Справа №592/1566/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кондратенко М. В.Номер
провадження 22-ц/788/1703/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 26
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Маслова В. О. ,

з участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 05 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім.М.В.Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок профзахворювання,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 05 серпня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім.
М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 12 000 грн. в
рахунок відшкодування морально шкоди,
спричиненої йому професійним
захворюванням та 243 грн. 60 коп. судового
збору на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач
просить зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову
повністю.

При цьому зазначає про відсутність
правових підстав для стягнення
моральної шкоди, оскільки при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди судом першої інстанції
не було враховано взаємного ступеню
вини сторін. За час роботи позивача на
підприємстві йому були створені
належні умови праці та забезпечення
засобами індивідуального захисту,
спецодягом та взуттям згідно
нормативів. Погоджуючись на
запропоновані умови праці, ОСОБА_3
усвідомлював можливі негативні
наслідки для свого здоров'я, а також у
повній мірі повинен нести солідарну
відповідальність за їх настання, однак
суд при ухваленні рішення вказані
обставини не взяв до уваги. За роботу у
шкідливих умовах праці позивач
отримував грошову доплату, додаткову
відпустку тощо. Вважає, що товариство
повністю виконало покладені на нього
законодавством обов'язки, при
укладанні трудового договору
проінформувало позивача про шкідливі
умови праці, здійснювало доплати,
надало інші соціальні гарантії,
застрахувало позивача та ін. Також при
ухваленні рішення судом не було
враховано ту обставину, що виконання
позивачем своїх посадових обов'язків
не могло обійтись без впливу шкідливих
виробничих факторів на його організм,
оскільки в світі не існує досконалої
технології, яка б повністю усувала їх
настання. Жодного доказу спричинення
відповідачем моральної шкоди, її
розміру, порядку її визначення
позивачем надано не було. Крім того,
зазначає, що з урахуванням
встановленої практики розмір
стягнутої з Товариства моральної шкоди
на користь позивача є надмірно
завищеним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який
проти скарги заперечує, перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, місцевий суд виходив з
доведеності факту заподіяння
моральної шкоди та наявності підстав
для її задоволення.

Висновок суду є таким, що відповідає
зібраним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з 03 серпня 1970 року по 31 жовтня 2008 року
перебував у трудових відносинах у ПАТ
«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе». Працював на
посаді електрозварювальника ручної
електродугової зварки. За наказом
№8294/ок від 13 грудня 2000 року з 15 грудня
2000 року переведений в управління
монтажу та наладки
електрозварювальником ручного
зварювання п'ятого розряду. З 31 жовтня
2008 року звільнений за власним бажанням
у зв'язку з виходом на пенсію за віком
на пільгових умовах згідно наказу №
7888/0к від 27 жовтня 2008 року (а.с.6,7). При
виконанні трудових обов'язків отримав
професійне захворювання.

Під час роботи на підприємстві
відповідача, у зв'язку з впливом
шкідливих умов виробництва позивач
отримав профзахворювання, йому
встановлений як основний діагноз:
пневмоконіоз І супеня 3/2, q/q. Хронічне
обструктивне захворювання легень ІІ
ступеня токсикоз-пилової етіології у
фазі нерізкого загострення. Дискінезія
бронхів І ступеня. Емфізема легень ІІ
ступеня. Легенева недостатність ІІ
ступеня. Захворювання професійні.
Нейросенсорна туговухість ІІІ ступеня
професійного характеру; і як супутній :
Ішемічна хвороба серця. Стабільна
стенокардія ІІ ф. кл. Атеросклеротичний
кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ
ступеня. Фибріляція передсердь. НК ІІА
ступеня. ДЕП (гіпертонічна+
атеросклеротична) І-ІІ ступеня з ХНМК,
переважно у вертебро- базилярному
басейні. РОХП з полірадикулярним
синдромом (вперше встановлене ППЛЕК
НДІ гігієни праці та профзахворювань
ХМНУ 27 серпня 2008 року) (а.с.8,9).

23 вересня 2008 року комісія з
представників Сумської міської CEC,
ПАТ«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе та
Управління ВД Фонду у м.Суми провела
розслідування випадку хронічного
професійного захворювання позивача, за
результатами якого склала акт
розслідування за формою П-4 відповідно
від 23 вересня 2008 року № 83, у якому
відзначила що захворювання позивача
виникло внаслідок неефективного
використання засобів індивідуального
захисту, недосконалості технологій.
Причина професійного захворювання -
проведення робіт в умовах підвищеного
рівня виробничого шуму, загазованості
(а.с.10).

04 листопада 2008 року позивач пройшов
первинний огляд спеціалізованою
фтизіатричною МСЕК, за наслідками
якого йому встановлено 40 % стійкої
втрати професійної працездатності та
третю групу інвалідності строком на
один рік з датою чергового переогляду 03
листопада 2009 року (а.с.27,28).

04 листопада 2009 року ОСОБА_3 пройшов
повторний переогляд спеціалізованою
фтизіатричною МСЕК, за наслідками
якого йому встановлено 65% стійкої
втрати професійної працездатності та
третю групу інвалідності строком на
один рік з датою чергового переогляду 26
жовтня 2010 року (а.с.29,30).

27 жовтня 2010 року заявник пройшов
повторний переогляд цією ж МСЕК, за
результатами якого йому встановлено 80
% стійкої втрати професійної
працездатності та другу групу
інвалідності безтерміново (а.с.13,31,32).

Вказані факти правильно і з достатньою
повнотою встановлені судом першої
інстанці.

За таких обставин суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з професійним захворюванням,
отриманим за час роботи на ПАТ «Сумське
НВО ім. М.В.Фрунзе» в неналежних умовах
праці, які виникли з вини цього
відповідача, ОСОБА_3 зазнав немайнових
втрат, а тому правильно поклав
обов'язок їх відшкодування на
відповідача.

Незважаючи на гарантоване державою
право вільного вибору виду діяльності,
яке передбачене ч.1 ст.43 Конституції
України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України,
роботодавець в силу ст.43 Конституції
України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та
ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону
праці» зобов'язаний створити
працівнику придатні для роботи
безпечні умови, які б відповідали
санітарно-гігієнічним та нормам
охорони праці.

Посилання апелянта на те, що позивач
був ознайомлений зі шкідливими умовами
праці та знав про можливі шкідливі
наслідки для свого здоров'я, не
спростовують факту наявності вини
роботодавця в неналежному
забезпеченні нешкідливих умов праці та
не є підставою для позбавлення
позивача права на отримання
відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про
недоведення факту моральної шкоди є
безпідставними, оскільки втрата
позивачем з вини роботодавця
нормальних життєвих зв'язків, що
безперечно вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, безумовно вказує на
заподіяння їй немайнових втрат.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
враховував роз'яснення п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року №4, та
належно оцінив характер, обсяг
страждань, яких зазнав позивач та його
немайнових втрат та інші обставини,
зокрема стан його здоров'я, тяжкість
вимушених змін у життєвих і виробничих
стосунках і виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування у цій частині не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 05 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -