до виконавчого
комітету заяву про оформлення права
власності, вказана заява була прийнята
до розгляду і задоволена рішенням
виконавчого комітету Сторожинецької
міської ради від 26.04.2002 року.
Враховуючи те, що позивач знав про
існування свідоцтва про право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1,
яке видане 13 травня 2002 року виконавчим
комітетом Сторожинецької міської ради
на ім'я ОСОБА_6, і те, що до даних
правовідносин не застосовуються
спеціальні строки позовної давності.
Декілька років розглядаються справи за
його позовами, він не міг не знати про
свідоцтво на праві власності, яке було
видано Сторожинецькою міською радою у
2002 році, але жодного разу до суду з цією
вимогою не звертався. Навіть з
посиланням позивача на те, що йому
стало відомо про наявність даного
свідоцтва під час розгляду цивільної
справи у січні - лютому, березні 2011 року.
(справа 2-1318/2010), суд вважає, що строк
позовної давності позивач ОСОБА_2
пропустив.

В позові позивач зазначив, що він
спадщину після смерті матері ОСОБА_6 не
приймав. Однак дане твердження
позивача не відповідає дійсності.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В заяві ОСОБА_2 від 11 травня 2005 року до
Сторожинецької державної нотаріальної
контори зазначено, що 23 березня 1992 року
померла його мати ОСОБА_6. На день її
смерті залишилося спадкове майно, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке
він своєчасно прийняв. Крім нього інших
спадкоємців та чоловіка, який пережив
дружину немає. Тому просить видати йому
свідоцтво про право на спадщину за
законом. Факт своєчасного прийняття
спадщини ОСОБА_2 перевірено за
довідкою, виданою Сторожинецькою
міською радою від 10 травня 2005 року №1721.
Дану заяву ОСОБА_2 власноручно
підписав, що видно з копії зави (а.с. 17).

На підставі вищевказаної заяви
позивачу було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом від 06.06.2005
року, після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстроване
державним нотаріусом Сторожинецької
державної нотаріальної контори в
реєстрі за № 569.

Отже доказів того, що свідоцтво про
право на спадщину за законом від 06.06.2005
року, після смерті ОСОБА_6, яке видане на
ім'я ОСОБА_2 є недійсним, позивач суду не
надав, крім того дане твердження не
підтвердилося в судовому засіданні.
Тому суд відмовляє позивачу в цій
частині позовних вимог за
безпідставністю.

Що стосується позовних вимог позивача
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1,
посвідченого 07 червня 2005 року
державним нотаріусом Сторожинецької
державної нотаріальної контори
Чернівецької області, який
зареєстрований в реєстрі за № 584, то суд
виходить зі слідуючого.

Судом встановлено, що між сторонами, за
усною домовленістю, в період з 2000 по 2005
роки, склалися сталі відносини по
оренді частини житлового будинку по
АДРЕСА_1, яку орендар ОСОБА_3
використовував під розміщення
магазину.

7 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було укладено договір купівлі-продажу
домоволодіння з належними до нього
погосподарськими будівлями та
спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1.
Вказаний договір посвідчено державним
нотаріусом Сторожинецької державної
нотаріальної контори та зареєстровано
в реєстрі за № 584. Внаслідок цього
покупець ОСОБА_3 набув право власності
на вказане домоволодіння та 22.06.2005 року
зареєстрував його за собою в КП
"Сторожинецьке районне бюро технічної
інвентаризації".

ОСОБА_2 оспорює вказаний договір
купівлі-продажу з посиланням на факт
вчинення ним цього правочину під
впливом обману, проти його волі та
насильства зі сторони ОСОБА_3

Дані обставини не знайшли свого
підтвердження у цивільній справі 2-629/12
рішення від 09.04.2013 року.

Відповідно до ст.61 ч. 3ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Сторожинецької
міської ради, ОСОБА_3, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на будинковолодіння та про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу домоволодіння не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 230, 231, 257, 261ЦК України

ст. 10, 57-61, 209. 213-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Сторожинецької
міської ради, ОСОБА_3, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на стороні
позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на будинковолодіння та про
визнання недійсним договору куплі
-продажу домоволодіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Сторожинецький районний суд протягом
10-ти днів з дня виготовлення повного
тексту рішення. Повний текст рішення
буде виготовлений 28 жовтня 2014 року.

Особи які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10-ти днів з дня отримання
цього рішення.

СУДДЯ