Справа № 363/2172/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,при
секретарі Бариш А.Г.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом
ТОВ «Бліц ФР» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики,

встановив:

представник позивача у травні 2014 року
звернувся до суду з даним позовом
посилаючись на порушення
відповідачкою договірних зобов'язань
по поверненню грошових коштів у сумі 1
500 грн., в зв'язку з чим порушує питання
про стягнення заборгованості, пені та
штрафу за прострочення повернення
позики в загальному розмірі 10 570 грн.

Представник позивача в суді просила
про задоволення позову з викладених у
ньому підставах.

Відповідачка, будучи повідомленою про
розгляд справи, в судове засідання не
з'явилася.

Оскільки суд позбавлений можливості
відкласти розгляд справи, на підставі
ст. 169 ЦПК України, в межах строку
встановленого ст. 157 ЦПК України, дану
справу слід розглянути на підставі
наявних доказів в загальному порядку.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 10 вересня 2013 року сторони
уклали договір позики, відповідно до
якого позивач (позикодавець) передав у
власність відповідачеві
(позичальникові) грошові кошти в сумі 1
500 грн., а той зобов'язався у строк до 24
вересня 2013 року повернути позивачеві
зазначену суму (п. 1.1 та п. .14 договору).

Зазначений договір укладено в
письмовій формі.

Відповідно до п. 1.3 договору за
користування позикою позичальник
сплачує позикодавцю суму в розмірі 420
грн.

Згідно п. 7.2 договору у випадку
порушення позичальником строків
повернення позики та плати за
користування нею, позичальник сплачує
позикодавцю штраф за прострочення
повернення плати за користування
позикою в розмірі 10% від суми позики та
пеню за прострочення повернення позики
в розмірі 2,5% за кожен день прострочення
платежу.

Позивач свої зобов'язання за
договором позики виконав та надав
відповідачці грошові кошти в розмірі 1
500 грн., що підтверджується видатковим
касовим ордером від 10 вересня 2013 року.

Відтак грошове зобов'язання
відповідачки перед позивачем
вбачається з договору позики, яким
оформлені укладені між сторонами
договірні відносними згідно ст. 1047 ЦК
України.

Одержані кошти у встановлений строк
відповідачка не повернула й заходів до
цього не вживає.

При вирішенні цієї справи суд зазначає,
що згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику в строк та в порядку встановлені
договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених змістом
зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є
його порушенням.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК
України зобов'язаний сплатити грошову
суму відповідно до ст. 625 цього ж
Кодексу.

При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, і
в разі його порушення повинен сплатити
суму боргу на вимогу кредитора.

Крім того згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Суд вважає, що згідно вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір пені за прострочення
строків сплати позики та пені за
порушення строків сплати відсотків,
яка підлягає стягненню на користь
позивача та становить 8 962 грн. можливо
зменшити до 3 000 грн.

З огляду на зазначені
правовідносини, судом виявлено
порушене право позивача, що підлягає
захистові шляхом примусового
виконання грошового зобов'язання.

Вирішуючи питання про визначення
розміру стягнення, суд виходить зі
змісту позовних вимог та наданих суду
розрахунків, згідно яких сума
заборгованості за договором позики,
станом на 23 травня 2014 року, складається
із:

- заборгованості за договором
позики в розмірі 1 500 грн.;

- штрафу за прострочення
повернення плати за користування
позикою в розмірі 108 грн.;

- пені за прострочення повернення
позики в розмірі 3 000 грн. (ч. 4 ст. 551 ЦК
України);

що в загальному розмірі становить 4 608
грн. та сумнівів у суду не викликає.

Крім того, суду представлено
документальне підтвердження понесених
позивачем судових витрат, які
підлягають стягненню з відповідачки.

На підставі викладеного і керуючись
209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бліц ФР» суму
заборгованості за договором позики №
БФР2-100914 від 10 вересня 2013 року в розмірі
4 608 грн., а також судовий збір в розмірі
107 грн. 20 коп., а всього 4 715 (чотири
тисячі сімсот п'ятнадцять) грн. 20
(двадцять) коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя