Справа № 341/1335/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2320/2014
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю апелянта і його
представника та представників ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Більшівцівської селищної ради
про визнання недійсним рішення
Більшівцівської селищної ради від
05.05.2014 року в частині надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Галицького районного суду від 06 жовтня
2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Галицького районного суду від
06 жовтня 2014 року задоволено позов
ОСОБА_2.

Визнано недійсним рішення
Більшівцівської селищної ради
Галицького району від 05.05.2014 р. в
частині надання дозволу ОСОБА_3 на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0,10 га для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню з огляду на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам, порушення норм
процесуального права.

Вважає, що орган місцевого
самоврядування діяв в межах своєї
компетенції, а рішення Більшівцівської
селищної ради від 05.05.2014 року є
правомірним, та таким, що прийняте
відповідно до вимог чинного
законодавства.

ОСОБА_3 не скористався правом
безоплатної приватизації на території
Більшівцівської селищної ради. Спірна
земельна ділянка належала ще його
батькові - ОСОБА_4 з 1978 року. Даний факт
підтверджується:

-наказом по радгоспу «Бовшівський» від
29.04.1978 року № 75-В «Про виділення
присадибної ділянки», згідно якого
ОСОБА_4 виділено присадибну ділянку в
розмірі 0.15 га , зменшивши при цьому
присадибну ділянку ОСОБА_2 на 0.15 га;

-письмовими поясненнями сусідів про те,
що земельна ділянка належала і
оброблялася ОСОБА_4

Його батько - ОСОБА_4, був постійним
користувачем спірної земельної
ділянки, а в подальшому - ОСОБА_3, як його
спадкоємець, являється
землекористувачем.

Судом не надано належної оцінки тому
факту, що у 1978 році ОСОБА_4 виділено
присадибну ділянку площею 0.15 га
(включаючи площу зайняту під будівлю),
зменшивши при цьому присадибну ділянку
ОСОБА_2 на 0.15 га, що підтверджується
наказом по радгоспу «Бовшівський» від
29.04.1978 року № 75-В «Про виділення
присадибної ділянки».

Будівля знаходиться за адресою по
АДРЕСА_1, про що свідчать свідоцтва на
право власності на нерухоме майно та на
забудову садиби, технічний паспорт на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, відповідно ОСОБА_3 (як
землекористувач та спадкоємець ОСОБА_4)
має право на присадибну земельну
ділянку площею, 0.10 га за цією ж адресою,
а у позивача що також підтверджено
представником селищної ради не може
бути за адресою АДРЕСА_1 земельна
ділянка площею 0.39 га - рілля.

Апелянт вважає, що це, не стосується
порушення права на землю позивача
через видачу ОСОБА_3- рішення (дозволу)
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
орієнтованою площею 0.10 га для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що оскаржуваним рішенням
Більшівцівської селищної ради від
05.05.2014 року порушено право
землекористувача ОСОБА_2 на
користування наданою йому земельною
ділянкою по АДРЕСА_1.

Однак, до такого висновку суд прийшов
без належного дослідження зібраних у
справі доказів та з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно п.п. а,б,в,г ст.12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок. За ч.ч.1,2
ст.116 ЗК України громадяни та юридичні
особи набувають право власності та
право користування земельними
ділянками із земель державної та
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Судом встановлено, що спірна земельна
ділянка була виділена і оброблялася з
1978 року батьком відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, який помер у 2000 році, що
стверджується наказом по радгоспу
«Бовшівський» від 29.04.1978 року № 75-В «Про
виділення присадибної ділянки», згідно
якого гр. ОСОБА_4 виділено присадибну
ділянку в розмірі 0.15 га. При цьому
присадибну ділянку його батька ОСОБА_2
зменшено на 0.15 га. Факт користування
батьком відповідача спірною земельною
ділянкою саме за адресою по АДРЕСА_1,
ствердили письмовими поясненнями
сусіди сторін.

Відповідач ОСОБА_3, є спадкоємцем
частини будинку, який знаходиться на
земельній ділянці у АДРЕСА_1, згідно
свідоцтва про право на спадщину від
08.04.2011 року.

Таким чином, в силу ст. ст. 13, 14, 41, 55
Конституції України гарантовано
державний захист майнових прав
громадян і не обмежено такого захисту
землекористувачів, набутих свого часу
відповідно до чинного на той час
законодавства. Аналогічна позиція
висловлена і в рішенні Конституційного
Суду України від 22.09.2005 року №5-рпу
справі № 1-17/2005 щодо відповідності
Конституції (конституційності)
положень ст. 92 і п. 6 Розділу X Перехідних
положень Земельного Кодексу (справа
про постійне користування земельними
ділянками), яким зокрема підкреслено,
що громадяни не можуть втрачати раніше
наданого їм права користування
земельною ділянкою.

Реалізовуючи своє право на землю
ОСОБА_3 звернувся до Більшівцівської
селищної ради з заявою про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтованою площею 0,10 га для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_1.

Селищна рада підтверджує той факт, що в
погосподарській книзі за позивачем
ОСОБА_2 рахується земельна ділянка
загальною площею 0.69 га, в т.ч. 0.39 га -
рілля (а.с. 13), а за відповідачем - ОСОБА_3
(як спадкоємцем ОСОБА_4) рахується
земельна ділянка загальною площею - 0.53
га, в т.ч. - 0.10 га рілля, і дана земля
закріплена за об'єктом по
господарського обліку №0178. В обидвох
випадках не зазначено адреси земельних
ділянок сторін При цьому слід
зазначити, що земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 тільки були надані в
користування сторонам і нікому з них
не належать на праві власності.

Оскільки головним розпорядником землі
у межах населених пунктів є місцева
рада, тому доводи щодо порушення права
на землю позивача через видачу ОСОБА_3
рішення (дозволу) на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтованою площею
0.10 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_1, є
передчасним. У селищній раді не
проводилося інвентаризації земель,
тому розмежування між її користувачами
проводиться по фактичному
використанню землекористувачами, що не
суперечить вимогам земельного
законодавства і входить до повноважень
органу місцевого самоврядування.

Комісією селищної ради було здійснено
обмір земельної ділянки, що прилягає до
житлового будинку по АДРЕСА_1,
встановлено орієнтовну її площу - 0.4424
га., та рекомендовано сесії селищної
ради надати дозвіл ОСОБА_3 на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельні ділянки
орієнтованою площею 0.10 га. Пр цьому
інша частина земельної ділянки
залишається у користуванні позивача,
що не суперечить його інтересам та не
порушує його прав на спірну земельну
ділянку.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення без
додержання вимог матеріального і
процесуального права, тому воно
підлягає скасуванню з постановленням у
даній справі нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду від
06 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Більшівцівської селищної ради про
визнання недійсним рішення
Більшівцівської селищної ради від
05.05.2014 року в частині надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

В.М.Вакарук