Справа № 138/3158/14-ц
Провадження №:2-з/138/32/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2014
м. Могилів -
Подільський

Суддя Могилів – Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області ОСОБА_1, розглянувши заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову у
цивільній справі за її позовом до
ОСОБА_3 про поділ майна , –

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду
перебуває вказана вище цивільна
справа.

Позивач подала до суду заяву
про забезпечення позову, в якій просить
накласти арешт на легковий автомобіль
DAEWOO, модель NEXIA, 2011 р.в., номер шасі
(кузов, рама) VINXWB3K32CDBA214421.

Заява мотивована тим,
зокрема, що між сторонами виник спір
щодо вказаного об’єкту рухомого майна,
а тому в разі відсутності у відповідача
коштів, таке майно може стати засобом
для забезпечення отримання коштів для
позивача по рішенню суду. Вжиття
заходів забезпечення позову у виді
арешту спірного майна позбавить
відповідача можливості його
відчуження, оскільки в жовтні 2014
вказаний автомобіль був
переоформлений на ім’я ОСОБА_3 Дана
обставина на переконання позивача
свідчить про бажання відповідача
відчужити майно.

Суд, розглянувши заяву,
враховуючи суть правовідносин, що
виникли між сторонами спору та суть
позовних вимог, зважаючи на
роз’яснення Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року „Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову ” та положення
ст.ст. 151, 152 ЦПК України, прийшов до
висновку про необґрунтованість та
недоведеність вимог заяви, а відтак про
відсутність достатніх підстав для
задоволення її вимог.

Такий висновок суду ґрунтується на
тому, що дане клопотання позивача
подала в порядку передбаченому
статтями 151, 152 ЦПК України, в яких
зазначено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Заявляючи дане клопотання, позивач не
надала суду жодних доказів в
обґрунтування тих обставин на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і, які в свою чергу підтверджують
наявність реальної загрози для
невиконання чи можливості утруднення
виконання рішення суду.

Так, вказуючи про переоформлення
автомобіля в жовтні 2014, позивач не
чітко сформульована суть такої
обставини, оскільки зазначивши про
переоформлення транспортного засобу
на ім’я ОСОБА_3 не конкретизовано чи
дана особа це відповідач чи особа, яка
не є стороною спору.

В позові вказано, що спірне майно є
предметом договору лізингу, а тому сам
факт виконання договору та набуття
права власності на авто відповідачем
не свідчить про його бажання відчужити
таке майно. В іншому випадку, при
набуття права власності на таке майно в
жовтні 2014 іншою особою, вжиття заходів
забезпечення у спосіб зазначений
позивачем призведе до порушення прав
та інтересів особи, яка не бере участь у
справі, що є недопустимим.

Така позиція Верховного Суду України
відображена в роз’ясненнях наданих в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» №9 від 22.12.2006.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 151, 152, 209, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про
забезпечення позову у цивільній справі
за її позовом до ОСОБА_3 про поділ майна
– відмовити.

Апеляційна скарга на
рішення суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя:

Т.Б.ЖИКЕВИЧ