СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва

в складі головуючої судді Кицюк
В.С.,

при секретарі Грінченко
Є.С.,

за участю відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
попереднім договором купівлі-продажу
квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 14.06.2010 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було укладено попередній
договір, відповідно до умов якого
ОСОБА_1 зобов`язався продати, а ОСОБА_2
відповідно купити квартиру АДРЕСА_1,
проте, як зазначає позивач, 07.07.2010 року
відповідач продав квартиру не
позивачу, а його доньці - ОСОБА_3 При
цьому, позивач стверджує, що його ввели
в оману, оскільки він хоча і був
присутнім у нотаріуса 07.07.2010 року під
час одночасного посвідчення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 і
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, але набувачем останньої за
договором купівлі-продажу не став.

Позивач в судове засідання не з`явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся відповідно до вимог ст. 74
ЦПК України (а.с. 33, 35, 41), подав заяву про
розгляд справи без його участі, в якій
зазначив, що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі (а.с. 39)

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, зазначив, що йому невідомо
про жодне рішення суду, що стосуються
предмету даного спору, а також про
жодне незавершене судове провадження,
що стосуються предмету даного спору.
Крім того, пояснив, що між сторонами
дійсно був укладений попередній
договір, про який мова йде в позовній
заяві, проте обумовлений в ньому
основний договір купівлі-продажу
квартири в строк, передбачений в
попередньому договорі, а саме - до 05.07.2010
року, не уклав саме позивач. При цьому
продовження терміну дії для укладання
такого договору не було додатково
погоджено оформленням відповідної
нотаріально посвідченої угоди. При
цьому, наполягав на тому, що свої
зобов`язання за попереднім договором
купівлі продажу не порушував, від
укладання основного договору
купівлі-продажу не ухилявся. Щодо
необхідності повернення авансу в сумі
8000 грн., отриманих від позивача за
попереднім договором, пояснив, що
підстав для його повернення немає,
оскільки зазначена сума була врахована
під час укладання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.
Відповідач наполягав на тому, що під
час такого укладання у нотаріальній
конторі приватного нотаріуса
Комсомольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 був
присутнім і сам позивач, оскільки
фактично оформленню цієї угоди
передував продаж в цей же день за
нотаріальним посвідченням цього ж
нотаріуса іншої квартири під АДРЕСА_2 в
м. Комсомольську Полтавської області,
яка належала позивачу і двом його
донькам. Із всіма зазначеними
договорами позивач був ознайомлений.
Відтак, вважав, що підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 немає.

Заслухавши відповідача та дослідивши
матеріали справи, приходжу до
наступного висновку.

Згідно ст. 658 ЦК України договір
купівлі-продажу квартири укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню. Частиною 1
ст. 220 ЦК України передбачено, що в разі
недодержання вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору,
такий договір є нікчемним.

В свою чергу, відповідно до ст. 635 ЦК
України попереднім є договір, сторони
якого зобов`язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором. Попередній
договір укладається в формі,
встановленій для основного договору.

Так, 14.06.2010 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було
укладено попередній договір, який був
нотаріально посвідчений, і за яким
позивач зобов`язався в строк до 05.07.2010
року купити квартиру АДРЕСА_3. На
підтвердження цих намірів ОСОБА_2
передав, а ОСОБА_1 отримав аванс в сумі
8000 грн.(а.с.8)

Частиною 1 статті 598 ЦК України
передбачено, що зобов`язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

При цьому, умовами попереднього
договору між сторонами було
передбачено, що продовження терміну
для укладання договору купівлі-продажу
допускається за додатковим
погодженням між сторонами, яке також
має бути оформлено відповідно
нотаріально посвідченою угодою (а.с.8)

Згідно ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання
встановлене попереднім договором,
припиняється, якщо основний договір не
укладений протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Так, судовим розглядом встановлено і
не заперечується сторонами, що 05.07.2010
року договір купівлі-продажу
вищезазначеної квартири між сторонами
підписаний і оформлений не був,
оскільки позивач в період з 29.06.2010 року
по 09.07.2010 року знаходився на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні
Комсомольської міської лікарні із
травмою правою руки (гострим бурситом
правого ліктьового суглобу), що
підтверджується виписним епікризом
№5031/440 (а.с.9)

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що між сторонами
додатково була погоджена і нотаріально
посвідчена угода про продовження
терміну для укладання основного
договору купівлі-продажу.

Відтак, стверджувати про те, що саме
відповідач необґрунтовано відмовився
або іншим чином ухилився від укладання
такого договору в строк та на умовах,
визначених в попередньому договорі від
14.06.2010 року, як на тому наполягає
позивач, підстав немає, отже немає і
правових підстав для стягнення з нього
пені в розмірі 100 відсотків від суми
авансу, переданого за попереднім
договором.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу, в межах
заявлених ним позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в своїй заяві про усунення
недоліків позовної заяви стверджував
про те, що відповідно до вимог ч.1 ст.131
ЦПК України подасть докази на
підтвердження своїх позовних вимог до
початку розгляду справи по суті, також
звертав увагу суду на те, що він
відповідно до ст. 133 ЦПК України має
право звернутися до суду із заявою про
забезпечення доказів або заявою про їх
витребування в порядку ст. 137 ЦПК
України, при цьому не акцентуючи увагу
на тому, про які саме докази йде мова
(а.с.25)

Натомість, такими правами позивач не
скористався, подав заяву про те, що в
судові засідання по справі з`являтися
не може через погіршення стану свого
здоров`я, також про те, що через
відсутність постійного джерела
доходів не має можливості направити в
судове засідання і свого представника
(а.с.39)

В свою чергу, статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням, зокрема,
у цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлені
ці обставини.

Так, рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 18.02.2014 року
було встановлено, що 07.07.2010 року ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 продали належні їм
частки, а ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
купили в рівних частках по 1/4 частині
квартиру АДРЕСА_4. У цей же день ОСОБА_5
та ОСОБА_3 оформили договори
купівлі-продажу однокімнатних квартир
кожна, а саме ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_5,
а ОСОБА_5 - квартири АДРЕСА_6 (а.с.27 на
звороті)

Як вбачається з договору
купівлі-продажу від 07.07.2010 року ОСОБА_3
уклала договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 м. Комсомольська
Полтавської області із ОСОБА_1, який
діяв на підставі довіреності, від імені
ОСОБА_10.(а.с.11)

При цьому, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Полтавської області
вищезазначеним рішенням від 18.02.2014 року
визнала квартиру АДРЕСА_3 спільною
сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
рівних частках, тому що, як встановлено
рішенням суду, незважаючи на те що
власником зазначена ОСОБА_3, дана
квартира була придбана за рахунок
спільних коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що
були отримані від продажу квартири
АДРЕСА_4. Також апеляційний суд окремо
наголосив на тому, що вищезазначені
договори купівлі-продажу даних квартир
були оформлені в один і той же день та в
одного і того ж нотаріуса
Комсомольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.28)

Про те, що позивач був присутнім під час
підписання вищезазначених договорів,
зазначає і сам позивач в своїй позовній
заяві (а.с. 2), це не заперечує і
відповідач по справі, що згідно ч.1 ст.61
ЦПК України не підлягає доказуванню.

Крім того, колегія суддів в своєму
рішенні від 18.02.2014 року звернула увагу і
на те, що отриманий ОСОБА_11 від ОСОБА_2
аванс в сумі 8000 грн. був врахований під
час укладання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_5 (а.с.28)

Відповідачем в судовому засіданні
також були підтверджені вищезазначені
обставини, отже підстав стверджувати
про те, що відповідач незаконно володіє
чужим майном, а саме зазначеною сумою
авансу, у суду немає. У зв`язку з цим суд
не вбачає підстав і для задоволення
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь і пені за
несвоєчасне повернення авансу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в
разі відмови у задоволенні позовних
вимог, не підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача і
судові витрати, в даному випадку сума
сплаченого судового збору і витрати на
правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 598, 635 ЦК України та ст. ст. 3, 11, 15,
60-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
попереднім договором купівлі-продажу
квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом'янський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
особою, яка його оскаржує протягом
десяти днів з моменту отримання його
копії.

Суддя -
В.С. Кицюк