АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
у 1 - й інстанції: ВинниченкоЛ.М.
Доповідач - Ратнікова В.М.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Музичко С.Г.
при секретарі - Шалапуда Н.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 18 липня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Дніпровського району міста Києві»,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про
усунення перешкод у здійсненні права
співвласника комунальної квартири та
зобов'язання вчинити дії та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи: Комунальне підприємство
«Керуюча дирекція Дніпровського
району міста Києва», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про усунення
перешкод у здійсненні права
співвласника комунальної квартири та
зобов'язання вчинити дії, -
в с т а н о в и л а:
Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 18 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особи: Комунальне підприємство
«Керуюча дирекція Дніпровського
району міста Києва», ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 про усунення перешкод у
здійсненні права співвласника
комунальної квартири задоволено
частково.

Зобов’язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права
співвласника комунальної квартири
АДРЕСА_1 шляхом усунення наслідків
самовільного переобладнання та
привести за власний рахунок
санітарно-технічне обладнання (мийки) і
відновлення мережі водовідведення на
кухні квартири відповідно до
поверхового плану будинку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу в сумі 1 130,80
грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу в сумі 1 130,80
грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи: Комунальне підприємство
«Керуюча дирекція Дніпровського
району міста Києва», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про усунення
перешкод у здійсненні права
співвласника комунальної квартири та
зобов'язання вчинити дії задоволено
частково.

Зобов’язано ОСОБА_3 усунути перешкоди
у здійсненні ОСОБА_4 права співвласника
комунальної квартири АДРЕСА_1 шляхом
монтажу та прибирання за власний
рахунок пральної машини з кімнати
загального користування №14 за
поверховим планом квартири.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_4 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просила рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 18 липня 2014 року в частині
зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права
співвласника комунальної квартири
АДРЕСА_1 шляхом усунення наслідків
самовільного переобладнання та
привести за власний рахунок
санітарно-технічне обладнання (мийки) і
відновлення мережі водовідведення на
кухні квартири до поверхового плану
будинку та стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 витрат на правову
допомогу в сумі 1 130, 80 грн. з кожного
скасувати та ухвалити нове рішення.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, при неповному з'ясуванні
обставин, які мають значення для
справи. Зазначає, що підставою для
перенесення мийок з однієї стіни на
іншу в межах кухні, стала та обставина,
що стіна де знаходилися мийки постійно
сиріла внаслідок чого з'явилася цвіль.
З наданого суду листа від 10.04.2014 року
вбачається, що при зміні місця
розташування мийок порушень, які
суттєво впливали б на якісну роботу
інженерних мереж, не виявлено. Тому
вважає, що ОСОБА_3 не доведено суду, що
залиття кухні та приміщення вбиральні
відбулось внаслідок перенесення
ОСОБА_4 мийок на кухні. Крім того, саме
ОСОБА_3 було незаконно, без згоди інших
співвласників квартири підключено в
стік пральну машину на місці
запроектованих умивальників.
Незаконним також вважає рішення суду
1-ї інстанції в частині стягнення з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
витрат на правову допомогу в сумі 1 130, 80
грн. з кожного, оскільки надані на
підтвердження вказаних витрат
квитанції не відповідають вимогам
законодавства, а розрахунок кількості
годин та підготовку документів нічим
не обґрунтований.

ОСОБА_3 також звернулась до суду з
апеляційною скаргою в якій просила
рішення суду 1-ї інстанції в частині
зобов'язання її усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_4 права співвласника
комунальної квартири АДРЕСА_1 шляхом
монтажу та прибирання за власний
рахунок пральної машини з кімнати
загального користування №14 за
поверховим планом квартири скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні вказаних
позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Посилається на те, що в технічній
характеристиці комунальної квартири
за АДРЕСА_1 в місті Києві, затвердженої
Комунальним підприємством «Керуюча
дирекція Дніпровського району міста
Києва» та ЖРЕО №412 зазначено, що
вбиральня в квартирі оздоблена лише
кахелем та унітазом. Даний перелік
обладнання у вбиральні є вичерпним, і
умивальник в даному переліку
відсутній. Зазначає, що ні до, ні після
приватизації квартири за АДРЕСА_1 в
місті Києві вбиральня обладнана
умивальником не була. Пральну машину у
вбиральні вона підключила у вільний
водостік, що не є самовільним
переобладнанням вбиральні та не
суперечить вимогам чинного
законодавства. Висновки суду 1-ї
інстанції про те, що встановлення нею
пральної машини в кімнаті за №14
порушує права співвласників
комунальної квартири не відповідає
дійсним обставинам справи, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази, що підтверджують порушення
прав інших співвласників комунальної
квартири. Крім того, в порушенні вимог
процесуального права судом 1-ї
інстанції не було залучено до участі у
справі в якості співвідповідача
ОСОБА_12, оскільки інша пральна машина у
вбиральні належить їй.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_15 ОСОБА_17 ОСОБА_18 повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 та просила її задовольнити.
Проти доводів апеляційної скарги
ОСОБА_4 заперечувала.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася,
про день та час слухання справи судом
повідомлена у встановленому законом
порядку. 05 листопада 2014 року на адресу
суду надійшла заява ОСОБА_4 про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, у зв'язку з її хворобою та
перебуванням її адвоката у відряджені.
Будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження вказаних в
заяві обставин суду не надала, а тому
колегія судів вважає можливим слухати
справу в її відсутності.

Представник Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
району в місті Києві», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 в судове
засідання не з'явились, про день та час
слухання справи судом повідомлялися у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомили, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
є квартирою посімейного, спільного
заселення, розташована на 9 поверсі 9
поверхового будинку та складається з
8-ми кімнат, жилою площею 129,3 кв.м., кухні
площею 14,7 кв.м. (позначеній на
поверховому плані квартири за №17),
ванної кімнати 3 кв.м. + 7,8 кв.м. + 2,2 кв.м.,
вбиральні (поєднаної) 1,4 кв.м. + 1,3 кв.м.
(позначені на поверховому плані
квартири за №15, №16, поєднана кімната
№14), коридору 10 кв.м. + 10,5 кв.м. + 13 кв.м.,
вбудованої шафи 2,2 кв.м., балконом 5,33
кв.м., загальна площа квартири 195,4 кв.м.

З досліджених судом доказів
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
праві приватної, спільної сумісної
власності, в рівних долях 15/100, належить
кімната №34/5 в комунальній квартирі
АДРЕСА_1 жилою площею 13,00 кв.м. та
загальною площею 28,91 кв.м.

ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві
приватної, спільної сумісної
власності, в рівних долях 15/100, належить
кімната №34/1 в комунальній квартирі
АДРЕСА_1 жилою площею 13,10 кв.м. та
загальною площею 29,06 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що 24
січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ЖРЕО
№412 з заявою, якій повідомила, що ОСОБА_4
без згоди сусідів по комунальній
квартирі та без дозволу ЖЕКу було
самовільно перебудовано та
переобладнано загальну кухню, а саме:
зроблено проріз у двох несучих стінах
та перенесено мийки з однієї стіни на
іншу, чим порушено план зазначений в
технічному паспорті комунальної
квартири. Також нелегально вмонтовано
стік з мийок у водовідвід, де вже
підключено дві пральні машини.

На підставі даної заяви, 28 січня 2014 року
комісією в складі головного інженера
ЖРЕО №412 Семіног Н.М., інженера 2-ї
категорії Сенчишина Н.Ф., майстра т/д №1
ОСОБА_21, майстра №2 ОСОБА_22 було
складено акт, затверджений начальником
ЖРЕО №412 Сенчишиним В.І. з якого
вбачається. що під час обстеження
комунальної квартири АДРЕСА_1 було
виявлено, що в місці загального
користування - в кухні ОСОБА_4 було
проведено перенесення мийок на другу
стіну із переміщенням мережі
водовідведення.

05 лютого 2014 року начальником ЖРЕО №412
СенчишинимВ.І. було винесено припис,
яким ОСОБА_4, в строк до 10.02.2014 року, було
зобов'язано привести в первинний стан
санітарно-технічне обладнання та
відновлення мережі водовідведення на
кухні квартири АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_4 відмовилася
підписувати та отримувати припис від
05.02.2014 року, то зміст даного припису до
її відома було доведено в усній формі,
про що комісією у складі майстра т/д №1
ОСОБА_21, майстра №2 ОСОБА_22 та двірника
ОСОБА_24 складено акт від 05.02.2014 року.

07.02.2014 року начальником ЖРЕО №412
Сенчишиним В.І. на ім'я ОСОБА_4 було
направлено листа, яким повідомлено, що
в стіні на яку перенесені мийки на
кухні квартири АДРЕСА_1 інженерні
мережі не проходять. Будь-яке
самовільне (без дозволу
переобладнання) втручання мешканців в
мережі, в тому числі і в мережу
водовідведення, є відхиленням від
проекту забудови будинку і веде до
порушення Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій.

В свою чергу, 07.02.2014 року ОСОБА_4
звернулась до ЖРЕО №412 з заявою, в якій
повідомила, що на площі загального
користування, без погодження з усіма
власниками комунальної квартири, до
умивальника загального користування
ОСОБА_3 було підключено пральну машину,
що створює перешкоди в користуванні
умивальником.

18 лютого 2014 року комісією в складі
головного інженера ЖРЕО №412 Семіног
Н.М., інженера 2-ї категорії Сенчишина
Н.Ф., майстра т/д №2 ОСОБА_22 було
складено акт, затверджений начальником
ЖРЕО №412 Сенчишиним В.І. Даним актом
встановлено, що під час обстеження
комунальної квартири АДРЕСА_1 було
виявлено, що в місцях загального
користування, а саме в одній із
вбиралень ОСОБА_3 самовільно на місці
умивальника було встановлено пральну
машину.

07 травня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
ЖРЕО №412 з заявою про призначення
комісії для обстеження технічного
стану стіни, що межує з кухнею в зв'язку
з наявністю плісняви та обстеження
місць загального користування.

15 травня 2014 року комісією в складі
заступника начальника ЖРЕО №412
Говоруха С.Н., інженера 2-ї категорії
Сенчишина Н.Ф., начальника відділу
поточного ремонту Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району в місті Києві»
Бібік Л.П., майстра т/д №2 ОСОБА_22, було
складено акт, затверджений начальником
ЖРЕО №412 Сенчишиним В.І. Даним актом
встановлено, що на момент обстеження
сирості на стінах не виявлено. ОСОБА_4
на кухні загального користування
самовільно виконано переобладнання
кухонної мийки шляхом перенесення на
другий водовідвід. На місці
запроектованої мийки встановлено
водовідвід в кімнату №34/5 до пральної
машини. У вбиральні (поєднаній)
встановлені пральні машини, які
проектом не передбачені.

22 травня 2014 року начальником відділу
житлово-комунального господарства
Дніпровського району Комісаренко Н.Г.,
головним інженером ЖРЕО №412 Семіног
Н.М., заступником начальника ЖРЕО №412
Говоруха С.Н., начальника технічного
відділу Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
району в місті Києві» Бондаренко Т.С.
було складено акт, про комісійне
обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет
переобладнання кухонної мийки та
встановлення пральних машин, які
проектом не передбачені.

Даним актом встановлено, що мешканкою
кімнати №34/5 перенесена мийка із однієї
стіни на другу. Підставою для
перенесення умивальника, зі слів
мешканки, стало з'явлення на стіні
вологості. При обстежені кімнати
загального користування №5 було
встановлено, що стіна, яка примикає до
кухні суха і там встановлена пральна
машина. В місцях загального
користування замість умивальників
встановлено 3 пральні машини, з кімнат
№34/1, №34/3 та №34/7 (згідно поверхневого
плану в умивальні повинно
розташовуватися 5 умивальників).
Перенесення мийок створює незручності,
що проявляються в залитті кімнати де
стоять пральні машини та кухні.

Оскільки ОСОБА_4 не було приведено в
первинний стан санітарно-технічне
обладнання та відновлення мережі
водовідведення на кухні квартири
АДРЕСА_1, то ОСОБА_3 звернулась до
Дніпровського районного суду м.Києва з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у здійсненні права
співвласника комунальної квартири та
зобов'язання вчинити дії.

Під час розгляду справи в суді 1-ї
інстанції, ОСОБА_4 звернулася до
Дніпровського районного суду м.Києва з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у здійсненні права
співвласника комунальної квартири та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалами Дніпровського районного суду
м.Києва від 24.03.2014 року та 25.0.42014 року до
участі у справі за первісним та за
зустрічним позовом було залучено
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, а
саме: Комунальне підприємство «Керуюча
дирекція Дніпровського району в місті
Києві», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5
усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3
права співвласника комунальної
квартири АДРЕСА_1 шляхом усунення
наслідків самовільного переобладнання
та привести за власний рахунок
санітарно-технічне обладнання (мийки) і
відновлення мережі водовідведення на
кухні квартири до поверхового плану
будинку та стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 витрат на правову
допомогу в сумі 1 130, 80 грн. з кожного та
позовні вимоги ОСОБА_4 в частині
зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди
у здійсненні ОСОБА_4 права співвласника
комунальної квартири АДРЕСА_1 шляхом
монтажу та прибирання за власний
рахунок пральної машини з кімнати
загального користування №14 за
поверховим планом квартири, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в цих частинах
є обґрунтованими, підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду 1-ї інстанції зроблені на підставі
повного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів на в повній
мірі відповідають вимогам закону.

Відповідно до п.1 ст.41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

За приписами ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.382 ЦК України
квартирою є ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання.

Власникам квартири у двох або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

З урахуванням положень даної статті,
зокрема, кухня площею 14,7 кв.м.
(позначеній на поверховому плані
квартири за №17) та вбиральня (поєднана)
1,4 кв.м. + 1,3 кв.м. (позначені на
поверховому плані квартири за №15, №16,
поєднана кімната №14) квартири АДРЕСА_1
є місцями загального користування
сторін.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни в квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав інших
власників, не порушать
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Згідно зі ст.152 Житлового кодексу УРСР
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Пунктами 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5 Правил
утримання жилих будинків та при
будинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства №76 від 17 травня 2005 року
встановлено, що переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
містить у собі улаштування в окремих
жилих будинках, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщеннях індивідуального
опалення та іншого інженерного
обладнання, перенесення нагрівальних,
сантехнічних і газових приладів тощо.
До елементів перепланування жилих
приміщень належить: перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоповерхових
будинків. Для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень їх власник або
уповноважена ним особа, найма (орендар)
приміщення за згодою його власника
подають до органу місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування.

На виконання переобладнання і
перепланування потрібен дозвіл
виконкому відповідної ради, що
надається в формі рішення виконкому,
прийнятого на підставі висновку
міжвідомчої комісії.

Судом встановлено, сторонами не
заперечується, що ОСОБА_4 без
погодження з іншими співвласниками
комунальної квартири АДРЕСА_1 та без
отримання відповідного дозволу органу
місцевого самоврядування було
проведено переобладнання місця
загального користування, а саме: кухні
шляхом перенесення мийок на другу
стіну із переміщенням мережі
водовідведення. Факт перепланування
кухні в комунальній квартири АДРЕСА_1
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами та приписом ЖРЕО №412.

Поряд з цим, судом встановлено,
сторонами не заперечується, що у
приміщенні загального користування
позначеному на поверховому плані за
№14, яке розміщене між туалетами,
відповідно до поверхового плану
квартири мають бути встановлені
умивальники, однак там підключені дві
пральні машини одна з яких належить
ОСОБА_3.

З наявних в матеріалах справи доказів
не вбачається, що ОСОБА_3 було отримано
дозвіл інших співвласників
комунальної квартири АДРЕСА_1 на
встановлення в кімнаті загального
користування, за поверховим планом
квартири №14, пральної машини.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Оскільки з досліджених доказів
достовірно встановлено, що ОСОБА_4 без
відповідних на те дозволів було
здійснено переобладнання місця
загального користування, а саме: кухні
в комунальній квартирі АДРЕСА_1 шляхом
перенесення мийок на другу стіну із
переміщенням мережі водовідведення,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5
усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3
права співвласника комунальної
квартири АДРЕСА_1 шляхом усунення
наслідків самовільного переобладнання
та приведення за власний рахунок
санітарно-технічне обладнання (мийки) і
відновлення мережі водовідведення на
кухні квартири відповідно до
поверхового плану будинку.

Колегія суддів також вважає,
обґрунтованими висновки суду 1-ї
інстанції про зобов'язання ОСОБА_3
усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4
права співвласника комунальної
квартири АДРЕСА_1 шляхом монтажу та
прибирання за власний рахунок пральної
машини з кімнати загального
користування №14 за поверховим планом
квартири, так як вказана вбиральня є
кімнатою загального користування,
призначена для встановлення в ній
умивальників для всіх мешканців
квартири і нею повинні користуватись
всі мешканці комунальної квартири.

Згідно зі ст.84 ЦПК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
встановлено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, в
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду 1-ї інстанції про
наявність підстав для стягнення з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
понесених нею витрат на правову
допомогу в сумі 1 130,80 грн. з кожного,
оскільки витрати ОСОБА_3, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката,
підтверджені належними та допустимими
доказами і судом 1-ї інстанції розмір
компенсації визначено відповідно до
вимог Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
те, що підставою для перенесення мийок,
з однієї стіни на іншу в межах кухні,
стала та обставина, що стіна де
знаходилися мийки постійно сиріла
внаслідок чого з'явилася цвіль, колегія
суддів вважає необґрунтованими, з
огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
ст.60 ЦПК встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог, заперечень, крім випадків,
установлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційну інстанцію апелянт не надав
належних та допустимих доказів на
підтвердження даних доводів. Крім того,
з дослідженого судом акту від 07.05.2014
року, затвердженого начальником ЖРЕО
№412 Сенчишиним В.І., вбачається що в
період з 22.08.2006 року по 06.05.2014 року
ОСОБА_4 до ЖРЕО №412 зі скаргами щодо
сирості на стіні не зверталась.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
те, що лист Дніпровської районної в
місті Києві Державної адміністрації
від 10.04.2014 року підтверджує той факт, що
при зміні місця розташування мийок
порушень, які суттєво впливали б на
якісну роботу інженерних мереж не
виявлено, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки наявність чи
відсутність порушень в роботі
інженерних мереж після переміщення
мийок не спростовує того факту, що таке
переобладнання вчинено без отримання
відповідного дозволу органу місцевого
самоврядування, а тому є протиправним.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги ОСОБА_4 про
незаконність рішення суду 1-ї інстанції
щодо стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 витрат на правову
допомогу в сумі 1 130, 80 грн. з кожного,
оскільки надані на підтвердження
вказаних витрат квитанції не
відповідають вимогам законодавства, а
розрахунок кількості годин та
підготовку документів нічим не
обґрунтований, з огляду на таке.

Згідно зі ст.79 ЦПК України, витрати на
правову допомогу входять до складу
судових витрат.

За положеннями ст.30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Таким чином, склад та розмір витрат,
пов'язаних з оплатою правової допомоги,
входить до предмету доказування по
справі. На підтвердження цих обставин
суду повинні бути надані документи про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
правової допомоги, акт
прийому-передачі виконаних робіт тощо),
а також документи, що свідчать про
оплату гонорару та інших витрат,
пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку. При цьому
недопустимими є документи, які не
відповідають встановленим вимогам
закону.

На підтвердження понесених витрат на
правову допомогу ОСОБА_3 було надано
витяг з договору про надання правової
допомоги №116-ц від 01.02.2014 року, копія
ордеру адвоката серії НОМЕР_1 від 01.02.2014
року, копію свідоцтва про право на
зайняття ОСОБА_29 адвокатською
діяльністю НОМЕР_2, копію посвідчення
адвоката, квитанції завірені мокрою
печаткою Дніпровської колегії
адвокатів №2 міста Києва. Зазначені
документи є документами, оформленими у
встановленому законом порядку, а тому
підтверджують факт оплати та надання
правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що встановлення нею пральної машини
в кімнаті за №14 не порушує права інших
співвласників комунальної квартири,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки матеріали
справи не містять будь-яких доказів
того, що інші співвласники квартири
АДРЕСА_1 надали свій дозвіл на
встановлення ОСОБА_3 в кімнаті
загального користування пральної
машини. Крім того, в матеріалах справи
є заяви співвласників квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_14, які
підтримують позовні вимоги ОСОБА_4 щодо
демонтажу та прибирання ОСОБА_3
пральної машини з кімнати загального
користування №14.

Твердження апелянта про те, що в
порушенні вимог процесуального права
судом 1-ї інстанції не було залучено до
участі у справі в якості
співвідповідача ОСОБА_12, оскільки інша
пральна машина у вбиральні належить їй,
є безпідставними, з огляду на таке.

Статтею 33 ЦПК України встановлено, що
суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

З матеріалів справи не вбачається, що
позивачем заявлялося клопотання про
залучення до участі у справі в якості
співвідповідача ОСОБА_12, а тому і
правових підстав для її залучення до
участі у справі в якості
співвідповідача у суду 1-ї інстанції не
було.

Доводи апеляційних скарг про те, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене судом з
порушенням норм матеріального права,
при неповному з'ясуванні обставини, що
мають значення для справи, а викладені
в рішенні висновки не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки суд
повно та об'єктивно встановив дійсні
обставини справи, дослідив надані
сторонами докази, дав їм вірну правову
оцінку та ухвалив рішення у
відповідності з вимогами норм
матеріального права.

Інші доводи апеляційних скарг
правильність висновків суду першої
інстанції також не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и
л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 18 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: