СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/7034/14-ц
пр. № 2/759/3301/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на квартиру за набувальною
давністю

В С Т А Н О В И В:

25.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
про визнання права власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що з 1984 по
ІНФОРМАЦІЯ_1 він проживав з ОСОБА_3,
однією сім'єю без реєстрації шлюбу за
адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла, після смерті якої відкрилась
спадщина на квартиру АДРЕСА_1, на яку
претендує відповідач, яка є сестрою
покійної дружини та чинить позивачу
перешкоди у користуванні спадковою
квартирою. Позивач володіє, проживає у
зазначеній квартирі понад 8 років,
сплачує комунальні послуги, а тому
вважає себе таким, що набув права
власності на квартиру за набувальною
давністю.

Позивач в судовому засіданні підтримав
заявлені вимоги.

Представник відповідач в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, зазначивши, що
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12.02.2014 року по справі
ун. № 759/12914/13 пр. № 2/759/309/14 за ОСОБА_2
визнано право власності на спірну
квартиру в порядку спадкування,
позовні вимоги позивача вважає
безпідставними і необґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини
справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, про що в
Книзі реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за №12404, дана
обставина підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина, до складу якої входить
квартира АДРЕСА_1, площею 22,47 кв. м., що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 29.02.1996 року, належала на
праві приватної власності ОСОБА_3

Зазначені обставини також встановлені
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12.02.2014 року по справі
ун. № 759/12914/13 пр. № 2/759/309/14 (а. с. 79-81), що
набрало законної сили, а тому не
підлягають доказуванню в силу ч. 3 ст. 61
ЦПК України.

Позивач проживав з померлою однією
сім'єю з 1984 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
по момент смерті ОСОБА_3 Дана обставина
встановлена рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 26.12.2005 року,
яке змінене рішенням апеляційного суду
м. Києва від 16.05.2006 року та ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 23.11.2007 року.

Відповідач є сестрою ОСОБА_3 і після
смерті останньої в установлені строки
подала заяву про прийняття спадщини.

Між сторонами існує спір щодо
спадкового майна, вони неодноразово
зверталися до суду з позовами.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12.02.2014 року по справі
ун. № 759/12914/13 пр. № 2/759/309/14 за ОСОБА_2
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1. Вказане рішення набрало
законної сили.

Обґрунтовуючи вимогу про визнання
права власності за набувальною
давністю на квартиру АДРЕСА_1, позивач
посилається на те, що після смерті
покійної дружини, позивач понад 8 років
користується квартирою, сплачує
комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено,
що особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власністю за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду (ч. 2 ст. 344
ЦК України).

Відповідно до інформаційного листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» для
набуття права власності на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
перебігу строку набувальної давності
недостатньо. Умови набувальної
давності підтверджуються судовим
рішенням. Давнісний володілець повинен
довести факти добросовісності,
відкритості, безперервності і
тривалості свого володіння.
Добросовісність як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. При вирішенні спорів про
набувальну давність суд має врахувати
добросовісність саме на момент
передачі позивачу майна (речі), тобто на
початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом. Позивач,
як незаконний володілець, протягом
всього часу володіння майном повинен
бути впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Набувальна давність за правилами
статті 344 ЦК України поширюється на
випадки фактичного, безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном.
Проте, у даних правовідносинах не може
бути застосована вказана норма з
огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 є
спадковим майном, щодо якого
відповідач реалізував своє право на
спадкування, передбачене ст. 1223 ЦК
України, а в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Матеріали справи і пояснення сторін
спростовують наявність
добросовісності, відкритості,
безперервності і тривалості володіння
позивачем спірною квартирою, оскільки
між сторонами тривалий час наявні
судові спори щодо квартири, позивач
знав про наявність спадкоємця і
оспорював її право на майно.

Встановлено, що відповідач в судовому
порядку набув право власності на
спірну квартиру, а тому, враховуючи
наведене вище, позивач не може набути
право власності на це майно за
набувальною давністю, оскільки в силу
ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини, а позивач добросовісно не
володіє нерухомим майном на даний час.

Керуючись ст. ст. 344, 1223, 1268 ЦК України,
ст. ст. 10, 30, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та може бути
оскаржене до апеляційного суду м. Києва
через районний суд, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2014
року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ