АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/1645/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1995/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Спірідонової Т.В.,

Фанди В.П.

при секретарі: Дубовій М.В.

з участю: відповідача та його
представника

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1995/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою
її представником ОСОБА_3 на рішення
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 15 серпня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О В
И Л А :

рішенням Славутського міськрайонного
суду від 15 серпня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 не погодилась з
рішенням суду першої інстанції від 15
серпня 2014 року, через свого
представника ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу на нього.

Апелянт посилається на
неповне з»ясування судом обставин
справи, неправильне застосування судом
норм матеріального права - ст.ст. 1218, 1230,
ч. 3, 1231, ч.ч. 1, 2, 4 ЦК України.

Апелянт зазначає, що 03.11.2012 року
ОСОБА_5, перебуваючи в стані
алкогольного сп»яніння, самочинно
заволодів автомобілем ОСОБА_6 марки «AUDI
A 6», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись

________________________________________________________________________
_

Головуюча в першій інстанції - Тончук
Р.І. Справа № 22-ц/792/1995/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія № 30,32

по дорозі
Городище-Рівне-Старокостянтинів, на 229
км + 120 м біля міста Славути, порушив
Правила Дорожнього руху України і
скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок отриманих під час
ДТП травм ОСОБА_5 загинув, а ОСОБА_2 -
пасажир автомобіля, яким керував
ОСОБА_5, отримала тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в
момент їх заподіяння.

Провадження у кримінальній
справі, порушеній по факту ДТП, закрито
у зв»язку зі смертю винної особи.

У зв»язку з отриманням
тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2
перенесла душевні страждання, фізичну
біль та фізичні страждання, тривалий
час лікувалась, визнана інвалідом 1-ї
групи. ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода,
яку повинен відшкодувати спадкоємець
за законом та батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4.

Тому апелянт просить
скасувати рішення Славутського
міськрайонного суду від 15 серпня 2014
року, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 57, 59, 60, 61,
ч. 1, ст.ст. 64, 213, 214, 308 ЦПК України суд
вирішує цивільний спір на засадах
змагальності та диспозитивності, в
межах та на підставах, визначених
позивачем у позовній заяві та на
підставі наданих сторонами на
підтвердження чи спростування
позовних вимог належних і допустимих
доказів.

Кожна сторона доказами
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, висновків
експертів, та інше.

Судове рішення повинне бути
законним і обгрунтованим. Законним є

рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
належними і допустимими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Обставини, визнані
учасниками судового процесу,
доказуванню не підлягають.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 3) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 4) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішенення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до ст.ст.1166, 1167, ч. 1;
ст. 23, ч. 1, ч. 2, п.п. 2) та 3), 1187, 1188 ЦК
України майнова та моральна шкода,
завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, договір оренди
тощо) володіє транспортним засобом,
використання якого створює підвищену
небезпеку.

Особа, яка неправомірно
заволоділа транспортним засобом і
завдала шкоди діяльністю щодо його
використання, зобов»язана
відшкодувати її на загальних
підставах.

Якщо неправомірному
заволодінню іншою особою транспортним
засобом сприяла недбалість її
власника, шкода, завдана діяльністю
щодо його використання,
відшкодовується ними спільно, у частці,
яка визначається за рішенням суду з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Шкода, заподіяна внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо доведе, що шкоди завдано не з її
вини. Дані норми права регулюють
деліктні, позадоговірні
правовідносини, що випливають із
спричинення шкоди.

При вирішенні спору про
відшкодування шкоди доказуванню
підлягають:

факт заподіяння шкоди (місце, час,
обставини, її розмір), вина особи, що

заподіяла шкоду, якщо вина є підставою
для відповідальності, (відношення
особи до факту заподіяння шкоди -
умисел, необережність), причинний
зв"язок між протиправними діями та
шкідливими наслідками, що наступили.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1219, ч. 1
ст.1222, ч. 3 ст. 1230, ч. 2 та ч. 4 ст. 1231, ч. 1 ст.
1258, ст.1261, ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268, ч. 2 ст. 1281, ч.ч. 1
та 2 ст. 1282 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов»язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється в тому
числі і за законом. Спадкоємцями першої
черги за законом є рідні батьки, діти та
дружина.

До складу спадщини входять усі
права та обов»язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Не входять до складу спадщини
права та обов»язки, що нерозривно
пов»язані з особою спадкодавця.

До спадкоємця, який у
встановленому порядку прийняв
спадщину, переходить право на
відшкодування моральної шкоди, яке
було присуджено судом спадкодавцеві за
його життя.

До спадкоємця переходить
обов»язок відшкодування моральної
шкоди, завданої спадкодавцем, яка було
присуджена судом із спадкодавця за
його життя.

Майнова та моральна шкода,
яка була завдана спадкодавцем,
відшкодовується спадкоємцями у межах
вартості рухомого чи нерухомого майна?
яке було одержано ними в спадщину.

Вирішуючи спір та
відмовляючи позивачу ОСОБА_2 у
відшкодуванні завданої їй під час
дорожньо-транспортної пригоди гр.
ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 50 000
гривень, суд першої інстанції виходив з
того, що до складу спадщини, яка
відкривається після смерті
спадкодавця, входить обов»язок по
відшкодуванню заподіяної спадкодавцем
моральної шкоди потерпілому лише в
разі, якщо ця шкода присуджена
потерпілому до сплати при житті
спадкодавця.

В даному ж випадку, спадкодавець
ОСОБА_5 загинув під час
дорожньо-транспортної пригоди 03.11.2012
року. Моральна шкода позивачу та
потерпілій ОСОБА_2 заподіяна під час
цієї ж дорожньо-транспортної пригоди і
не була присуджена до сплати
спадкодавцем потерпілій особі за життя
спадкодавця.

Тому обов»язок по
відшкодування моральної шкоди не
перейшов до батька спадкодавця ОСОБА_4
в межах вартості отриманого спадкового
майна, який не зобов»язаний заподіяну
повнолітнім сином моральну шкоду
відшкодовувати.

Тобто, судом першої інстанції
позивачу у позові відмовлено за
відсутністю фактичних та правових
підстав для задоволення позову.

Такі висновки суду першої
інстанції ґрунтуються на встановлених
обставинах справи, досліджених судом
доказах, зроблені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстави до скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги апелянта
відсутні.

Судом встановлено, що
ОСОБА_5 був сином відповідача ОСОБА_4.

03 листопада 2012 року біля 00
годин 30 хвилин ОСОБА_5, перебуваючи в
стані алкогольного сп»яніння, керуючи
легковим автомобілем НОМЕР_2, який на
праві власності належав гр.ОСОБА_6, на
автодорозі
Городище-Рівне-Старокостянтинів на 229
км+120 м біля міста Славути, порушив
Правила дорожнього руху України і
допустив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_8 та з
автомобілем НОМЕР_4 під керуванням гр.
ОСОБА_9, спричинив дорожньо-транспортну
пригоду.

Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав
тілесні ушкодження, несумісні з життям,
від яких помер. Пасажир автомобіля «AUDI A
6» ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в
момент їх заподіяння.

По факту
дорожньо-транспортної пригоди
Славутською міжрайонною прокуратурою
порушено кримінальну справу, яка
постановою старшого прокурора Шуля І.М.
від 22 березня 2013 року закрита у зв»язку
зі смертю підозрюваного ОСОБА_5

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2
тривалий час переносила фізичний та
душевний біль та фізичні страждання,
вона тривалий час лікувалась, визнана
інвалідом 1-ї групи, їй завдано
моральної шкоди.

Наведені обставини фактично
визнаються сторонами та
підтверджуються копією постанови
старшого прокурора Славутської
міжрайонної прокуратури про закриття
кримінальної справи (а.с.4-6), випискою з
історії хвороби ОСОБА_2 (а.с.7), листом
спеціалізованої медико-санітарної
частини № 4 (а.с. 9-10), іншими матеріалами
справи.

Однак, позивачем не надано
доказів тому, що при житті ОСОБА_5
судовим рішенням з нього було стягнуто
на користь позивача моральну шкоду, що
обов»язок по відшкодуванню цієї
моральної шкоди увійшов до складу
спадщини (спадкової маси), що
відповідач ОСОБА_4 прийняв спадщину
після смерті сина ОСОБА_5 і на нього
законом покладено обов»язок по
відшкодуванню цієї моральної шкоди в
межах вартості отриманого в спадщину
спадкового майна, що позивач ОСОБА_2 у
встановлені законом строки звернулась
до спадкоємця з вимогами про
відшкодування цієї шкоди.

Позивач змістом позовної
заяви фактично визнає, що така моральна
шкода заподіяна внаслідок ДТП, під час
якого винна особа ОСОБА_5 загинув.

А тому, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
відсутні фактичні та правові підстави
для покладання обов»язку по
відшкодуванню заподіяної моральної
шкоди на відповідача ОСОБА_4 - батька
ОСОБА_5 Ця моральна шкода нерозривно
пов»язана з особою її заподіювача
ОСОБА_5, який загинув під час
дорожньо-транспортної пригоди.

На підставах наведеного, діючи в
межах та на підставах доводів
апеляційної скарги апелянта, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А Л
И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її
представником ОСОБА_3 відхилити,
рішення Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 15 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: (підпис)
судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М. Харчук