Провадження № 2/0202/4564/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 жовтня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Слюсар Л.П.,

при секретарі Фісун
К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2012 року звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_1 на свою
користь заборгованість за кредитним
договором № ZPL0AK00650303 від 06.09.2007 року у
розмірі 468781,26 грн.; з ПАТ «Акцент - банк»,
ОСОБА_1 солідарно на свою користь
заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та з
ОСОБА_1 стягнути на свою користь
судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що відповідно до договору № ZPL0AK00650303
від 06.09.2007 року відповідач ОСОБА_1
отримав кредит 66100,33 дол. США, зі сплатою
за користування ним відсотків у
розмірі 10,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 05.09.2014 року. Проте,
в порушення умов договору відповідач
ОСОБА_1 свої зобов'язання належним
чином не виконав, що стало підставою
для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що
випливають зі згаданого договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачами ПАТ "А-Банк" договору
поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з
чим вони є солідарними відповідачами
за пред'явленим до стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
24 вересня 2012 року позовна заява
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості була задоволена.

Ухвалою суду від 10 липня 2014 року заочне
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 24 вересня
2012 року за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
скасовано.

При новому розгляді справи
представник позивача просив позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове
засідання не з'явився. Про час і місце
слухання справи повідомлялись
належним чином. Про причину неявки суд
не повідомили.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
письмові докази по справі, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.09.2007 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №
ZPL0AK00650303, відповідно до умов якого
позивач зобов'язався надати кредит у
сумі 66100,33 дол. США, відповідач ОСОБА_1
повинен повернути кредит зі сплатою за
користування ним відсотків у розмірі
10,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 05.09.2014 року. П. 7.3.
Кредитного договору передбачено, що
забезпеченням виконання позичальником
зобов'язань за даним Договором
виступає застава автомобіля Тоyоtа,
модель: Саmrу, тип ТЗ: легковий седан, №
кузова/шасі: НОМЕР_2

Вимоги до ОСОБА_1, що випливають зі
згаданого договору, були забезпечені
шляхом укладання з відповідачем ПАТ
"А-Банк", договору поруки № 167 від 20.10.2010
року. Відповідно до договору поруки №
167 від 20.10.2010 року ПАТ « Акцент-банк»
зобов'язався солідарно з боржником
відповідати перед банком за виконання
зобов'язань за кредитним договором №
ZPL0AK00650303 від 06.09.2007 року, розмір
відповідальності 10000 грн.

Як вказує позивач у своїй позовній
заяві, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов
договору № ZPL0AK00650303 від 06.09.2007 року
заборгованість за ним станом на 10.08.2012
р. склала 59900,07 дол. США в тому числі
35752,78 дол. США - заборгованість за
кредитом; 13234,00 дол. США - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1711,92 дол. США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом; 9201,37
дол. США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком
Позичальника за кредитним договором є
зокрема повернення кредиту та сплата
процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

При розгляді заяви про перегляд
заочного рішення суду від 24.09.2012 року,
заперечуючи розмір задоволених
позовних вимог, відповідачем ОСОБА_1
надано суду копію рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
24 лютого 2011 року по справі № 2-4533/11, яке
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2011 року залишено без змін, яким
встановлено, що на виконання умов
кредитного договору № ZPL0AK00650303 від
06.09.2007 року банк надав, а ОСОБА_1 отримав
грошові кошти у розмірі 43668,51 дол. США.
Заборгованість за кредитним договором
станом на 01.10.2009 року становила 37830,50
дол. США, що за курсом НБУ на дату
розрахунку становить 302644,00 грн., яку
присуджено стягнути з ОСОБА_1 (а.с.40-41).

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
22.02.2012 року по справі № 2/0417/1996/2012
присуджено в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ zрІ0аk00650303 від 06.09.2007 року звернути
стягнення на предмет застави:
автомобіль Тоyоtа, модель: Саmrу, рік
випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер: НОМЕР_3, що належить на праві
власності ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1) шляхом продажу вказаного
автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк»з
укладанням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, із зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу (а.с.
44-45).

Крім того, відповідачем суду надано акт
прийому-передачі транспортного засобу
від 01 лютого 2012 року, копія якого, що
міститься в матеріалах справи, є
нечіткою, проте вбачається, що
автомобіль Toyota Camry 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3, що
належить на праві власності ОСОБА_1
передано в заклад ПАТ КБ ПриватБанк в
рамках виконавчого провадження (а.с.48).

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 15 вересня
2014 року зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк»
надати суду належним чином завірені
копії всіх судових рішень між
сторонами, що мають відношення до
кредитного договору № ZPL0AK00650303 від
06.09.2007 року. На виконання даної ухвали
суду у судовому засіданні
представником позивача надано
незасвідчену копію ухвали
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 07 липня 2014 року, якою
позовну заяву Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості залишено без розгляду.
Інших копій рішень, в тому числі таких,
які долучені до матеріалів справи
відповідачем, представником позивача
не надано, та вказала на їх відсутність
у позивача, отже суд приходить до
висновку, що ухвала Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
15 вересня 2014 року належним чином не
виконана.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З урахування вищевикладеного, та
оцінюючи докази в їх сукупності суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли
свого підтвердження, оскільки в
порушення вимог ст. 131 ЦПК України
позивач не надав суду належного
розрахунку заборгованості за
кредитним договором, в якому має бути
відображено заборгованість, яка
зменшена у зв'язку з присудженням до
стягнення заборгованості за рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 24 лютого 2011 року,
суду не надано інформації щодо
реалізації предмета застави Toyota Camry 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3 в ході проведення виконавчого
провадження, суду не повідомлено на
наявність інших судових рішень що
мають відношення до кредитного
договору № ZPL0AK00650303 від 06.09.2007 року, а
тому вимоги банку є не обґрунтовані та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскільки позивачу відмовлено в позові
то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 525,526,530, 554,610, 625,1050, 1054
ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88,
169,22-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Л.П. Слюсар