22-ц/775/114/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Турченко
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області у складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Попової С.А.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Ушаковій О.В.,

розглянувши справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2 та приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», в особі
міжобласної дирекції «Дніпро» (далі
ПрАТ «УПСК»), на рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 27 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 ПрАТ «УПСК»
про стягнення страхового
відшкодування,

в с т а
н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2
звернулася з позовом до ПрАТ «УПСК»
про стягнення страхового
відшкодування і посилалася на те, що у
квітні 2013 року сталася
дорожньо-транспорна пригода з участю
належного їй автомобіля «Mitsubishi-Lancer»,
який отримав технічні пошкодження. На
час ДТП автомобіль був застрахований
за системою Автокаско, але страхова
компанія - ПрАТ «УПСК», відмовила у
виплаті страхового відшкодування.
Просила стягнути страхове
відшкодування в розмірі 23887,18 грн., у
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою, внаслідок якої було
пошкоджено її автомобіль Mitsubishi Lancer.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 27 листопада 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_2 страхове відшкодування в
розмірі 15 338,91 грн., витрати на правову
допомогу в розмірі 515,46 грн. та судовий
збір 153,39 грн., а всього - 16 007,76 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення змінити та стягнути з
ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування у
розмірі 18 406,69 грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 4 000 грн., змінити
розмір відшкодування судового збору,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ
«УПСК» просить рішення скасувати та у
позові ОСОБА_2 відмовити, оскільки
позивачка не повідомила страхову
компанію про страховий випадок
своєчасно. При наявності підстав для
задоволення позову, зменшити розмір
страхового відшкодування до 8 539,03 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,
представника ПрАТ «УПСК»
Константинова Р.Д., дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що 5 квітня
2013 року о 14 годині 20 хвилин на
вул.К.Лібкнехта в м.Маріуполі сталася
дорожньо-транспортна пригода, під час
якої автомобіль «Mitsubishi-Lancer» д/н
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5,
зіткнувся з автомобілем «Chevrolet» НУБИРА,
під керуванням ОСОБА_6

Автомобіль «Mitsubishi-Lancer»
належить ОСОБА_2, яка 12 вересня 2012 року
уклала з ПрАТ «УПСК» договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу (Автокаско)
стосовно вищезазначеного автомобіля,
строком на 1 рік. Особою, яка має право
керувати автомобілем зазначено ОСОБА_5

Постановою Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 17
квітня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у
ДТП та накладено штраф.

20 червня 2013 року ПрАТ «УПСК»
відмовила ОСОБА_2 у виплаті страхового
відшкодування за пошкоджений у ДТП
автомобіль, оскільки позивачка
своєчасно не повідомила службу
«Траса» про настання страхового
випадку.

Частково задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджено автомобіль
ОСОБА_2, є страховим випадком і тому,
страхова компанія необгрунтовано
відмовила позивачці у виплаті
страхового відшкодування.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно встановив обставини справи
та відповідні їм правовідносини,
поясненням сторін, наданим доказам дав
належну оцінку і дійшов обґрунтованого
висновку, про необхідність покладання
на відповідача обов*язку виплатити
позивачці страхове відшкодування. При
вирішенні цього питнання суд
правильно застосував положення ст.979 ЦК
України та Закон України «Про
страхування».

Доводи скарги ПрАТ «УПСК» про
те, що неповідомлення позивачки про
страховий випадок є підставою для
відмови їй у позові апеляційний суд
вважає необгрунтованими.

Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про страхування», страхування
- це вид цивільно-правових відносин
щодо захисту майнових інтересів
фізичних осіб та юридичних осіб у разі
настання певних подій (страхових
випадків), визначених договором
страхування.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначений у договорі, страхову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

За правилами ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката);
страховий акт (аварійний сертифікат)
складається страховиком або
уповноваженою ним особою у формі, що
встановлюється страховиком.

Статтею 991 ЦК України та ст. 26
Закону України «Про страхування»
встановлено перелік підстав для
відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування.

Договором страхування можуть
бути передбачені також інші підстави
відмови здійснити страхову виплату,
якщо це не суперечить закону.

З рішення суду вбачається, що
суд повно дослідив обставини
пов'язанні з виконанням позивачкою
умов договору щодо повідомлення
страхової компанії про ДТП і зробив
обґрунтований висновок, що відмова
страхової компанії у виплаті
страхового відшкодування у зв'язку з
неповідомленням про страховий
випадок є безпідставною, оскільки
телефонне повідомлення про ДТП мало
місце. Якщо мало місце неповідомлення
про ДТП, про що зазначає відповідач, то
це не створювало страховикові
перешкод у визначенні обставин
страхового випадку, характеру та
розміру збитків.

Крім того, зі справи
вбачається, що 8 квітня 2013 року, до
звернення із позовом до суду, ОСОБА_2
направляла ПрАТ «УПСК» письмову
заяву-повідомлення про ДТП (а.с.7).

В апеляційній скарзі ПрАТ
«УПСК» також посилається на те, що
автомобіль «Mitsubishi-Lancer» був придбаний у
кредит, а тому, вигодонабувачем
страхового відшкодування є АТ «Дельта
Банк». Проте, відповідачем не
враховано, що за даними АТ «Дельта
Банк», які долучені до матеріалів
справи, кредитні зобов*язання ОСОБА_2
припинилися і жодних фінансових чи
майнових претензій банк до позивачки,
як позичальника, немає (а.с.61).

Отже, апеляційний суд вважає,
що 5 квітня 2013 року мав місце страховий
випадок, відповідач повинен виплатити
позивачці страхове відшкодування, а
доводи апеляційної скарги відповідача,
в цій частині, не змінюють правових
висновків суду першої інстанції та не
є підставою для відмови ОСОБА_2 у
позові.

Разом з тим, апеляційний суд
не може погодитися з висновком щодо
розміру страхового відшкодування,
визначеного судом при частковому
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і
вважає, що рішення суду, в цій частині,
не відповідає положенням
матеріального права, вимогам
процесуальних норм та роз'ясненням,
викладеним в п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішенняу цивільній справі» № 14 від 18
грудня 2009 року, оскільки в мотивувальні
частині відсутні розрахунки, з яких
суд виходив при задоволенні грошових
вимог позивачки.

Колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно ст. 9 Закону України
«Про страхування», страхова сума -
грошова сума, в межах якої страховик
відповідно до умов страхування
зобов'язаний провести виплату при
настанні страхового випадку. Страхова
виплата - грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. Розмір
страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Страхова сума може
бути встановлена по окремому
страховому випадку, групі страхових
випадків, договору страхування у
цілому.

Страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування. У
разі коли страхова сума становить
певну частку вартості застрахованого
предмета договору страхування,
страхове відшкодування виплачується у
такій же частці від визначених по
страховій події збитків, якщо інше не
передбачено умовами страхування.
Франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Як вбачається зі справи, 12
вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ПрАТ
«УПСК» укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу (Автокаско) №
ДК-091/000/000631 стосовно автомобіля
«Mitsubishi-Lancer», строком на 1 рік.
Страховим випадком є пошкодження
автомобіля в результаті ДТП (п.9
договору). Договір підписаний
сторонами.

Згідно з п.17 договору, вартість
матеріального збитку встановлюється
згідно акту автотоварознавчого
дослідження або калькуліції AUDATEX (на
вибір страховика) чи розрахунку СТО,
погодженої із страховиком. Франшиза, за
умовами договору, становить 1%
страхової суми, яка складала 92 327 грн.
(п.п.11,14 договору).

Згідно з позовною заявою
ОСОБА_2, вона пред*явила вимоги до ПрАТ
«УПСК» про виплату спрахового
відшкодування в розмірі, визначеному
AUDATEX на підставі калькуляції від 8
серпня 2013 року, в сумі 23 887 грн.18 коп.
(а.с.15).

Проте, не погоджуючись із
рішенням суду, яким позовні вимоги
задоволенні на суму 15 338,91 грн., ОСОБА_2
в апеляційній скарзі вважала, що їй
заподіяна матеріальна шкода в розмірі
18 406,69 грн., яку і просила стягнути з
відповідача (а.с.85-86).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Враховуючи межі вимог
ОСОБА_2, викладені у скарзі, доводи
апеляційної скарги ПрАТ «УПСК»,
колегія вважає, що розмір страхового
відшкодування підлягає визначенню та
стягненню з ПрАТ «УПСК» в сумі 17 483,32
грн. (18 406,69 - 923,37), оскільки згідно із
законом та умовами договору від 12
вересня 2012 року, франшиза
відшкодуванню не підлягає, а її розмір
становить 923,27 грн.(92 327х1%:100).

Таким чином, колегія дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2 та ПрАТ
«УПСК», та необхідності змінити
судового рішення, в частині розміру
страхового відшкодування.

Доводи скарги ОСОБА_2 та ПрАТ
«УПСК» стосовно неправильного
визначення судом суми страхового
відшкодування, з урахуванням ПДВ, до
уваги не приймаються, оскільки з
калькуляції AUDATEX від 8 серпня 2013 року
не вбачається, що сума відшкодування
визначалася суб*єктом оцінки з
урахування ПДВ.

Не погоджується апеляційний
суд і з доводами скарги відповідача
про визначення розміру страхового
відшкодування в сумі 8 539,03 грн., з
урахуванням наступного (а.с.104).

Згідно ст.1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Стаття 10 ЦПК України зазначає,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі
відповідач послався на те, що розмір
страхового відшкодування
визначається ПрАТ «УПСК» на
підставі калькуляціївисновку
приватного підприємця ОСОБА_8, з
урахуванням проценту зносу автомобіля
«Mitsubishi-Lancer» - 48%. При цьому, розмір зносу
визначався відповідачем, як
співвідношення вартості нового
автомобіля (без зазначення марки) та
вартістю застрахового транспортного
засобу - 92 327 грн.

Однак, як слідує зі справи,
визначення суми страхового
відшкодування за даними приватного
підприємця ОСОБА_8 не передбачено
умовами договору добровільного
страхування транспортного засобу від 12
вересня 2012 року, а процент зносу
автомобіля «Mitsubishi-Lancer» - 48% та вартість
такої ж марки автомобіля 178 000 грн., для
визначення співвідношення,
відповідачем не доведений.

На підставі ч.4 ст.10 ЦПК
України, в судовому засідання
апеляційного суду сторонам
роз*яснювалися наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і,
зокрема, можливість проведення у
справі автотоварознавчої експертизи,
однак сторони, розуміючи дані
роз*яснення, письмово відмовилися від
заявлення клопотання про проведення
такої експертизи, тому, колегія оцінює
надані суду першої інстанції докази в
порядку, визначеному ст.212 ЦПК України
(а.с. 172-173).

За таких обставин, апеляційна
скарга ПрАТ «УПСК», в частині
визначення розміру страхового
відшкодування 8 539,03 грн., задоволенню
не підлягає.

Перевіряючи судове рішення за
вимогами ОСОБА_2 про відшкодування
витрат на правову допомогу та витрат
понесених на оплату судового збору,
апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги сторін підлягають частковому
задоволенню, зі зміною судового
рішення щодо цих стягнень.

Так, зі справи вбачається, що
інтереси позивачки в суді першої
інстанції представляв адвокат ОСОБА_3
на підставі договору про надання
правової допомоги. Об'єм і характер
правової допомоги, узгоджений між
сторонами та визначений довідкою про
оцінку наданих послуг (а.с.20,72).

Посилання ПрАТ «УПСК» в
апеляційній скарзі на умови договору
страхування, за якими витрати на
правову допомогу не відшкодовуються,
апеляційний суд вважає неспроможними,
оскільки ці умови договору суперечать
нормам процесуального права та Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
і цивільних та адміністративних
справах» (п. 22.3.3).

З урахуванням положень
вказаного Закону, апеляційний суд
вважає, що витрати на правову допомогу
підлягають відшкодуванню позивачці
за консультації, вивчення матеріалів,
підготовку позовної заяви, підготовку
клопотання про забезпечення доказів та
отримання рахунку з дефектним актом за
почасовою участю особи, яка надавала
правову допомогу та розміру
мінімальної заробітної плати, що
відповідно до акту виконаних робіт
становить 2 100 грн.(а.с.72-73).

Однак, на підставі ст.88 ЦПК
України, у зв'язку з частковим
задоволенням позовних вимог ОСОБА_2
на суму 17 483,42 грн., що становить 73,2% (17
483,42 х 100 : 23 887,18) відшкодуванню за
рахунок страхової компанії підлягають
витрати на правову допомогу в розмірі
1 537, 2 (2 100 х 73,2% : 100) та витрати на оплату
судового збору в розмірі 211,94 грн. (174,83
(задоволені вимоги) + 114,70 (оплата
апеляційної скарги) х 73,2 : 100 а.с. 84).

Керуючись п.2 ч.1. ст.307, ст. 309
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія», в особі міжобласної
дирекції «Дніпро» Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»,
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
27 листопада 2013 року 2013 року змінити.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», в особі
міжобласної дирекції «Дніпро»
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія», на користь ОСОБА_2 страхове
відшкодування в розмірі 17 483 грн. 42 коп.
(сімнадцять тисяч чотириста
вісімдесят три грн. 42 коп.), у
відшкодування витрат на правову
допомогу 1 537 грн.20 коп. та у
відшкодування витрат на оплату
судового збору 211,94 грн.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Ігнатоля
Т.Г.

судді
Попова
С.А.

Кочегарова Л.М.