ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/3572/14-ц
Провадження № 2/362/1950/14
03.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
головуючого - судді Лебідь-Гавенко
при секретарі - Данильченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,-
У серпні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з указаним позовом
до ОСОБА_2, вказуючи, що вона є власником
земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_1, на яких розпочала будівництво
житлового будинку для чого завозяться
будівельні матеріали. Проте,
відповідачка, будучи власницею
суміжної земельної ділянки, чинить
перешкоди у користуванні її нерухомим
майном, шляхом створення перепон та
перешкоджання у доставці та
вивантаженні будівельних матеріалів.
Позивач, вважаючи дії відповідача
протиправними та такими, що загрожують
її праву власності, просить суд усунути
перешкоди у користуванні майном шляхом
заборони відповідачці підходити до
межі, заходити на територію та
здійснювати дії, що перешкоджають
реалізації її права власності на
земельних ділянках, розташованих по
Позивач, будучи належно
повідомленою про день, час та місце
слухання справи, до суду не з'явилася,
але 03 листопада 2014 року подала до суду
заяву про можливість слухання справи
за її відсутності, вимоги позову
підтримала, проти ухвалення заочного
рішення суду не заперечувала (а.с. 26).

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги позову підтримала в
повному обсязі, пояснивши, що причиною
всіх сварок є небажання відповідачки
примиритися із власністю її
довірительки, що підтверджується
поданим до суду з цих підстав позовом
(а.с. 21).

Відповідач, будучи належно
повідомленою про день, час та місце
слухання справи, до суду не з'явилася,
заяв про відкладення розгляду справи
чи слухання справи у її відсутності не
надала (а.с. 16, 22).

Оскільки позивач не заперечує
проти ухвалення заочного рішення у
справі, суд на місці ухвалив провести
заочний розгляд справи та постановити
заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 лютого 2013 року у справі № 2-159/12
(провадження № 2/362/49/13) за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи -
Васильківська міська рада Київської
області та відділ Держкомзему в м.
Василькові, про визнання недійсним
державного акту про право власності на
землю, яке ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 02 квітня 2013 року
залишено без змін, встановлено, що у
відповідності до рішення виконавчого
комітету Васильківської міської ради
№ 74 від 19.03.1996 року та договору від
17.04.1996 року, ОСОБА_2 на умовах
тимчасового користування лише 3-річної
оренди для ведення городництва була
надана земельна ділянка площею 0,16 га по
АДРЕСА_2, дія якого закінчилася у квітні
1999 року (а.с. 8-11).

Згідно рішення двадцять восьмої сесії
Васильківської міської ради п'ятого
скликання від 7.03.2008 року, ОСОБА_2
передано безоплатно у приватну
власність присадибну земельну ділянку
загальною площею 0,190 га для ведення
особистого селянського господарства
по АДРЕСА_2.

У відповідності до рішення 47 сесії
п'ятого скликання Васильківської
міської ради від 07.10.2009 року,
затверджені розміри переданої ОСОБА_2
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки, а саме: 0,037 га - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та 0,153 га - для ведення
особистого селянського господарства.

Згідно до рішень двадцять третьої
сесії п'ятого скликання від 31 жовтня 2007
року та тридцять другої сесії п'ятого
скликання від 11 липня 2008 року, ОСОБА_1
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку, а саме: 0,100
га - для будівництва та обслуговування
жилого будинку, та 0,100 га - для ведення
особистого селянського господарства,
по АДРЕСА_1.

У відповідності до Державних актів про
право власності на землю від 25.11.2009 року
серії ЯЗ № та № , ОСОБА_1 є
власницею двох земельних ділянок по
АДРЕСА_1, кадастровий № :13:021:0032,
площею 0,100 га, для ведення особистого
селянського господарства та №
:13:021:0033, площею 0,100 га, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку

Згідно листів відділу Держкомзему
Васильківської міської ради від 01.09.2010
року та 20.07.2010 року, під час
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2,,
при внесенні відомостей до бази даних
АСК встановлено її накладання на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, що
належить на праві власності
відповідачеві.

Факт накладення земельної ділянки
ОСОБА_2, що знаходиться по АДРЕСА_2, на
земельну ділянку відповідача по
АДРЕСА_1, підтверджується витягом з
обмінного файлу схеми розміщення
земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, відділу
Держкомзему в м. Василькові.

Згідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 5158-12
від 27 листопада 2012 року, за даними
координат кутів поворотів зовнішніх
меж землекористування, кадастрові №
:13:021:0032 та № :13:021:0033, що
встановлені Державними актами про
право власності на земельні ділянки
серії ЯЗ № та №
відповідають фактичному місцю
розташуванню цих земельних ділянок
ОСОБА_1 На них накладається земельна
ділянка якою користується ОСОБА_2,
площею, відповідно, 0,0459 га та 0,0450 га.

Таким чином, вказаним рішенням суду
першої інстанції встановлено, а тому не
потребує доказуванню, що ОСОБА_2 не
доведено порушення ОСОБА_1 її земельних
прав, що обумовлено неналежністю
виділення ОСОБА_2 земельної ділянки в
натурі та визначення її меж в натурі на
місцевості (а.с. 8-11).

Крім того, право власності позивачки
підтверджується Державним актом серії
ЯЗ № 343140 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га для ведення
особистого селянського господарства,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий №
:13:021:0032, та Державним актом серії
ЯЗ № 343139 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий №
:13:021:0033 (а.с. 4-5).

Разом з тим, на відміну від
відсутності порушення ОСОБА_1 прав
ОСОБА_2, судом достовірно встановлено
факт вчинення відповідачкою перешкод у
користуванні позивачкою належним
останній нерухомим майном, а саме
зазначеними вище земельними ділянками,
що підтверджується висновком за
матеріалами перевірки ДІМ СДІМ
Васильківського МВ ГУ МВС України в
Київській області від 24 березня 2014 року
за заявою позивачки від 20 січня 2014 року
та висновком за матеріалами перевірки
від 03 листопада 2014 року ДІМ СДІМ
Васильківського МВ ГУ МВС України в
Київській області, складеним за заявою
ОСОБА_1, що зареєстрована до журналу ЄО
Васильківського МВ ГУ МВС України в
Київській області ЖЄО за № 10910 від 03
листопада 2014 року, вх. № Л-885 від 03
листопада 2014 року згідно ЗУ «Про
звернення громадян» ( а.с. 12, 27-28).

Згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1
ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Передбачена ст. 14 Конституції
України особлива охорона землі як
основного національного багатства
спрямована на забезпечення
раціонального використання земельних
ресурсів, збереження й відтворення
родючості грунтів, захист їх від
псування й забруднення, реалізації
громадянами та юридичними особами їх
права на землю відповідно до закону.

Відповідно до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

З огляду положень ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно зі ст. 391 Цивільного
кодексу України, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно з правилами ч. ч. 1, 3 ст. 125 ЗК
України право власності та постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Частиною 1 ст. 152 Земельного
кодексу України встановлено, що
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач, відповідно ч. 2 ст. 152
ЗК України, може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків .

Власником або землекористувачем
земельної ділянки право на її забудову
(будівництво) реалізується за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням та видом
відповідно до містобудівних умов і
обмежень, встановлених законодавством.

Право на забудову виникає у особи,
яка набула права на земельну ділянку на
законних підставах, після здійснення
нею дій, передбачених статтями 26 - 32
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

За п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 7 від 16.04.2004
року Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ, судам слід мати на
увазі, що спори, пов'язані із земельними
відносинами, розглядаються в позовному
провадженні. Власник земельної ділянки
або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою. Захист прав
громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється згідно з
частиною третьою статті 152 ЗК України
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
захисту, передбачених ст. 16 ЦК України.

Конвенцією про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року,
ратифікованою законом від 17.07.1997 року №
475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу
до неї (1952 р.), передбачено право кожної
фізичної чи юридичної особи
безперешкодно користуватися своїм
майном, не допускається позбавлення
особи її власності інакше як в
інтересах суспільства й на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права, визнано
право держави на здійснення контролю
за користуванням майном відповідно до
загальних інтересів або для
забезпечення сплати податків чи інших
зборів або штрафів. Неприпустимість
позбавлення права власності, крім
випадків, встановлених Конституцією
України та законом, є однією із
загальних засад цивільного
законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК)). Гарантії
здійснення права власності та його
захисту закріплено й у вітчизняному
законодавстві. Так, відповідно до ч.4
ст.41 Конституції ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Оскільки з письмових матеріалів
справи достовірно встановлено, що між
сторонами вже довгий час існують
неприязні стосунки, в обґрунтування
вимог існування перешкод в
користуванні майном саме з боку
відповідача позивач надав суду
достовірних доказів, тим самим довівши
порушення її права як власника, суд
приходить до обґрунтованого висновку
про задоволення позову.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 125, 152 ЗК України, ст. ст.
319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33,
57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди у користуванні належними
ОСОБА_1 на праві приватної власності
земельними ділянками розташованими по
АДРЕСА_1, площею 0,1000 га для ведення
особистого селянського господарства,
кадастровий № :13:021:0032, (Державний
акт серії ЯЗ № 343140) та площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, кадастровий № :13:021:0033,
(Державний акт серії ЯЗ № 343139), шляхом
приведення їх у попередній стан.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Г .М.
Лебідь-Гавенко