АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції: Піхур О.В.
Доповідач: Ратнікова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

06 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Музичко С.Г.

- Семенюк Т.А.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 18 серпня 2014 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про стягнення
грошових коштів за договорами про
банківський строковий вклад (депозит), -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 серпня 2014 року
позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про стягнення
грошових коштів за договорами про
банківський строковий вклад (депозит)
задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
на користь ОСОБА_3 кошти на загальну
суму 1 818 251,25 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
на користь держави судовий збір в сумі
3654 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 18 серпня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалене на основі
неповного з'ясування всіх обставин
справи. Зазначає, що відповідно до
вимог чинного законодавства України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, і до
дня, який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав. Станом на
час розгляду справи в суді 1-ї інстанції
Публічним акціонерним товариством
«Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3
банківські вклади за депозитними
договорами повернуто не було, а тому
банк зобов'язаний нараховувати та
виплатити позивачу проценти на
банківський вклад до моменту
фактичного повернення коштів. Проте,
ухвалюючи оскаржуване рішення суд 1-ї
інстанції даних вимог закону не
врахував та стягнув з відповідача на
користь позивача проценти на
банківський вклад лише в межах строку
дії депозитних договорів. Крім того,
судом 1-ї інстанції необґрунтовано
відмовлено позивачу в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення 3% річних
та інфляційних втрат за період
невиконання грошового зобов'язання за
депозитними договорами.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8
повністю підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Представники Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
Євтушенко СергійВасильович та Волошин
Володимир Анатолійович проти доводів
апеляційної скарги заперечували,
посилаючись на те, що вони є
безпідставними, а рішення суду першої
інстанції повністю відповідає вимогам
закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь
у справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 06 липня 2011 року
між Публічним акціонерним товариством
«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3
було укладено договір про відкриття
карткового рахунку та надання і
використання платіжної картки за
№041-D/011994, за умовами якого, банк
відкриває картковий рахунок НОМЕР_2 в
гривнях та картковий рахунок НОМЕР_2 в
доларах.

01 липня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було
укладено договір про банківський
строковий вклад (депозит) «Стандарт» на
370 днів в національній валюті за
№8628/370-13, відповідно до умов якого,
ОСОБА_3 вносить, а банк приймає грошові
кошти на вкладний рахунок НОМЕР_3 в сумі
1 250 000 грн. на строк з 01.07.2013 року по 06.07.2014
року. За час користування коштами
вкладу банк нараховує та виплачує
клієнту проценти за ставкою 19,50% річних.

Цього ж дня, 01.07.2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було
укладено додаткову угоду, відповідно
до умов якої, клієнт доручає банку всі
нараховані проценти, що підлягають
виплаті по депозитному вкладу згідно з
договором про банківський строковий
вклад (депозит) №8628/370-13 від 01 липня 2013
року перераховувати на картковий
рахунок НОМЕР_4 у Акціонерному
товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

09.12.2013 року між Публічним акціонерним
товариством «Банк «Фінанси та Кредит»
та ОСОБА_3 було укладено договір-заявку
про банківський строковий вклад
(депозит) «Стандарт» на 370 днів в
національній валюті за №46037/370-13,
відповідно до умов якого, ОСОБА_3
вносить, а банк приймає грошові кошти в
національній валюті в сумі 2 450 000 грн. на
строк з 09.12.2013 року по 14.12.2014 року. За час
користування коштами вкладу банк
нараховує та виплачує клієнту проценти
за ставкою 21,50% річних.

Цього ж дня, 09.12.2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було
укладено додаткову угоду, відповідно
до умов якої, клієнт доручає банку всі
нараховані проценти, що підлягають
виплаті по депозитному вкладу згідно з
договором про банківський строковий
вклад (депозит) №46037/370-13 від 09 грудня 2013
року перераховувати на картковий
рахунок НОМЕР_4 у Акціонерному
товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

31 березня 2014 року між Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було
укладено договір про банківський
строковий вклад (депозит) «Блискуча
сімка» №300131/30652/6-14, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 вносить, а банк приймає
грошові кошти в національній валюті в
сумі 300 000 грн. на наступні строки: з
31.03.2014 р. по 06.04.2014 р., з 07.04.2014 р. по 13.04.2014
р., з 14.04.2014 р. по 20.04.2014 р., з 21.04.2014 р. по
27.04.2014 р., з 28.04.2014 р. по 04.05.2014 р., 05.05.2014 р.
по 11.05.2014 р., з 12.05.2014 р. по 18.05.2014 р., з
19.05.2014 р. по 25.05.2014 р., з 26.05.2014 р. по 01.06.2014
р., з 02.06.2014 р. по 08.06.2014 р., з 09.06.2014 р. по
15.06.2014 р., з 16.06.2014 р. по 22.06.2014 р., з 23.06.2014 р.
по 29.06.2014 р. За час користування коштами
вкладу банк нараховує та виплачує
клієнту проценти за диференційованими
ставками встановленими п.1.2 кредитного
договору.

На виконання умов вказаних вище
договорів ОСОБА_3 було внесено на
рахунки Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
грошові кошти, відповідно, 01.07.2013 року - 1
250 000 грн., 09.12.2013 р. - 2 450 000 грн. та 25.03.2014
року - 300 000 грн., що підтверджується
банківськими квитанціями.

Судом також встановлено, що 16 квітня 2014
року ОСОБА_3 на адресу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» було надіслано
письмову заяву від 15.04.2014 р. про відмову
від пролонгації дії договору
№300131/30652/6-14 від 31 березня 2014 року, строк
якого закінчується 20.04.2014 р. У зв'язку з
чим, просила банк не пізніше 23.04.2014 року
повернути їй суму вкладу в розмірі 300 000
грн. та проценти на банківський вклад
за період з 31.03.2014 р. по 20.04.2014 р. Також,
зазначила, що з 03 квітня 2014 року
відділення Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
перестали працювати в місті
Севастополі, як наслідок, заблоковано
депозитну картку ОСОБА_3 НОМЕР_4 на якій
знаходилися грошові кошти в сумі 195 952,73
грн.

Дану заяву Публічним акціонерним
товариством «Банк «Фінанси та Кредит»
було отримано 17.04.2014 року.

23 квітня 2014 року Публічним акціонерним
товариством «Банк «Фінанси та Кредит»
ОСОБА_3 було надіслано листа, яким
повідомлено, що банком прийнято
рішення про тимчасове призупинення
роботи своїх відділень на території
Криму. Дане рішення обумовлено
відсутністю на сьогодні відповідних
законодавчих та нормативно-правових
актів, у тому числі Національного банку
України, щодо здійснення банками
України банківських операцій на
території Криму, невизначеністю
правового статусу фізичних осіб, що
зареєстровані і проживають у цьому
регіоні. Виконання банком своїх
зобов'язань перед клієнтами Кримського
регіону можливе після правового
регулювання цих відносин на державному
рівні.

З матеріалів справи також вбачається,
що 04 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» з письмовою
заявою, в якій повідомила, що строк дії
договору №8628/370-13 від 01 липня 2013 року
закінчується 06.07.2014 року, у зв'язку з
чим, не пізніше 07.07.2014 року банк
зобов'язаний повернути їй суму вкладу в
розмірі 1 250 000 грн. та проценти на
банківський вклад за період з 01.04.2014
року по 06.06.2014 року.

Оскільки банківські вклади та проценти
за депозитними договорами ОСОБА_3
банком повернуто не було, то вона
звернулаь до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» про
стягнення грошових коштів за
договорами про банківський строковий
вклад (депозит), а саме: за договором
№300131/30652/6-14 від 31 березня 2014 року
стягнення вкладу в сумі 300 000 грн. та
24956,72 грн. суми невиплачених відсотків
за період з 13 квітня 2014 року по 08.08.2014
року, 2884,93 грн. 3% річних за період з
14.04.2014 року по 08.08.2014 року та 12900 грн.
інфляційних втрат за період з 14.04.2014
року по 08.08.2014 року; за договором
№8628/370-13 від 01 липня 2013 року 1 250 000 грн.
суми вкладу, 86815,07 грн. суми
невиплачених відсотків за період з 01.04.
2014 року по 08.08.2014 року, 13356,17 грн. 3%
річних за період з 01.04.2014 року по 08.08.2014
року та 53750 грн. інфляційних втрат за
період з 01.04.2014 року по 08.08.2014 року; за
договором-заявкою №46037/370-13 від 09.12.2013
року 187 609,58 грн. не нарахованих
відсотків за період з 01.04.2014 року по
08.08.2014 року, 26178,08 грн. 3% річних за період
з 01.04.2014 року по 08.08.2014 року та 105350 грн.
інфляційних втрат за період з 01.04.2014
року по 08.08.2014 року.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 серпня 2014 року в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
про стягнення банківських вкладів за
договором №300131/30652/6-14 від 31 березня 2014
року в розмірі 300 000 грн. та процентів за
період з 31.03.2014 р. по 29.06.2014 р. в сумі 16532,07
грн.; за договором №8628/370-13 від 01 липня
2013 року в розмірі 1 250 000 грн. та
процентів за період з 01.04.2014 р. по 06.07.2014
р. в сумі 64 109,59 грн., а також відсотків за
договором-заявкою №46037/370-13 від 09.12.2013
року за період з 01.04.2014 року по 08.08.2014
року в розмірі 187 609,58 грн. сторонами не
оскаржується, а тому колегія суддів
перевіряє правильність висновків суду
1-ї інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на її користь
відсотків за договором №300131/30652/6-14 від
31.03.2014 року за період з 30.06.2014 року по
08.08.2014 року, за договором №8628/370-13 від
01.07.2013 року за період з 07.07.2014 року по
08.08.2014 року та 3% річних і інфляційних
втрат за період невиконання грошового
зобов'язання, суд 1-ї інстанції виходив
з того, що дані позовні вимоги не
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства, не підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому правових підстав для їх
задоволення немає.

Проте, в повній мірі з такими
висновками суду 1-ї інстанції колегія
суддів погодитись не може з наступних
підстав.

Відповідно до вимог статті 2 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» вклад (депозит) - це кошти в
готівковій або у безготівковій формі, у
валюті України або в іноземній валюті,
які розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 статті 1060 ЦК України
встановлено, що договір банківського
вкладу укладається на умовах видачі
вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу)
або на умовах повернення вкладу зі
спливом встановленого договором
строку (строковий вклад).

У відповідності до ч.1 ст.1061 ЦК України
банк виплачує вкладникові проценти на
суму вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

З системного аналізу вказаних норм
вбачається, що проценти по банківським
вкладам підлягають нарахуванню та
стягненню до дня фактичного повернення
коштів вкладникам.

Так, за умовами п.2.4 договору №300131/30652/6-14
від 31 березня 2014 року повернення суми
вкладу клієнту здійснюється банком у
день закінчення одного із строків
визначених п.п.1.1.1 - 1.1.13 даного договору.
Якщо день повернення вкладів припадає
на неробочий день, то повернення суми
вкладу проводиться банком на наступний
перший робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що 15
квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» з письмовою
заявою, в якій просила не пізніше 23.04.2014
року повернути їй суму вкладу в розмірі
300 000 грн. та відсотки за депозитом, у
зв'язку з закінченням 20.04.2014 року строку
дії договору №300131/30652/6-14 від 31 березня
2014 року.

За умовами п.1 договору №8628/370-13 від 01
липня 2013 року банківський вклад
залучається на строк з 01.07.2013 року по
06.07.2014 року.

04 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» з письмовою
заявою, в якій просила не пізніше 07.07.2014
року повернути їй суму вкладу в розмірі
1 250 000 грн. та відсотки за депозитом у
зв'язку з закінченням 06.07.2014 року строку
дії договору №8628/370-13 від 01 липня 2013
року.

Судом встановлено, представниками
відповідача не заперечується, що після
закінчення строку дії договорів
банківського вкладу (депозиту)
№300131/30652/6-14 від 31 березня 2014 року та
№8628/370-13 від 01 липня 2013 року і на час
розгляду справи судом 1-ї інстанції,
банком суми вкладу та проценти ОСОБА_3
повернуті не були, залишились на її
депозитних рахунках у користуванні
банку.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що Публічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит» зобов'язано нараховувати та
виплатити ОСОБА_3 проценти на
банківський вклад за період від дня,
наступного за днем надходження вкладу
у банк, і до дня, який передує його
поверненню вкладникові або списанню з
рахунка вкладника з інших підстав.

Проте, суд 1-ї інстанції даних положень
закону не врахував та безпідставно
відмовив в задоволенні позовних вимог
про стягнення з відповідача на користь
позивача процентів на банківський
вклад після закінчення строку дії
депозитних договорів.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
стягненню з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
на корить ОСОБА_3 також підлягають
проценти на банківський вклад за
договором №300131/30652/6-14 від 31 березня 2014
року за період з 30.06.2014 року по 08.08.2014
року( в межах заявлених позовних вимог)
в розмірі 8 219,18 грн. та за договором
№8628/370-13 від 01 липня 2013 року за період з
07.07.2014 року по 08.08.2014 року ( в межах
позовних вимог) в розмірі 21 369,86 грн.

Також, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду 1-ї
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на корить ОСОБА_3 3%
річних та інфляційних втрат за
невиконання грошового зобов'язання за
договором №300131/30652/6-14 від 31 березня 2014
року та за договором №8628/370-13 від 01
липня 2013 року з огляду на таке.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. За змістом
зазначеної норми закону та ст.1058 ЦК
України, яка регулює правовідносини, що
випливають з договору банківського
вкладу, зобов'язання банку з повернення
вкладу вважається виконаним, коли
вкладнику буде надана реальна
можливість отримати та розпорядитися
на свій розсуд вкладом.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року №6-140цс13, яка згідно зі
ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Оскільки Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
прострочило виконання грошового
зобов'язання за договором №300131/30652/6-14
від 31 березня 2014 року та за договором
№8628/370-13 від 01 липня 2013 року, то
зобов'язане сплатити ОСОБА_3 3% річних та
індекс інфляції за весь час
прострочення виконання зобов'язання за
депозитними договорами в межах
заявлених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що з Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на корить ОСОБА_3 за
договором №300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року
підлягають стягненню 3% річних за
період з 23.04.2014 року по 08.08.2014 року в сумі
2663,01 грн. та інфляційні втрати в сумі 12900
грн.; за договором №8628/370-13 від 01.07.2013
року за період з 07.07.2014 року по 08.08.2014
року 3% річних в сумі 3390,41 грн. та
інфляційні втрати в сумі 5000 грн.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими висновки суду 1-ї
інстанції про відсутність вини
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» у
простроченні виконання грошового
зобов'язання за договором №300131/30652/6-14
від 31.03.2014 року та за договором №8628/370-13
від 01.07.2013 року та про відсутність
правових підстав для застосування ч.2
ст.625 ЦК України, з огляду на таке.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що
особа,яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Разом з тим, вирішуючи питання про
наявність вини як умови застосування
відповідальності, встановленої ст.625 ЦК
України, слід враховувати особливість
правової природи цієї
відповідальності.

Беручи до уваги те, що наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційних
нарахувань та трьох процентів річних
не є санкціями, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, ці кошти нараховуються
незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах
справедливості і виходить з
неприпустимості безпідставного
збереження грошових коштів однією
стороною зобов'язання за рахунок іншої.
Матеріальне становище учасників
цивільного обороту схильне до змін,
тому не виключено, що боржник, який не
може виконати грошове зобов'язання
зараз, зможе виконати його пізніше.
Оскільки грошові кошти є родовими
речами, неможливість виконання такого
зобов'язання (наприклад, внаслідок
відсутності у боржника грошей та інших
підстав) не звільняє його від
відповідальності.

Що стосується висновку суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат за договором №46037/370-13 від 09.12.2013
року, то колегія суддів вважає його
обґрунтованим, оскільки вказаний
договір діє до 14.12.2014 року, а з
дослідженого судом розрахунку
вбачається, що залишок коштів за даним
договором банком було повернуто
позивачу в період з 01.04.2014 року по 11.08.2014
року і картковий рахунок закрито.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 серпня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення відсотків за
договором №300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року за
період з 30.06.2014 року по 08.08.2014 року і за
договором №8628/370-13 від 01.07.2013 року за
період з 07.07.2014 року по 08.08.2014 року та в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення 3% річних та
інфляційних втрат за період
невиконання грошового зобов'язання за
договором №300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року і
за договором №8628/370-13 від 01.07.2013 року
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
на користь ОСОБА_3 відсотків за
договором №300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року за
період з 30.06.2014 року по 08.08.2014 року в
розмірі 8 219,18 грн.; 3% річних за період з
23.04.2014 року по 08.08.2014 року в сумі 2663,01 грн.
та інфляційних втрат за період
невиконання грошового зобов'язання в
сумі 12 900 грн.; відсотків за договором
№8628/370-13 від 01.07.2013 року за період з
07.07.2014 року по 08.08.2014 року в розмірі 21 369,86
грн.; 3% річних в сумі 3 390,41 грн. та
інфляційних втрат за період
невиконання грошового зобов'язання в
сумі 5000 грн.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 18 серпня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 625, 1058, 1061 ЦК України,
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 серпня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення відсотків за
договором №300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року за
період з 30.06.2014 року по 08.08.2014 року і за
договором №8628/370-13 від 01.07.2013 року за
період з 07.07.2014 року по 08.08.2014 року та в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення 3% річних та
інфляційних втрат за невиконання
грошового зобов'язання за договором
№300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року і за
договором №8628/370-13 від 01.07.2013 року
скасувати та ухвалити в даній частині
нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про стягнення суми
відсотків за договором №300131/30652/6-14 від
31.03.2014 року за період з 30.06.2014 року по
08.08.2014 року і за договором №8628/370-13 від
01.07.2013 року за період з 07.07.2014 року по
08.08.2014 року, 3% річних та інфляційних
втрат за невиконання грошового
зобов'язання за договором №300131/30652/6-14
від 31.03.2014 року і за договором №8628/370-13
від 01.07.2013 року задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
() на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму
невиплачених відсотків за договором
№300131/30652/6-14 від 31.03.2014 року за період з
30.06.2014 року по 08.08.2014 року в розмірі 8219,18
грн.; 3% річних за період з 23.04.2014 року по
08.08.2014 року в сумі 2663,01 грн. та
інфляційні втрати в сумі 12900 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
() на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму
відсотків за договором №8628/370-13 від
01.07.2013 року за період з 07.07.2014 року по
08.08.2014 року в розмірі 21369,86 грн.; 3% річних
в сумі 3390,41 грн. та інфляційні втрати в
сумі 5000 грн.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 18 серпня 2014 року залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді: