Справа №263/8281/14-ц
Провадження № 2/263/3054/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя Донецької області

У складі:
головуючого - Помогайбо В.О.,

при
секретарі - Грачової О.Ю.,

розглянувши у відритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, третя
особа: ОСОБА_3, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивачка
звернулась до суду з даним позовом,
який обґрунтований тим, що 27.04.2014 року
приблизно о 01-00 годині ОСОБА_2, керуючи
транспортним засобом «КІА СІД»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, скоїв
зіткнення з автомобілем ВАЗ-20163,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, в результаті чого
транспортні засоби отримали
пошкодження а ОСОБА_3 тілесні
ушкодження. Постановою слідчого
Володарського РВ ГУМВС України в
Донецькій області від 21.05.2014 року
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_2 на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК
України було закрито, а постановою
Володарського районного суду
Донецької області від 11.06.2014 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП України.
Проте власнику автомобіля ВАЗ-20163, яким
є позивачка, на підставі свідоцтва про
реєстрації транспортного засобу, було
завдану матеріальну шкоду, яка в
добровільно порядку ОСОБА_2 не
відшкодована, та відповідно до звіту
№268 від 16.07.2014 року становить 14 743,52 грн..
Крім того позиваки просить стягнути з
відповідача витрати за проведення
автотоварознавчої оцінки колісного
транспортного засобу в розмірі 1200
гривень та моральну шкоду в розмірі 10000
грн. яку обґрунтовує тим, що їй були
причинені тяжкі та тривалі душевні
страждання, які спричинили депресію,
безсоння, душевну порожнечу,
приниження людської гідності, оскільки
вона не є винною в ДТП, проте була
змушена витрачати особисті збереження
на транспортування пошкодженого
автомобілю, його зберігання,
проведення оцінки, не могла
використовувати автомобіль для
сімейних потреб та була позбавлена
надійного помічника, що в свою чергу
негативно позначилось на її здоров'ї та
психічному стані, та у разі відсутності
грошових коштів вона не може розпочати
ремонт автомобілю, який, в свою чергу, з
часом приходить в непридатність, також
вона змушена їздити на таксі та
суспільному транспорті. Також
позивачка просить стягнути з
відповідача витрати понесені неї на
правовому допомогу в розмірі 3500 грн.

Позивачка та її представник в
судовому засідання заявлені позовні
вимоги підтримали та просили їх
задовольнити в повному обсязі, при
цьому позивачка зауважила, що ОСОБА_3 є
її рідним братом та має право керувати
належним їй автомобілем на підставі
внесення його в технічний паспорт, та
він його використовував для її
особистих потреб, оскільки сама вона
через хворобу не могла керувати
автомобілем. Крім того зауважила, що
автомобіль застрахований, проте в
страхову компанію вона не зверталась.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав частково, лише в розмірі
матеріальної шкоди в сумі 14 743,52 грн.,
при цьому зауважив, що всю грошову суму
він одразу виплатити не в змозі, також
пояснив, що після ДТП він спілкувався
безпосередньо з ОСОБА_3 та вони нібито
досягли згоди, що відповідач відшкодує
завдану шкоду шляхом надання йому
автомобіля ВАЗ2101, проти сама
відповідачка не згодна з даною угодою.

Третя особа в судовому засіданні
позов підтримав, при цьому пояснив, що
після ДТП відповідача він не бачив, та
він йому відшкодувати завдану шкоду не
обіцяв, також після ДТП він має
проблеми з ногами, та позбавлений
можливості працювати у зв'язку з
пошкодженням автомобілю.

Суд заслухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так судом встановлено, що
постановою слідчого СВ Володарського
РВ УМВС України в Донецькій області від
21.05.2014 року закрито кримінальне
провадження, внесені до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
000155 від 27.04.2014 року, у зв'язку з тим,
що в діях ОСОБА_2 відсутній склад
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Постановою Володарського
районного суду Донецької області від
11.06.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні ДТП, яке відбулось 27.04.2014 року о
01-00 годині на а/д Запоріжжя - Маріуполь,
а саме у скоєнні ОСОБА_2, керуючи
автомобілем КІА СІД, державний
номерний знак НОМЕР_1, зіткнення з
автомобілем ВАЗ-21063, державний номерний
знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3,
таким чином у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 340
грн.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
транспортний засіб ВАЗ21063, державний
номерний знак НОМЕР_2, належить ОСОБА_1,
та право керування має ОСОБА_3.

Крім того 16.07.2014 року між ОСОБА_1 та
ТОВ «Експертна компанія
Укравтоекспертиза» був укладений
договір на проведення
автотоварознавчої оцінки колісного
транспортного засобу ВАЗ21063, державний
номерний знак НОМЕР_2, вартістю 1200 грн.,
сума якої позивачкою була сплачена
16.07.2014 року, що підтверджується наявною
в матеріалах справи копією квитанції
№2164.277.1. Та на підставі вказаного
договору 23.07.2014 року був складений звіт
№268, відповідно до якого вартість
пошкоджень (матеріальної шкоди)
транспортного засобу ВАЗ21063, державний
номерний знак НОМЕР_2 становить 14 743,52
грн.

На підтвердження доводів
позивачки про не звернення до
страхової компанії для виплати
страхової суми, в матеріалах справи
наявний лист МД «Дніпро» ПрАТ «УПСК»,
про те що ОСОБА_3 який є страхувальником
за полісом СА/7070658 Української
пожежно-страхової компанії, а також
ОСОБА_1 яка є власницею транспортного
засобу ВАЗ21063, державний номерний знак
НОМЕР_2, по факту дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась 27.04.2014 року не
звертались.

Кожна особа, як слідує зі
змісту ст.3 ЦПК України, має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні позову суд виходить з
того, що відповідно до вимог ст.1187 ЦК
України діяльність, пов`язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, є джерелом підвищеної небезпеки.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
об`єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Згідно з вимогами ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою. За
загальними правилами відшкодування
матеріальної шкоди, передбаченими
ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними діями майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоду
завдано не з її вини.

Таким чином, саме на особу, яка завдала
шкоду, покладається обов`язок
доведення своєї невинуватості.

Відповідності до ст. ст. 11,60 ЦПК України
суд розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення ії цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та вчинені вони цією
особою.

Таким чином судом достовірно
встановлено, що винні дії відповідача
знаходяться в прямому причинному
зв'язку із заподіяною позивачці
матеріальною та моральною шкодою. При
цьому матеріальна шкода, яка завдана
позивачці внаслідок пошкодження її
автомобіля в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,
підлягає стягненню в повному обсязі з
відповідача, а сама матеріальна шкода
позивачки складається з грошової суми,
визначеної експертом, а також з
вартості проведення експертного
дослідження, що становить 14 743,52 гривні
та 1200 гривень, відповідно.

На підставі ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року, із змінами внесеними постановою
№ 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, порушення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин які мають
істотне значення.

Вирішуючи позивні вимоги, що стягнення
з відповідача моральної шкоди суд
враховує характер та обсяг моральних
страждань позивачки, їх тривалість,
інші конкретні обставини справи, а саме
те, що дана шкода була понесена нею в
результаті неправомірних дій
відповідача, порушення в результаті
складу життя позивачки, вимоги
розумності і справедливості, проте
сама позивачка не була учасником
пригоди, їй не завдано тілесних
ушкоджень, ушкодження завдано лише
автомобілю, та вважає справедливим та
співрозмірним відшкодування моральної
шкоди в розмірі 1000 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України,
витрати на правову допомогу
відносяться до витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

В той час, як граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

На підставі ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" N 4191-VI від
20.12.2011 року, розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Тому для визначення розміру
компенсації витрат на правову допомогу
стороною позивача повинен був бути
наданий розрахунок із зазначенням
часу, який був витрачений на
виготовлення документів правового
характеру. Оскільки позивачем лише
була надана довідка про сплату судових
витрат пов'язаних з оплатою правової
допомоги адвоката в розмірі 3500 грн., але
не надані розрахунки вказаних витрат,
то суд позбавлений можливості
визначити розмір компенсації за
надання правової допомоги, а тому
вимоги позивача в даній частині
підлягають лише частковому
задоволенню в розмірі 1000 грн.,
керуючись принципом розумності та
доцільності.

Судові витрати по сплаті судового
збору пропорційно до суми задоволених
позовних вимог суд стягує з
відповідача на користь позивачки на
підставі ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст.22,23, 1166, 1167, 1187,1188 ЦК України,
керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60,88, 209, 212- 215, 218,
224-226, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року, із змінами внесеними постановою
№ 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, особа:
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
розмірі 14 743,52 гривні, моральну шкоду в
розмірі 1000 гривень, витрати за
проведення автотоварознавчої оцінки
колісного транспортного засобу в
розмірі 1200 гривень, витрати на правову
допомогу в розмірі 1000 гривень та
судовий збір в розмірі 179,44 гривні, а
всього в розмірі 18 122,96 гривні.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів
від дня його проголошення до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя. Особи, який приймали участь
у справі, але не були присутні при
проголошені судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів від дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
В.О. Помогайбо