Номер провадження: 22-ц/785/6893/14
Головуючий у першій інстанції Пащенко
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П., Доценко Л.І.

При секретарі - Колмакова В.І.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одеси представника ПАТ
«Ізмаїльський виноробний завод» на
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду одеської області від 11 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ
«Ізмаїльський виноробний завод», 3-я
особа-голова правління акціонерного
товариства «Ізмаїльський виробничий
завод» Михайлов Василь Григорович

-про визнання наказу незаконним ,
поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року ОСОБА_5
звернувся до суду з вищезазначеним
позвом в якому зазначав, що 27.05.1987 року
він був прийнятий на роботу на посаду
водія легкового та вантажного
транспорту, на автоелектровантажній
техніці. 11.12.2012 року він був
ознайомлений з наказом №101-ОК від 05.12.2012
року «Про внесення змін в штатний
розклад», відповідно до п. 1 якого було
встановлено з 13.02.2012 року скоротити на
ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» посаду
«водія автонавантажувача». Наказом
№09-ОК від 14.02.2013 року ОСОБА_5 був
звільнений з посади водія
автонавантажувача цеху
внутрішньозаводського транспорту з
14.02.2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку зі скороченням штатів. Позивач
зазначає, що він не погоджується з
наказом з наступних підстав. Він є
інвалідом другої групи. За станом
здоров'я може працювати на цій посаді,
що підтверджується документами
обов'язкового медогляду. Відповідно до
штатного розкладу на заводі на 2013 рік
чисельний склад працівників складає
133,5 одиниць робітників, чисельність
пенсіонерів - працівників повинна
складати 5 осіб, до складу яких входить
і позивач. Звільнення по скороченню
штатів обов'язково повинно передбачати
саме обґрунтоване скорочення штатів.
Наказом №105 ОК від 26.12.2012 року по
винзаводу встановлений штатний
розклад у кількості 133,5 працівників,
скорочено 8,25 вакантний посад, а
кількість працівників
внутрішньозаводського транспорту
залишилася у кількості трьох одиниць:
тракторист - 1, водій - 2. Таким чином, на
підприємстві не відбулися зміни в
організації виробництва та праці,
зокрема, простою скорочення кількості
або штату працівників. Крім того,
позивач зазначає, що діями відповідача
завдана йому і моральна шкода, що
виразилася в порушенні звичайного
способу життя, в психологічних
переживаннях у зв'язку з втратою роботи
та матеріальною невлаштованістю, в
зв'язку з неодноразовими діями
відповідача щодо його звільнення,
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків та
необхідністю докладати додаткових
зусиль для організації свого життя. У
зв'язку з вищевикладеним, позивач
просить поновити його на роботі,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу та стягнути
моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Ізмаїльського районного
суду м. Одеси від 11 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 до приватного
акціонерного товариства «Ізмаїльський
виноробний завод», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - голова правління
приватного акціонерного товариства
«Ізмаїльський виноробний завод»
Михайлов Василь Григорович про
визнання наказу незаконним, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано наказ приватного акціонерного
товариства «Ізмаїльський виноробний
завод» №09-ОК від 14.02.2013 року про
звільнення ОСОБА_5, водія
автонавантажувача в цеху
внутрішньозаводського транспорту
згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку
зі скороченням штату незаконним.

Поновлено на посаді водія
автонавантажувача в цеху
внутрішньозаводського транспорту
приватного акціонерного товариства
«Ізмаїльський виноробний завод»
ОСОБА_5.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Ізмаїльський
виноробний завод» на користь ОСОБА_5
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 14 лютого
2013 року по 10 червня 2014 року в сумі 18289
(вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят
дев'ять гривень ) грн., з утриманням з
вказаної суми всіх обов'язкових
платежів.

Стягнуто з приватного акціонерного
товариства «Ізмаїльський виноробний
завод» на користь ОСОБА_5 моральну
шкоду в сумі 2000 (дві тисячі гривень)
гри., та витрати на правову допомогу 1434
(одна тисяча чотириста тридцять чотири
гривні) грн.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Ізмаїльський
виноробний завод» на користь держави
судовий збір в розмірі 458,80 (чотириста
п'ятдесят вісім гривень вісімдесят
копійок) грн.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, про відмову в
заявлених вимогах посилаючись а
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що суд не вправі
обговорювати питання доцільності
скорочення чисельності штату
працівників та за відсутності доказів
спричинення моральної шкоди.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутності.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, яка доповіла зміст
рішення, вислухавши пояснення сторін,
що з'явились, перевіривши доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав;

За правилами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лив формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є
інвалідом другої групи, безстроково,
що підтверджується довідкою МСЕК №084095
від 15.07.2004 року. (а.с. 7)

27.05.1987 року ОСОБА_5 прийнято на
роботу до ПрАТ «Виноробний завод» на
посаду підмінного водія III класу на
ділянку внутрішньозаводського
транспорту.

23.08.2006 року ОСОБА_5 переведено
водієм до цеху внутрішньозаводського
транспорту.

26.07.2011 року ОСОБА_5 звільнено з
займаної посади водія
автонавантажувача за п.2 ст. 40 КЗпП
України (невідповідність працівника
займаній посаді за станом здоров'я), що
підтверджується постановою
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 12.03.2012 року (а.с.
17-20), залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2012 року.
(а.с. 162-164)

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.11.2012 року ОСОБА_5 поновлено на
посаді водія навантажувача ПрАТ
«Ізмаїльський виноробний завод».(а.с.
160-161)

Як вбачається з копії трудової
книжки ОСОБА_5 поновлено на попередній
роботі в ПрАТ «Ізмаїльський виноробний
завод» згідно рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.11.2012 року.( а.с.10)

Наказом №101-ОК «про внесення змін
в штатний розпис» від 05.12.2012 року у
зв'язку з виробничою необхідністю з
13.02.2013 року скорочено на ПрАТ
«Ізмаїльський винзавод» посаду «водій
автонавантажувача». Внесено зміни в
штатний розпис підприємства.
Інспектору відділу кадрів попередити
працівників, які підпадають під
скорочення штатів згідно КЗпП У країни,
у випадку наявності вакансій на
підприємстві запропонувати їм іншу
посаду, (а.с. 11)

11.12.2012 року ОСОБА_5 був
ознайомлений з даним наказом під
підпис.

Того ж дня голова правління
Михайлов В.Г. попередив ОСОБА_5, що у
зв'язку з виробничою необхідністю та
важким економічним становищем на ПрАТ
«Ізмаїльський винзавод» займана ним
посада - водій автонавантажувача буде
скорочена з 13.02.2012 року. Також
повідомлено що на підприємстві
відсутні вільні вакансії та
підприємство не має можливості надати
йому на ПрАТ «Ізмаїльський винзавод»
іншу посаду.

Наказом №09-ОК від 14.02.2013 року
звільнено ОСОБА_5, водія
автонавантажувача цеху
внутрішньозаводського транспорту з
14.02.2013 року за п.1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку зі скороченням штатів, (а.с. 13)

Пунктом 1 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадку змін в організації виробництва
і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Як роз'яснено судам в п. 19
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення ;на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості ; перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємств, в установі, організації,
чи не користувався вивільнювальний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи не
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Як вбачається з акту перевірки
додержання суб'єктами господарювання ;
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №1517031/0201 26.09.2012
року адміністрацією виключено зі
штатного розпису посаду водія
автонавантажувача в цеху
внутрішньозаводського транспорту з
01.10.2012 року (наказ від 26.09.2012 року №84-ок).
На час скорочення просади штатна
чисельність працівників підприємства
становила 141,25 одиниць, кількість
працівників в цеху
внутрішньозаводського транспорту 3:
тракторист 1, водій 1, водій
автонавантажувача 1. Після видання
зазначеного наказу чисельність
працівників цеху
внутрішньозаводського транспорту
склала 3: водія 2, тракторист 1.
Документів щодо виведення в штатний
розпис працівників
внутрішньозаводського транспорту
посади водія - під час перевірки не
встановлено, (а.с. 194-197)

Наказом від 26.12.2012 року №105 - ОК
затвердженого штатний розпис з
01.01.2013року в кількості 133,5 працівника,
скорочено 8.25 вакантних посад,
чисельність працівників
внутрішньозаводського транспорту
залишилась у кількості 3 одиниці:
тракторист 1, водій 2.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що районний суд прийшов до правильного
висновку, що на підприємстві в
дійсності не відбулося змін в
організації виробництва і праці,
зокрема, простою, скорочення
чисельності або штату працівників так
як не було складено та затверджено
нового штатного розпису щодо
вилучення посади котру займає позивач.

Доводи заявника про те, що
питання доцільності та скорочення
штату працівників є прерогативою
адміністрації підприємства не
спростовують того факту, що не було
складено та затверджено нового
штатного розпису щодо вилучення
посади котру займає позивач виходячи
лише з перевірки дотримання
законодавства про порядок звільнення.

Ст.235 КЗпП України передбачено, що
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Судова колегія погоджується з
розрахунком щодо стягнення з
відповідача середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,
так як він відповідає вимогам ч. 2, п.8 ч.З
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року, що становить 18289,60
грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Згідно роз'яснень, які містяться в
п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», судам необхідно враховувати, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала
чинності 13 січня 2000 р.) за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Оскільки внаслідок незаконного
звільнення порушені конституційні та
трудові права позивача, видачею наказу
про звільнення без законних підстав
позивачу, спричинено моральну шкоду,
яка виразилась у втраті нормальних
життєвих зв'язків, а саме позивач був
позбавлений доходу, що змусило
позивача прикладати додаткових зусиль
для організації свого життя, позивач
згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, районний
суд прийшов до правильного висновку, що
позивач має право на відшкодування
моральної шкоди.

З урахуванням фактичних обставин
справи, враховуючи принцип розумності,
достатності та справедливості,
районний суд правильно визначив суму
моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Вирішуючи вимоги в частині
стягнення витрат на правову допомогу,
пов'язаних розглядом справи, районний
суд правильно виходив з положень п.2
ч.2 ст.79, ст.ст.82, 88 ЦПК Україні
відповідно до яких, до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать витрати на правову допомогу з
врахуванням статті 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» за №4191-VI
від 20.12.2011 року.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317,319 ЦПК
України судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод»
відхилити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді- А.П.Заїкін

Л.І.Доценко