Справа №487/1914/14-ц 04.11.2014 04.11.2014 04.11.2014
Провадження №22-ц/784/2553/14
Суддя по 1 інстанції - Притуляк І.О.
Доповідач апеляційного
суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

4 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Ю.О.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі, належно повідомлених про час і
місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 22 травня 2014 року у
справі

за позовом

ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Миколаївській області,
про захист прав споживача,

в с т а н о в и л а:

24 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про захист прав споживача.

В обгрунтування позову зазначав, що 7
березня 2012 року придбав у відповідача
GРS навігатор «GoClever Navio 400» за 600 грн.,
гарантійний строк обслуговування
якого один рік.

В період дії строку гарантійного
обслуговування GРS навігатор вийшов з
ладу, в зв'язку з чим він звернувся до
сервісного центру «Аладдін» у м.
Миколаєві.

10 квітня 2013 року сервісний центр
«Аладдін» видав Акт про наявність у
товарі істотного недоліку та
відсутність можливості його усунути.

23 квітня 2013 року він передав
комплект документів та навігатор
відповідачу, який є менеджером
Миколаївського представництва
інтернет - магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» з метою повернення його
вартості.

Доповнюючи позовні вимоги та
посилаючись на те, що кошти йому не
повернуто, позивач просив розірвати
договір купівлі -продажу, стягнути на
його користь вартість товару, пеню у
розмірі 1% від вартості товару за кожен
день затримки повернення коштів за
період з 23 квітня 2013 року по 2 березня
2014 року (337 днів) в сумі 2 022 грн., а також 5
000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої порушенням прав
споживача.

Визнаючи позовні вимоги
частково, відповідач вважав, що договір
купівлі-продажу підлягає розірванню, а
кошти в сумі 600 грн. поверненню
позивачу, однак останній ухиляється
від отримання.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 22 травня 2014 року позов
задоволено частково. Розірвано
договір купівлі продажу товару
неналежної якості та стягнуто з
відповідача на користь позивача 600 грн.
його вартості, а також судові витрати.
Відмовлено у задоволенні інших
позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, просив
його скасувати та постановити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги
у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення районного
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
такого.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що між
сторонами склалися правовідносини, що
відповідають договору роздрібної
купівлі-продажу, на які
розповсюджуються норми Закону України
«Про захист прав споживачів» (далі
-Закон), в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 12 ст. 1 Закону визначено, що
істотний недолік - недолік, який
робить неможливим чи недопустимим
використання товару відповідно до його
цільового призначення, виник з вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад
чотирнадцять днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж
передбачено договором.

За правилами ч. 1 ст. 8 Закону у разі
виявлення протягом встановленого
гарантійного строку істотних
недоліків, які виникли з вини виробника
товару (продавця, виконавця), або
фальсифікації товару, підтверджених за
необхідності висновком експертизи,
споживач, в порядку та у строки, що
встановлені законодавством і на
підставі обов'язкових для сторін
правил договору, має право за своїм
вибором вимагати від продавця або
виробника:

- розірвання договору та
повернення сплаченої за товар грошової
суми;

- вимагати заміни товару на такий
же товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника),
товар.

Споживач має право пред'явити одну
з вимог, передбачених частиною першою
цієї статті, а в разі її невиконання
заявити іншу вимогу, передбачену
частиною першою цієї статті (ч.3 ст. 8
Закону).

При пред'явленні споживачем вимоги
про безоплатне усунення недоліків
товару вони повинні бути усунуті
протягом чотирнадцяти днів з дати його
пред'явлення або за згодою сторін в
інший строк.

За кожний день затримки усунення
недоліків понад установлений строк
(чотирнадцять днів) споживачеві
виплачується неустойка в розмірі
одного відсотка вартості товару (ч.9
ст.8).

Пунктом 28 Порядку гарантійного ремонту
(обслуговування) або гарантійної
заміни технічно складних побутових
товарів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 11
квітня 2002 року № 506 (далі - Порядок),
передбачено, що термін виконання
гарантійного ремонту узгоджується за
домовленістю сторін, але не може
перевищувати встановленого
законодавством. За кожний день
затримки усунення недоліків понад
установлений термін виконавець
виплачує споживачеві неустойку в
розмірі 1 відсотка вартості товару.

Як вбачається із матеріалів
справи, 7 березня 2012 року позивач
придбав у відповідача GРS навігатор
«GoClever Navio 400» за 600 грн., гарантійний
строк обслуговування якого один рік.

В період дії строку гарантійного
обслуговування GРS навігатор вийшов з
ладу, в зв'язку з чим він звернувся до
сервісного центру «Аладдін» у м.
Миколаєві, який 10 квітня 2013 року
видав йому Акт про наявність у товарі
істотного недоліку та відсутність
можливості його усунути внаслідок
відсутності комплектуючої деталі, яка
підлягала заміні.

Як вбачається із Акту від 23
квітня 2013 року, позивач передав
відповідачу, який є продавцем товару та
представником Миколаївського
представництва інтернет - магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» комплект документів та
навігатор для діагностики та
гарантійного ремонту до
авторизованого сервісного центру
«Равіс» у м. Києві. При цьому сторони
погодили збільшення строку
гарантійного ремонту до 90 робочих
днів, про що свідчить підпис позивача
на цьому документі (а.с. 4).

Однак, 24 травня 2013 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
повернення йому коштів за товар (а.с. 5).

24 липня 2013 року сервісний центр
«Равіс» надав довідку про те, що
проведена діагностика виробу і апарат
відремонтувати неможливо через
відсутність запчастин (а.с. 23).

Протягом липня - жовтня 2013 року
відповідач неодноразово пропонував
позивачу отримати кошти за товар,
направляючи рекомендовані листи на
його адресу, зазначену в Акті, зокрема,
17 червня, 8 липня, 19 серпня, 23 серпня, 29
жовтня 2013 року, однак позивач не
з'явився за їх отриманням (вони
повернуті за «спливом строку
зберігання»).

Зазначене підтверджується
копіями листів, квитанціями про їх
рекомендовані відправлення на адресу
позивача та зворотніми
повідомленнями (а.с. 24-44).

За такого, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
відсутність підстав, передбачених ч. 9
ст. 8 Закону, для стягнення неустойки з
відповідача.

До того ж, посилання позивача на
вимоги ч. 9 ст. 12 Закону як на підставу
для стягнення неустойки, є
необґрунтованими, оскільки на
правовідносини, що склалися між
сторонами, ст. 12 Закону не
розповсюджується.

Вимоги ст. 12 Закону підлягають
застосуванню у разі розірвання
договору з ініціативи споживача
протягом 14 днів з часу укладення такого
договору та коли це не пов'язано з
недоліками товару, виявленими протягом
гарантійного строку.

Доводи апеляційної скарги про
стягнення моральної шкоди також є
необґрунтованими, оскільки Закон ( п.5
ч.1 ст.4) передбачає відшкодування
моральної шкоди споживачу, однак лише у
разі заподіяння її небезпечною для
життя або здоров'я потерпілого
продукцією.

Враховуючи викладене, колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 22 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: