22-ц/775/1585/2014(м)
Головуючий першої інстанції Скудін
Доповідач: Осипчук О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„06" листопада 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого: Осипчук О.В.

суддів: Супрун М.Ю., Мироненко І.П.

при секретарі: Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі Донецької
області справу за поданням
виконуючого обов'язки начальника
відділу державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції Донецької області про
тимчасове обмеження боржника-фізичної
особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, за апеляційною скаргою
відділу державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції Донецької області на ухвалу
Першотравневого районного суду
Донецької області від 09 жовтня 2014, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Першотравневого
районного суду Донецької області від 09
жовтня 2014 року в задоволенні подання
виконуючого обов'язки начальника
відділу державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції Донецької області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянина України
ОСОБА_1 за межі України відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду
ВДВС Першотравневого районного
управління юстиції подало апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу суду
скасувати і направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги апелянт
посилається на те, що суд не врахував
вимоги п.18 ч.1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, п. 1-9 ч.1 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України». Посилання
суду на відсутність паспортних даних
громадянина ОСОБА_1, які необхідні для
тимчасового вилучення паспорта, є
безпідставним, оскільки в поданні ДВС
просить встановити боржнику тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспорту.

В апеляційному суді представник ВДВС
Першотравневого районного управління
юстиції у Донецькій області Матвійчук
Д.В. підтримав доводи скарги у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвала суду - скасуванню
з передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
подання суд першої інстанції керувався
вимогами ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК
України і виходив з того, що подання
державного виконавця не відповідає
вимогам законодавства, а тому підстави
для задоволення відсутні.

Між тим, погодитися з ухвалою суду
неможливо, оскільки вона постановлена
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» визначає правові засади
організації судової влади та
здійснення правосуддя в Україні з
метою захисту прав, свобод та законних
інтересів людини і громадянина, прав та
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів держави згідно з принципом
верховенства права, закріпленим ст. 8
Конституції України.

Право кожного на справедливий розгляд
його справи судом, встановлений
законом, при вирішенні спору щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру передбачено п.1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка підлягає
застосуванню відповідно до ст. 9
Конституції України та ст.ст. 2,8 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В статі 1 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» зазначається, що
громадянин України має право виїхати з
України, крім випадків, передбачених
цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно ч.2 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Пунктом 18 ч.3 статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено право державного
виконавця у процесі здійснення
виконавчого провадження у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦУПК питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Таким чином реалізація цих прав
здійснюється шляхом звернення до суду
в порядку статті 377-1 ЦПК України з
поданням про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, яке також визначає, що
суб'єктом звернення є державний
виконавець.

Перелік осіб, яких Закон України «Про
державну виконавчу службу» визначає як
державних виконавців, міститься у
статті 4 вказаного Закону, положення
якої слід враховувати при перевірці чи
належний суб'єкт звернувся до суду з
поданням.

Проте суд ці вимоги закону не врахував
і розглянув подання виконуючого
обов'язки ВДВС Першотравневого РУЮ у
Донецькій області Матвійчука Д.В., не
перевіривши при цьому чи здійснює ця
особа виконання за виконавчим
документом щодо ОСОБА_1 оскільки з
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 27.09.2012 року вбачається,
що зазначене виконання здійснює в.о.
начальника ДВС Андрусенко І.О. (
а.с.4),запити на отримання інформації
щодо майна боржника виконував в.о.
начальника ДВС Тіщенко Т.П. ( а.с.5-9).
Відомостей щодо заміни державного
виконавця після відкриття виконавчого
провадження суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції
Донецької області перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги № Ф104 від 06.09.2012 року УПФУ в
Першотравневому районі в Донецькій
області про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості зі сплати єдиного
внеску в розмірі 2201,35 грн.

27 вересня 2012 року в.о. начальника ДВС
Андрусенко І.О. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження за
вказаною вимогою. В постанові
зазначено про виконання рішення у
добровільному порядку протягом 7 днів.
Розгляд справи 09 жовтня 2014 року
відбувся у відсутність державного
виконавця.

Судом першої інстанції не з'ясовано
взагалі питання про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
вимогою обов'язків. На момент звернення
до суду з поданням факт ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього вимогою ПФУ,
повинен бути об'єктивно наявним та
вбачатися з матеріалів виконавчого
провадження.

Оскільки відповідно до частини 2 статті
377-1 ЦПК подання розглядається судом
негайно, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб,
за участю державного виконавця, то саме
на останнього покладається тягар
доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим, з
метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належно
з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд скасовує ухвалу суду
першої інстанції і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що доводи апеляційної скарги
щодо неправомірної відмови суду у
задоволенні подання лише з підстав
невідповідності останнього вимогам
закону є обґрунтованими та такими, що
заслуговують на увагу, оскільки судом
першої інстанції питання про
відповідність подання нормам закону
повинно було бути врегульовано шляхом
постановлення ухвали про залишення
подання без руху для усунення
недоліків.

Керуючись ст.ст. 307,312,315 ЦПК
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції
Донецької області задовольнити
частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду
Донецької області від 09 жовтня 2014 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Судді: