Справа № 2-400/2001 Головуючий у 1
інстанції: Адамчук Г.М. Провадження №
22-ц/773/1632/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л. М.

суддів - Антонюк К. І.,
Лівандовської-Кочури Т. В.,

при секретарі Черняк О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за поданням головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Горохівського управління юстиції
Волинської області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України за апеляційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Горохівського районного управління
юстиції Волинської області на ухвалу
Горохівського районного суду
Волинської області від 22 серпня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Горохівського районного суду
Волинської області від 22 серпня 2014 року
в задоволенні подання головного
державного виконавця ВДВС
Горохівського РУЮ Волинської області
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду
державний виконавець подав апеляційну
скаргу, в якій покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
дану ухвалу та постановити нову ухвалу
про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за
межі України.

В судове засідання сторони не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце судового
засідання. Тому відповідно до ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу
залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання ВДВС
Горохівського РУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 суд першої інстанції
виходив з того, що державним виконавцем
не наведено доказів, які об'єктивно
свідчили про те, що боржник не надає
органу реєстрації інформації про місце
свого проживання чи перебування, а
також того, що він має можливість
виїзду за межі території України.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 27
жовтня 2004 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-400/2001 від 10 травня 2001 року,
виданого Бродівським районним судом
щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 в розмірі ? частки всіх видів
заробітку, але не менше ? частини
неоподаткованого доходу громадян на
дитину щомісячно починаючи з 26 квітня
2001 року і до його повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Відповідно наявність умислу та інші
факти, як обставини, які є предметом
посилання суб'єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Отже, законом передбачено юридичні
санкції у вигляді обмеження у праві
виїзду не за сам факт невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

В матеріалах справи наявна копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження (а.с. 7), однак докази того,
що вищезазначена постанова
направлялася боржнику відсутні.

Також державний виконавець не довів та
в матеріалах подання відсутні будь-які
докази того, що боржник свідомо
ухилявся від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду, а
тому у суду не було передбачених
законом підстав для обмеження
останнього у праві виїзду за межі
України.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, ухвала постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Горохівського
районного управління юстиції
Волинської області відхилити.

Ухвалу Горохівського районного суду
Волинської області від 22 серпня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: