Справа №583/1263/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - ЯрошенкоНомер провадження
22-ц/788/1662-а/14 Суддя-доповідач - Шевченко
В. А. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Бойка В. Б. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 серпня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення сум заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н
о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ «АБ «Укргазбанк»
звернулося до ОСОБА_2, ОСОБА_4 з позовом,
у якому зазначалося, що 10 вересня 2008
року між ним та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір та договір іпотеки, а
зі ОСОБА_4 на забезпечення цього ж
договору - договір поруки.

У зв'язку з невиконанням позичальницею
своїх зобов'язань за кредитним
договором за нею утворилася
заборгованість у розмірі 37311 доларів 26
центів США та 52157 грн. 25 коп., яку позивач
просив стягнути з відповідачів у
солідарному порядку.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 серпня 2014
року на задоволення позову з
відповідачів на користь позивача
стягнуто в солідарному порядку 37311
доларів 26 центів США та 52157 грн. 25 коп.
заборгованості за кредитним договором
№ 452/08-РБФ від 10 вересня 2008 року.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ставиться питання про
скасування рішення та ухвалення нового
про відмову в задоволенні позову з
підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
тому його порушені права підлягають
захисту шляхом стягнення з
відповідачів усієї суми
заборгованості в солідарному порядку.

Утім повністю погодитися з таким
висновком неможливо.

Як установлено судом і вбачається з
матеріалів справи, 10 вересня 2008 року
між ВАТ «АБ «Укргазбанк», який у
подальшому став іменуватися як ПАТ «АБ
«Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 452/08-РБФ, за яким
банк відкрив відновлювальну кредитну
лінію з лімітом 77000 доларів США строком
до 09 вересня 2018 року зі сплатою
процентів у розмірі 15 % річних. У
додатковій угоді № 1 від 27 квітня 2009
року сторони домовились про
трансформацію залишку заборгованості
за відновлювальною кредитною лінією в
сумі 72508, 31 дол. США в невідновлювальну
кредитну лінію (а. с. 39-44, 46 зв.).

У цей же день на забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором банк уклав
зі ОСОБА_2 договір іпотеки № 396/08-ІФ з
обумовленою сторонами вартістю
предмета іпотеки в розмірі 687200 грн., а
зі ОСОБА_4 договір поруки (а. с. 47-49, 53-55).

Строк позовної давності за кредитним
договором встановлено сторонами в три
роки, в тому числі щодо вимог про
стягнення процентів за користування
кредитними коштами, суми
заборгованості по кредитній лінії з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, пені
за несвоєчасну сплату процентів,
кредиту, штрафів та всіх видатків
понесених банком під час виконання
умов цього договору (п. 5.8 кредитного
договору).

У зв'язку з неналежним виконанням
договору за ОСОБА_2 станом на 14 травня
2014 року утворилася заборгованість у
розмірі 37311, 26 доларів США та 52157 грн. 25
коп.: 2812, 20 доларів США - прострочена за
кредитом; 33366, 44 доларів США - строкова
за кредитом; 209, 05 доларів США - поточна
за процентами; 923, 57 долари США -
прострочена за процентами; 13152 грн. 38
коп. пені за несвоєчасне погашення
кредиту; 4374 грн. 87 коп. пені за
несвоєчасну сплату процентів та 34630
грн. штрафу (а. с. 72, 73-76).

З огляду на положення ст. ст. 526, 553, 554, 1049,
1050, 1054 ЦК України стягнення з
відповідачів зазначеної
заборгованості в солідарному порядку
крім штрафу є законним і обгрунтованим.

Стягуючи з відповідачів у такому ж
порядку суму штрафу, суд не врахував, що
відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору
поруки № 465/08-ПФО поручитель поручився
перед кредитором за виконання
позичальником зобов'язань за спірним
кредитним договором № 452/08-РБФ.

Поручитель несе солідарну
відповідальність з позичальником
перед кредитором за порушення
виконання зобов'язань по кредитному
договору.

Поручитель відповідає за повернення
заборгованості за кредитним договором
в тому ж об'ємі, що і позичальник (п. 1.3
договору поруки).

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконанням ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язань
боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Водночас, пунтком 4.2 договору іпотеки
передбачено, що за невиконання чи
неналежне (в тому числі невчасне)
виконання п. п. 3.3.1-3.3.15 саме цього
договору іпотекодавець сплачує на
користь іпотекодержателя штраф у
розмірі 5 % від заставної вартості
предмета іпотеки, яка визначена
сторонами в сумі 687200 грн. (п. 2.2).

З наведеного слідує, що сплата даної
суми лежать поза межами
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_4, оскільки він є поручителем
ОСОБА_2 за виконання нею зобов'язань
лише за кредитним договором.

Звідси зазначена сума відповідно до
умов договору іпотеки підлягає
стягненню лише зі ОСОБА_2

У зв'язку з цим рішення суду на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні
шляхом зменшення присудженої з
відповідачів у солідарному порядку
суми в національній валюті України на
34630 грн.

Доводи заявниці про те, що вона не
отримувала грошові кошти
спростовуються укладеними між нею і
банком кредитним договором № 452/08-РБФ,
додатком № 1 до нього про трансформацію
заборгованості, а також наданим банком
розрахунком заборгованості та витягом
з особового рахунку відповідачки (а. с.
166), в яких відображені проведені нею
платежі. Поряд із цим сам відповідач
ОСОБА_4 у судовому засіданні 22 липня 2014
року по суті визнав борг перед
позивачем і висловив свою готовність
до його погашення (а. с. 97-98).

Щодо одночасного стягнення штрафу і
пені, то ці види відповідальності
передбачені різними договорами та за
різні порушення, що виключає подвійну
відповідальність.

У разі незгоди з окремими умовами
договору відповідачка не позбавлена
можливості звернутися до суду з
відповідним позовом у передбаченому
законом порядку.

Позиція представника відповідачки
відносно безпідставного
незастосування судом правил позовної
давності теж є необґрунтованою,
оскільки відповідачка, здійснюючи
періодичні платежі на погашення
заборгованості, останній з яких було
проведено у квітні 2014 року, фактично
визнала свій борг перед банком, що в
силу ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК є підставою для
переривання перебігу позовної
давності, після чого цей перебіг
починається заново.

З іншою позицією представника
відповідачки щодо обов'язково
застосування судом позовної давності у
спорах про споживче кредитування теж
погодитися не можна, виходячи з
роз'яснень, які містяться в п. 31
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
у редакції постанови від 07 лютого 2014
року № 7, та положень ч. 3 ст. 267 ЦК
України, згідно з якими позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Однак у даному
разі відповідачі до ухвалення рішення
з такою заявою до суду не зверталися.

Водночас колегія суддів ураховує й те,
що апеляційна скарга відповідних
доводів відносно позовної давності теж
не містить.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК
України, колегія

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 серпня 2014
року в даній справі частково змінити,
зменшивши визначену до стягнення в
солідарному порядку суму
заборгованості зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Укргазбанк» з 52157 грн. 25 коп. до 17527 грн.
25 коп.

Суму штрафу в розмірі 34630 грн. стягнути
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Укргазбанк» зі ОСОБА_2.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього дня
на нього може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -