Справа № 206/6731/14-ц
Провадження № 2-о/206/696/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді:
Маштак К.С.

при секретарі:
Віткалові А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу
окремого провадження за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Восьма
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документа, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з заявою про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу.

В обґрунтування заяви зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2. Після його
смерті відкрилась спадщина. 26 березня
2014 року вона, як спадкоємець за законом,
отримала спадщину у вигляді житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями, який розташований по
АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_2 також належала
земельна ділянка площею 0,0719 га., яка
розташована по АДРЕСА_1. Однак, у
Державному акті на право власності на
земельну ділянку помилково зазначено
прізвище «ОСОБА_2». Відповідно до
свідоцтва про народження, свідоцтва
про смерть, паспорта правильне
прізвище померлого «ОСОБА_2». Оскільки
у Державному акті про право власності
на земельну ділянку допущена описка,
вона не може оформити спадщину на
вищевказану земельну ділянку. Заявник
просить встановити факт належності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ДП Д* № 9004, на земельну
ділянку площею 0,0719 га., яка розташована
на території Самарського району м.
Дніпропетровська по АДРЕСА_1, виданого
31 жовтня 1997 року на підставі рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів від 16 жовтня 1997 року
№ 1616.

В судовому засіданні заявник
підтримала заяву та просила
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені в заяві.

Заінтересована особа надала до суду
заяву, в якій просила цивільну справу
окремого провадження за заявою ОСОБА_1
розглядати без участі представника
державної нотаріальної контори.

Вислухавши доводи та пояснення
заявника, вивчивши та дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, суд
вважає, що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
паспорта серії НОМЕР_1 виданого
Жовтневим РВДГУ УМВС України в
Дніпропетровській області ОСОБА_1
народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, 23 липня 1977 року
зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, 1955 року
народження (а.с. 3-4, 20-21, 47-48).

Відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії ДП
Д* № 9004, виданого на ім'я ОСОБА_3, що
мешкає в місті Дніпропетровська по
АДРЕСА_1, на підставі рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів від 16 жовтня 1997 року
№ 1616 йому передається у приватну
власність земельна ділянка площею 0,0719
гектарів в межах згідно плану. Земельна
ділянка розташована на території
Самарського району м.
Дніпропетровська, АДРЕСА_1 (а.с. 5-6, 14-15).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що
Самарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції зроблено
відповідний актовий запис № 732,
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.
7, 19, 46).

Відповідно до копії паспорту серії АМ
140253 виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області,
прізвище померлого зазначено як
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

14 вересня 1955 року народився ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження ЯЖ №846471, батьками ОСОБА_2
зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

12 березня 2014 року та 26 березня 2014 року
ОСОБА_1 звернулась до Восьмої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом спадкоємцем майна
ОСОБА_2, 1955 року народження, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, яке складається з:
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходиться в м. Дніпропетровську по
АДРЕСА_1 та розташований на земельній
ділянці площею 791 кв. м., який належав
ОСОБА_2 на підставі Договору дарування
посвідченого 01 лютого 1991 року є ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 59).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі вбачається, що 12
березня 2014 року було заведено спадкову
справу № 55837624, спадкодавцем є ОСОБА_2,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті
був зареєстрований: м. Дніпропетровськ,
АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Згідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 30).

Згідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 31).

Відповідно до свідоцтва про шлюб
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 23
липня 1977 року, про що Жовтневим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області зроблено
відповідний актовий запис № 1383 (а.с. 32).

Згідно відповіді КП «ДМБТІ»
повідомило, що станом на 31.12.2012 року в
інвентаризаційній справі містяться
відомості про право власності за
адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 -
за ОСОБА_2 на підставі договору
дарування від 01 лютого 1991 року
посвідченого ДДНК (а.с. 33).

Як вбачається з договору дарування від
01 лютого 1991 року, зареєстрованого в
реєстрі за № 3-170 ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_2 прийняв у дар жилий будинок
розташований за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, на земельній
ділянці розміром 711 кв.м. (а.с. 34-35, 44-45).

Дані правовідносини регулюються ЦК
України та ЦПК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою. Місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями
за заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі
необхідні обставини справи, приймаючи
до уваги норми діючого матеріального
закону, з урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме:
справедливості, добросовісності та
розумності, суд приходить до висновку,
що заява ОСОБА_1, заінтересована особа:
Восьма Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документа підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Суд вважає, що наявні всі підстави для
задоволення вимог заявника. Факт
належності правовстановлюючого
документу повністю підтверджується
наданими заявником документами, які
містяться в матеріалах справи в їх
сукупності.

Встановлення даного факту не
суперечить діючому законодавству і
тягне для заявника юридичні наслідки,
які мають для нього значення.
Аналізуючи вищевикладені обставини у
їх сукупності, суд вважає за необхідне
задовольнити вказану заяву.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 1216-1218, 1220-1233, 1258, 1264, 1268, 1269-1270, 1296,
1297 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-64, 88, 169, 209,
214, 215, 256, 259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ДП Д* №9004, на земельну
ділянку площею 0,0719 га., яка розташована
на території Самарського району м.
Дніпропетровська по АДРЕСА_1, виданого
31 жовтня 1997 року на підставі рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської Ради
народних депутатів від 16 жовтня 1997 року
№1616.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
К.С.
Маштак