Справа № 226/2244/14-ц
Справа №2/226/905/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Димитровський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі - Альберті О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача
Малиновського Д.В.

третьої особи Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м.Красноармійськ

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Димитров Донецької
області справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське» про
стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське» про
стягнення моральної шкоди у зв'язку з
травмою на виробництві в обґрунтування
якого вказав, що з 03.03.2008р. по 13.11.2013р. він
працював у відповідача. 11.10.2009р.
працюючи у відповідача з ним стався
нещасний випадок - розтрощення м'яких
тканин з їх відривом в області правої
стопи, в результаті отриманої травми в
подальшому була ампутована голень.
Висновком МСЕК від 12.02.2010р. йому
безстроково встановлена ІІІ група
інвалідності та 50% втрати
працездатності. У зв'язку з отриманою
травмою він зазнав фізичний біль та
страждання, окрім того він і зараз
відчуває біль та страждання. Він
постійно відчуває незручності у
зв'язку з ампутацією правої голені,
його одужання неможливе, ці обставини
дуже його пригнічують та завдають йому
душевні переживання. У зв'язку з
пошкодженням здоров'я він не має
можливості працювати як раніше, в шахті
і вести звичайний для нього образ
життя. Це призвело до втрати нормальних
життєвих зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Свою моральну шкоду оцінює
у 30000 грн., яку просить стягнути з
відповідача на свою користь.

Позивач та його представник до
судового засідання не з'явилися, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, надали
суду заяву про розгляд справи без їх
участі.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність та надав
письмові заперечення, де вказав, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав. Позивач не надав
висновок щодо встановлення факту
спричинення моральної шкоди,
передбачений п.1.1д Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків, затв.
наказом МОЗ України № 212 від 22.11.1995р.
Одна з найважливіших підстав для
настання відповідальності в
спричиненні моральної шкоди позивачу,
пов'язаної з нещасним випадком на
виробництві - не вказана і встановлених
законодавчо доказів про її наявність -
не надано. Укладаючи з відповідачем
трудовий договір, відповідно до ст.29
КЗпП України, позивачеві було
роз'яснено під розпис його права та
обов'язки, про умови праці, наявність на
робочому місці, де він буде працювати,
небезпечних та шкідливих виробничих
факторів, які ще не усунуто та можливі
наслідки їх впливу на здоров'я, його
права на пільги і компенсації за роботу
в таких умовах відповідно до чинного
законодавства і колективного договору,
при цьому позивач свідомо приймав
запропоновані йому умови праці і
усвідомлював можливість ушкодження
його здоров'я та його наслідки. В
Розділі 10 Акту за формою Н-1 від 21.10.2009р.
та розділі 10 Акту за формою Н-1 від
21.10.2009р. встановлено, що особою, яка
допустила порушення вимог
законодавства про охорону праці є
ОСОБА_1, так як саме ним порушено вимоги
Інструкції з охорони праці, безпечному
виконанні робіт та поведінки в шахті
електрослюсаря підземного та Закону
України «Про охорону праці». Таким
чином, враховуючи грубу необережність
ОСОБА_1, що призвела до нещасного
випадку, вимога про відшкодування
моральної шкоди у розмірі 30000 грн. є
значно завищеною. Згідно Аналізу
судової практики у справах про
відшкодування моральної шкоди,
завданої у зв'язку з ушкодженням
здоров'я під час виконання трудових
обов'язків встановлено, що за
інформацією судів Донецької області,
якими враховано правову позицію
Верховного Суду України, розмір
моральної шкоди визначався відповідно
до відсотків втрати працездатності,
встановлених МСЕК: при 10% дорівнював 3000
грн., при 30% - 9000 грн., при 80% - 24000 грн.
Таким чином, вимоги позивача щодо
стягнення 30000 грн., враховуючи
обставини отримання травми на
виробництві та ступінь втрати
працездатності, не відповідає вимогам
розумності та справедливості та
практиці, що склалася в судах Донецької
області.

Третя особа, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в
м.Красноармійськ Донецької області, до
суду не з'явилася, про час та місце
слухання справи повідомлена належним
чином, надала суду клопотання про
розгляд справи у їх відсутності,
рішення по справі винести на розсуд
суду.

Судом встановлено, що позивач працював
у відповідача з 03.03.2008р. по 13.11.2013р. та
був звільнений за власним бажанням за
ст.38 КЗпП України (а.с.3).

21.10.2003р. у відповідача з позивачем
стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок чого позивач
отримав ІІІ групу інвалідності та 50%
втрати працездатності безстроково
(а.с.4-6).

Згідно Акту № 78 про нещасний випадок
від 21.10.2009р. форми Н-1, причиною
нещасного випадку є, зокрема, але не
виключно, є порушення позивачем: п.1.11
Інструкції з охорони праці, безпечному
виконанні робіт та поведінці у шахті
електрослюсаря підземного, п.11.21.1
Системи управління охороною праці у
вугільній промисловості, п.2.11
Колективного договору ВАТ «Вугільна
компанія «Шахта
«Красноармійська-Західна № 1» на
2009-2011р.р., ст.14 Закону України «Про
охорону праці» (а.с.4-5).

Позивач стаціонарно знаходився на
лікуванні з приводу травми на
виробництві з 11.10.2009р. по 16.10.2009р., що
підтверджується епікризом історії
хвороби (а.с.7).

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції
України, життя і здоров'я людини
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України,
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я та у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що при травмуванні ноги,
позивач отримав фізичну біль, а також
страждання у зв'язку з ушкодженням
свого здоров'я. Лікування позивача
вимагало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує характер, глибину, зазнаваних
позивачем душевних страждань,
тривалість негативних наслідків. Також
суд враховує, що у майбутньому
неможливо поновити фізичний стан
позивача, оскільки втрата
працездатності встановлена
безстроково. Крім того, суд враховує, що
позивачу встановлена інвалідність,
після травмування він продовжив
працювати. Крім того, у нещасному
випадку є також й вина позивача. Тому
суд, виходячи з засад розумності і
справедливості вважає, що на користь
позивача має бути стягнуто 17500 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В силу ст.88 ЦПК України, судові витрати
підлягають покладенню на відповідача.
Враховуючи, що заявлено позов
немайнового характеру з відповідача
підлягає стягненню судовий збір
пропорційно задоволених вимог у сумі
142,46 грн.

На підставі ст.153, 2371 КЗпП України, ст.23
ЦК України, рішення КСУ від 08.10.2008р. №
20-рп/2008, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 88, 209, 212,
213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління
«Покровське» на користь ОСОБА_1 за
отриману ним моральну шкоду у розмірі
17500 (сімнадцять тисяч п'ятсот) грн.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління
«Покровське» на користь держави
судовий збір у сумі 142,46 грн.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В.Петунін