Провадження № 2-о/127/849/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.11.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді
Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям,
що має дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
суду із заявою про розірвання шлюбу
подружжям, що має дітей, мотивуючи свої
вимоги тим, що 29.06.2002 року між
заявниками було укладено шлюб, який був
зареєстрований міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
управляння юстиції Вінницької області,
про що в книзі реєстрації актів про
одруження 29.06.2002 року зроблено запис за
№1094.

Від шлюбу у сторін народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне подружнє життя сторін не
склалося, оскільки останні мають
несумісні характери та різні погляди
на життя, відсутнє взаєморозуміння,
повага один до одного. Сторони не
ведуть спільне господарство та
фактично припинили шлюбні відносини.
Подальше формальне збереження шлюбу
суперечить їхнім інтересам, тому
заявники вирішили звернутись до суду
із даною заявою.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1
та ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в
повному обсязі та просили суд останні
задовольнити з підстав, зазначених у
заяві.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази по справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність підстав для задоволення
заяви, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що 29.06.2002 року сторони
зареєстрували шлюб у міському відділі
реєстрації актів громадянського стану
управління юстиції Вінницької області,
про що в книзі реєстрації актів про
одруження 29.06.2002 року зроблено запис за
№1094, згідно свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_1, виданого МВ РАГС УЮ
Вінницької області 29.06.2002 року (а.с.4).

Від шлюбу у сторін народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2, виданого
МВ РАГС УЮ Вінницької області 25.11.2003
року (а.с.8).

Спільне подружнє життя сторін не
склалося, оскільки останні мають
несумісні характери та різні погляди
на життя, відсутнє взаєморозуміння,
повага один до одного. Сторони не
ведуть спільне господарство та
фактично припинили шлюбні відносини.
Подальше формальне збереження шлюбу
суперечить їхнім інтересам та
інтересам їхньої неповнолітньої
дитини.

Відповідно до ч.1 ст.109 СК України
подружжя, яке має дітей, має право
подати до суду заяву про розірвання
шлюбу разом із письмовим договором про
те, з ким із них будуть проживати діти,
яку участь у забезпеченні умов їхнього
життя братиме той з батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що заява
про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі дружини та чоловіка і що
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їхні особисті та майнові
права, а також права їхніх дітей (ч.3
ст.109 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме договору між батьками щодо
здійснення батьківських прав та
визначення місця проживання дитини від
10.09.2014 року, укладеного між сторонами
(а.с.9-10), заявники дійшли спільної згоди,
що їхній син ОСОБА_3 після розірвання
шлюбу залишається проживати разом зі
своєю матір'ю - ОСОБА_1, а також вирішено
питання щодо участі кожного із батьків
у вихованні дитини.

Окрім того, в судовому засіданні
достовірно встановлено, що будь-яких
претензій матеріального чи морального
характеру, спору щодо розподілу майна у
сторін не має.

Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України суд в
порядку окремого провадження
розглядає справи про розірвання шлюбу
за заявою подружжя, яке має дітей.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
заява підлягає задоволенню, так як
остання відповідає дійсній волі
заявників, після розірвання шлюбу не
будуть порушені особисті та майнові
права останніх, а також права їхньої
неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст.113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище, тому суд вважає за
можливе після розірвання шлюбу
залишити заявниці ОСОБА_1 прізвище,
яким вона користувалась після
реєстрації цього шлюбу - «ОСОБА_1».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.109, 113 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215,
218, 234 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 29 червня 2002 року у
міському відділі реєстрації актів
громадянського стану управління
юстиції Вінницької області, про що в
книзі реєстрації актів про одруження 29
червня 2002 року зроблено запис за №1094 -
розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище, яким вона користувалась
після реєстрації цього шлюбу -
«ОСОБА_1».

Копію рішення суду в частині
розірвання шлюбу з набранням ним
законної сили направити до
відповідного відділу органу
реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: