АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/7277/14
Головуючий 1-ї інстанції Гашинський
Справа № 426/1149/14-ц
Доповідач: Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна
С.Г.

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Сватівського районного суду
Луганської області від 15 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини на
період навчання, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дитини -
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
(доходів) відповідача щомісячно,
починаючи з дня подачі заяви.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
з 16.12.1995року вона перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають спільну дитину - сина
ОСОБА_3, який на даний час досяг
повноліття. Шлюб між ними був
розірваний за рішенням Сватівського
районного суду Луганської області від
13.12.2012року. Після розірвання шлюбу син
залишився проживати разом з матір'ю і
по теперішній час знаходиться на її
утриманні. Син є студентом Куп'янського
автотранспортного коледжу денного
відділення. Їх матеріальний стан є
незадовільний, достатніх доходів на
утримання дитини вона не має. Оскільки
між сторонами не був укладений
нотаріально посвідчений договір про
розмір аліментів на утримання сина на
період навчання та останній
відмовляється надавати їй таку
допомогу в майбутньому в добровільному
порядку, вона з даним позовом змушена
звернутися до суду.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_2 заявлені
вимоги підтримала і просила їх
задовольнити з підстав, наведених у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав
частково і, з врахуванням його
матеріального положення та розміру
заробітної плати, згоден платити
аліменти на сина у період його навчання
в розмірі 1/6 частини його доходів.

Рішенням Сватівського районного суду
Луганської області від 15 вересня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 - 1/4 частину від заробітку
(доходу) аліментних платежів на користь
ОСОБА_2 для утримання повнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період
його навчання, починаючи з 18 червня 2014
року й до закінчення навчання. Стягнуто
з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60грн.
на рахунок спеціального фонду
Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість, на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, на не відповідність висновків
суду обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення,
апеляційний суд з'ясовує чи були
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти); якими
доказами мотивовано рішення, належними
чи допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримані та
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи на користь позивача з
відповідача аліменти в розмірі 1/4ч.
його заробітку (доходу) на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3,1996р.н., на
період його навчання, судом взято до
уваги майновий стан кожного з батьків.

Так, судовим розглядом встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У подальшому шлюб між
сторонами було розірвано за рішенням
Сватівського районного суду
Луганської області від 13.12.2012року.
Після розірвання шлюбу син залишився
проживати разом з матір'ю ОСОБА_2.
Раніше на виховання та утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 з батька -
відповідача ОСОБА_1 стягувалися
аліменти в розмірі 1/4ч. заробітку.

На теперішній час син сторін досяг
повнолітнього віку і згідно довідки №49
від 13.06.2014року, виданої керівником
навчального закладу, ОСОБА_3,1996р.н.,
дійсно є студентом Куп'янського
автотранспортного коледжу денного
відділення ІІ-го курсу. Термін його
навчання визначено з 01.09.2012року по
30.06.2016року (а.с. 3).

Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК
України якщо дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані їх утримувати до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Із наданих довідок про заробітну плату
сторін вбачається, що середньомісячний
заробіток ОСОБА_2 становить - 2646,85грн. (13
234,29грн. : 5міс.), а середньомісячний
заробіток ОСОБА_1 становить - 2647,58грн. (15
885,48грн. : 6міс.) (а.с.5, 31). Отже, щомісячний
дохід обох сторін є фактично однаковим.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що судом не враховано
матеріальний стан відповідача
колегією суддів не приймаються,
оскільки суд при визначенні розміру
аліментів на період навчання сина
ОСОБА_3 у вищенаведеному учбовому
закладі виходив із засад розумності та
справедливості.

Твердження апелянта, що син ОСОБА_3
отримує щомісячно стипендію в розмірі
500,00грн. є надуманими, оскільки
матеріали справи з цього приводу
ніяких доказів не містять.

Безпідставні є посилання апелянта, що
судом не взято до уваги ухвалу
Сватівського районного суду
Луганської області від 19.03.2014року, якою
його зобов'язано сплачувати позивачці
рівними платежами кожні шість місяців,
включно до 19.09.2016року, по 7 500,00грн., т.я.
вказаною ухвалою визнана мирова угода,
якої сторони досягли при вирішенні
спору про розподіл сумісного майна
подружжя. Вказані платежі ним будуть
проводитися у зв'язку з виплатою ОСОБА_2
грошової компенсації за проведені ними
в період шлюбу поліпшення
домоволодіння, яке належить йому на
праві власності.

Також не можна погодитися з доводами
апелянта, що суд в рішенні повинен був
вказати на таке «стягнення аліментів
повинно проводитися щомісячно без
урахування часу канікул», т.я. такого
розмежування нормами діючого СК
України не передбачено.

Оскільки інші доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються,
висновків суду не спростовують,тому
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування або зміни оскаржуваного
рішення, яке ухвалено з дотриманням
вимог закону.

Вирішуючи спір, судом повно, всебічно
та об'єктивно досліджені обставини
справи, правильно визначено норми
матеріального права, що регулюють дані
правовідносини, і наданим доказам дана
належна правова оцінка.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 3013, 314ч.1п.1),
315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Сватівського районного суду
Луганської області від 15 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -