Справа № 489/187/14-ц
Номер провадження 2/489/626/14
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Ніконджитбудсервіс" про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні житловою площею шляхом
виселення,

встановив

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4
мотивуючи свої вимоги тим, що вона є
власником нерухомого майна - житлових
приміщень блоку 612-613 загальною площею
35,15 кв. м., які мають наступний опис:
житлова кімната загальною площею 17,7 кв.
м., житлова кімната загальною площею 11,8
кв. м., ? частина коридору загальною
площею 4,25 кв. м., душ загальною площею 1,4
кв. м. В будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві,
що належать їй на підставі свідоцтва,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

В зазначеному приміщенні проживає
відповідач, яка відмовляється в
добровільному порядку звільнити
приміщення, що порушує її права.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд усунути перешкоди у
здійсненні її права користування та
розпорядження її власністю шляхом
виселення відповідача з кімнат 612-613
житлового блоку по АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала, вказала, що відповідач
поселилась в гуртожиток як працівник
підприємства, тому має право
проживання.

Третя особа свого представника в
судове засідання не направила, надали
суду заяву про розгляд справи за
відсутності їх представника.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва від 07.11.2013
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 на підставі акта
проведення прилюдних торгів,
затвердженого в.о. начальника ППВР
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського обласного управління
юстиції А. В. Пітюренком 21.09.2005, ОСОБА_3
належить на праві власності майно, що
складається з житлових приміщень блоку
612-613, загальною площею 35,15 кв. м., які
мають наступний опис: житлова кімната
загальною площею 17,7 кв. м., житлова
кімната загальною площею 11,8 кв. м., ?
частина коридору загальною площею 4,25
кв. м., душ загальною площею 1,4 кв. м. В
будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві ( а. с. 4).

Як вбачається з відповіді ТОВ
"Ніконджитбудсервіс" за № 31490/14 від
07.10.2014, наданої на запит суду, будинок -
гуртожиток на 537 ліжкомісць, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, з
липня 2001 року належить ТОВ
"Ніконджитбудсервіс" на праві
власності. Статус гуртожитку з дня
введення його в експлуатацію не
змінювався і до теперішнього часу.
ОСОБА_4 не була працівником Товариства
і була заселена в 2002 році на три
ліжкомісця в кім. 612, виключно за
договором найму, який був підставою для
користування житловим приміщенням. В
березні 2004 року між ОСОБА_4 та
Товариством було укладено договір на
користування житловим приміщенням 612 і
613. Зазначені приміщення були надані їй
до березня 2006 року і на підставі цього
договору її було зареєстровано в кім.
612, 613. ОСОБА_4 особисто не зверталась про
укладення договору на новий строк, але
продовжує проживати в зазначеному
приміщенні (а. с. 64).

Однак, ТОВ "Ніконджитбудсервіс" не
надано копії договору найму на який
вони посилаються як на підставу
надання відповідачу у користування
кімнати 612, а тому суд не бере до уваги
посилання на те, що право на
користування спірним житловим
приміщенням виникло у відповідача з 2002
року на підставі договору найму.

Крім того, згідно з довідкою ПАТ
"Ніконд" від 30.07.2014 за № 36 наданої на
запит суду ОСОБА_4 була вселена в
гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 як
працівник підприємства (загальний стаж
на підприємстві складає більш 20 років)
на підставі ст. 128 ЖК України (а. с. 50).

Також, згідно з довідкою ПАТ "Ніконд"
від 17.10.2014 за № 54 наданої на запит суду,
вбачається, що гуртожиток було надано
ОСОБА_4 за спільним рішенням
адміністрації та профспілкової
організації підприємства. За підписом
заступника директора з соціальних
питань видавали "ордер-вселительная"
який був єдиною підставою для
реєстрації та заселення в гуртожиток.
Вся документація щодо реєстрації та
проживання осіб зберігається у
адміністрації гуртожитку (а. с. 62).

З копії картки прописки форма А, що
наявна в матеріалах справи, вбачається,
що ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1 з
30.10.1980 (а. с. 65).

Зі змісту ст. ст. 127, 128, 129 ЖК України, п. п.
9, 10 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів Української РСР 03
червня 1986 року за №208, випливає, що для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.
Жила площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 була
вселена та зареєстрована в гуртожитку
у відповідності до вимог законодавства
та як працівник Миколаївського заводу
конденсаторів (правонаступником якого
є ПАТ "Ніконд").

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Відповідно до п. 40 Примірного положення
про гуртожитки, сезонні, тимчасові
працівники і особи, що працювали за
строковим трудовим договором, які
припинили роботу, а також особи, що
вчились у навчальних закладах і вибули
з них, підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення з гуртожитку,
який їм було надано у зв'язку з роботою
чи навчанням.

Інших працівників підприємств,
установ, організацій, які поселилися в
гуртожитку у зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин,
за порушення трудової дисципліни або
вчинення злочину. Осіб, які припинили
роботу з інших підстав, може бути
виселено лише з наданням їм іншого
жилого приміщення.

Крім того, відповідно до п. 41
Примірного положення про гуртожитки, з
гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення не може бути виселено: 2)
осіб, які пропрацювали на підприємстві,
в установі, організації, що надали їм
жилу площу в гуртожитку, не менш як
десять років; 3) осіб, звільнених у
зв'язку з ліквідацією підприємства,
установи, організації або за
скороченням чисельності чи штату
працівників;

З зазначеного вбачається, що ОСОБА_4 не
може бути виселено з гуртожитку без
надання іншого житлового приміщення,
оскільки вона вселена в гуртожиток як
особа, що працювала на Миколаївському
заводі конденсаторів на підставі
спільного рішення адміністрації та
профспілкової організації
підприємства, пропрацювала на
підприємстві більше 20 років, крім того,
трудові відносини між нею та заводом
було припинено внаслідок ліквідації
останнього, а тому в задоволенні позову
ОСОБА_3 належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Ніконджитбудсервіс" про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні житловою площею шляхом
виселення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв