Номер провадження: 22-ц/785/8922/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 01 вересня 2014 року про вжиття
заходів забезпечення позову ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
треті особи - Одеська міська рада,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області,

встановила:

29 серпня 2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5
звернулися до суду із зазначеною
позовною заявою, в якій просили суд
зобов'язати відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 усунути перешкоди у
користуванні їх власністю, шляхом
знесення самовільного будівництва,
розташованого за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1, та зобов'язати звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 24 кв.м., розташовану за адресою:
АДРЕСА_2

Одночасно із позовною заявою
позивачами було надано заяву про
вжиття заходів забезпечення позову,
шляхом заборони ОСОБА_3 та ОСОБА_6
вчиняти певні дії, а саме: зупинити
будівництво індивідуального
двоповерхового житлового будинку на
земельній ділянці, площею 24 кв.м.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 01 вересня 2014 року
провадження у справі було відкрито.
(а.с. 35).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 01 вересня 2014 року зазначена
заява про забезпечення позову була
задоволена у повному обсязі (а.с. 38).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про скасування вищевказаної
ухвали суду, посилаючись на те, що
ухвала постановлена із порушенням норм
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач веде будівництво
індивідуального двоповерхового
житлового будинку на земельній
ділянці, площею 24 кв.м., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, а тому невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити, чи зробити неможливим
виконання рішення в разі задоволення
позовних вимог.

Однак із таким висновком суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03
грудня 2009 року Київським районним
судом м. Одеси було ухвалено рішення
про визнання за відповідачем права
власності на нежитлове приміщення -
сараю, загальною площею 20 кв,м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.60).

Разом з тим, ухвалою того ж суду від 28
травня 2010 року у вищевказаному рішенні
було виправлено описку та було вказано,
що за ОСОБА_3 визнано право власності на
нежитлове приміщення сараю, загальною
площею 20 кв.м., яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_3

Зазначене право власності
зареєстровано 11.06.2010 року в Єдиному
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно (а.с.59).

Також матеріали справи містять
відомості про те, що відповідач у
встановленому законом порядку
звернулася до Інспекції ДАБК в
Одеській області про отримання
Декларації про початок виконання
будівельних робіт (а.с.57-58).

Згідно даної Декларації відповідач
ОСОБА_3 отримала дозвіл на
реконструкцію нежитлового приміщення -
сараю під квартиру без зміни
геометричних розмірів, проектна
документація розроблена ТОВ «БФКМП
«Моноліт» та пройшла експертизу
«Укрдержбудекспертиза» в Одеській
області.

Таким чином, на час постановлення
оскаржуваної ухвали відповідач
здійснював реконструкцію нежитлового
приміщення - сараю під квартиру на
земельній ділянці 20 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3, що
визнано відповідачем у судовому
засіданні.

Однак, як вбачається із позовних
матеріалів, позивачі ставлять питання
про усунення перешкод у користуванні
власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_5, шляхом
знесення самовільного житлового
будівництва, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 24
кв.м.

Згідно оскаржуваної ухвали суду, суд
також заборонив ОСОБА_3 (помилково
вказавши її як «ОСОБА_3») і ОСОБА_6
здійснювати будь-які будівельні та
ремонтні роботи нерухомого об'єкту -
житлового будинку на земельній
ділянці, площею 24 кв.м., розташованого
за адресою: АДРЕСА_1

У відповідності до договору дарування
квартири від 21 листопада 2006 року,
відповідач ОСОБА_3 дійсно є власником
квартири АДРЕСА_4 в м. Одесі,загальною
площею 23,9 кв.м. (а.с.68).

Таким чином, проаналізувавши обставини
стосовно реконструкції відповідачем
ОСОБА_3 об'єкту нерухомості, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
предметом спору є саме квартира
АДРЕСА_4 в м. Одесі, загальною площею 23,9
кв.м., реконструкцію якої і заборонив
суд оскаржуваною ухвалою.

Однак, матеріли справи не містять
жодного доказу щодо реконструкції
вказаної квартири, яка розміщена на
земельній ділянці площі 23,9 кв.м. або як
суд зазначив 24 кв.м., розташованої по
АДРЕСА_1

Більш того, із позовних матеріалів,
пояснень відповідача ОСОБА_3, які вона
дала в суді апеляційної інстанції і
Декларації про початок виконання
будівельних робіт, вбачається, що
реконструкція ведеться саме
нежитлового приміщення сараю під
квартиру, без зміни геометричних
розмірів, який розташований в м. Одесі,
по АДРЕСА_5 (а.с 69) та який не є предметом
даного судового спору.

Зазначених обставин судом не було
враховано, як і не було враховано того,
що при постановленні ухвали про
забезпечення позову судом повинні бути
враховані інтереси як позивача так і
відповідача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що суд
безпідставно заборонив відповідачу
вчиняти дії стосовно об'єкта
нерухомості, який не є предметом
судового розгляду, що не передбачено
вимогами ст. 152 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про необґрунтованість
оскаржуваної ухвали суду, доводи
апеляційної скарги її повністю
спростовують, ухвала постановлена із
порушенням норм процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскаржувану ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою у задоволенні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5
про вжиття заходів забезпечення позову
відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1
ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 01 вересня 2014 року про вжиття
заходів забезпечення позову скасувати
та постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
вжиття заходів забезпечення позову
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко