Справа № 447/469/14
Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/783/4628/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: позивача ОСОБА_2 та її
представника - ОСОБА_3,

представника
відповідача - Павлюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою
Новороздільської міської лікарні
Львівської області на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Новороздільської міської лікарні
Львівської області про визнання дій
протиправними,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до Новороздільської
міської лікарні в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність
Новороздільської міської лікарні
стосовно нарахування та виплати сестрі
медичній інфекційного відділення
Новороздільської міської лікарні
ОСОБА_2 щомісячної надбавки за вислугу
в розмірі 30 % до посадового окладу,
починаючи з 1 травня 2013 року;

- зобов'язати Новороздільську міську
лікарню провести перерахунок та
виплатити з урахуванням виплачених сум
сестрі медичній інфекційного
відділення Новороздільської міської
лікарні ОСОБА_2 недоплачену надбавку за
вислугу років, виходячи з розміру
надбавки - 30 % до посадового окладу,
починаючи з 1 травня 2013 року.

Позовні вимоги позивачка
обґрунтовувала тим, що з 04.05.1979р. по
15.02.1994р. вона працювала на посаді
медичної сестри санаторію «Розділ», а з
03.06.1994р. на посаді медичної сестри
Новороздільської міської лікарні, на
якій працює по даний час. Актом ревізії
фінансово-господарської діяльності
Новороздільської міської лікарні за
період з 01.04.2010р. по 31.03.2013р. було
встановлено, що їй було зайво
нараховано надбавку за вислугу років,
так як до стажу роботи включено період
роботи з 04.05.1979р. по 15.02.1994р. в санаторії
«Розділ», який не належав ні до
державних, ні до комунальних установ,
закладів чи організацій охорони
здоров'я. Наказом від 21.05.2013р.
відповідачем їй було перераховано
медичний стаж та встановлено надбавку
за вислугу років у розмірі 20%
посадового окладу. Рішенням суду від
20.12.2013 року встановлено, що період
роботи у санаторії «Розділ» з 04.05.1979р.
по 15.02.1994р. дає право на отримання нею
надбавки за вислугу років, тому 24.01.2014р.
звернулась до відповідача із заявою
про перерахунок надбавки за вислугу
років у розмірі 30 %. Враховуючи те, що
відповідач не розглядає її заяви про
перерахунок надбавки, просила
задовольнити її позов.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 15 травня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Рішення суду оскаржили відповідач та
представник відповідача - Павлюк В.В.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 04 липня 2014 року апеляційна
скарга представника Новороздільської
міської лікарні Львівської області -
Павлюка Володимира Васильовича
визнана неподаною та повернута йому.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, неповне
з'ясування і неправильне встановлення
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Зокрема, вказує, що суд безпідставно не
прийняв до уваги належність санаторію
«Розділ» за період роботи в ньому
позивачки до власності профспілок, а не
до державної чи комунальної власності,
тому права на надбавку в розмірі 30%
позивач немає. Суд надав неправильну
оцінку рішенню Миколаївського
районного суду від 20.12.2013р., яке немає
преюдиційного значення до даної
справи. Суд не врахував, що
Новороздільська міська лікарня
фінансується з місцевого бюджету
Новороздільською міською радою, яка не
була залучена судом до участі у справі
в якості відповідача або третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 у
період з 04.05.1979р. по 15.02.1994р. працювала на
посаді медичної сестри санаторію
«Розділ», з 03.06.1994р. працює на посаді
медичної сестри Новороздільської
міської лікарні, що підтверджується
копією її трудової книжки (а.с.6-8).
Станом на травень 2013р. вона мала 34 роки
медичного стажу, освіта неповна вища
медична.

По місцю праці у Новороздільській
лікарні ОСОБА_2 одержувала надбавку за
вислугу років в розмірі 30% до
посадового окладу, яка наказом
головного лікаря Новороздільської
міської лікарні від 25.05.2013р. була
скасована з посиланням на акт ревізії
№ 04-21/10 від 13.05.2013р. «Про наслідки
ревізії фінансово-господарської
діяльності Новороздільської міської
лікарні за період з 01.04.2010р. по 31.03.2013р. в
частині безпідставного зарахування у
загальний медичний стаж період роботи
з 04.05.1979р. по 15.02.1994 р. на посаді медичної
сестри санаторію «Розділ»
Прикарпатської територіальної ради по
управлінню курортами профспілки»
(а.с.9-16).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції правильно прийшов до
висновку, що позивач має право на
одержання надбавки за вислугу років і
розмірі 30% з врахуванням трудового
стажу з 04.05.1979р. по 15.02.1994р. у санаторії
«Розділ».

Відповідно до п.1 Порядку виплати
надбавки за вислугу років медичним та
фармацевтичним працівникам державних
та комунальних закладів охорони
здоров'я, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
грудня 2009р. в редакції постанови КМ № 23
від 18.01.2012р. дія цього Порядку
поширюється на медичних та
фармацевтичних працівників, які
працюють на зазначених у пункті 3 цього
Порядку посадах у будь-яких державних
та комунальних установах, закладах,
організаціях незалежно від
підпорядкування і умови оплати праці
яких визначаються відповідно до умов
оплати праці працівників державних та
комунальних закладів охорони здоров'я,
крім посадових осіб державної
санітарно-епідеміологічної служби
України.

Надбавка за вислугу років
установлюється залежно від стажу
роботи, зокрема, понад 20 років, в
розмірі 30% до посадового окладу.

Згідно п.3 Порядку надбавка за вислугу
років виплачується керівникам
закладів охорони здоров'я, їх
заступникам з числа лікарів,
заступникам головного лікаря з
медсестринства, керівникам
структурних підрозділів з числа
лікарів, головним медичним сестрам,
лікарям медичної діяльності в закладах
охорони здоров'я, керівникам
фармацевтичних (аптечних) закладів, їх
заступникам, керівникам структурних
підрозділів з числа провізорів і
фармацевтів, провізорам усіх
спеціальностей, фахівцям з базовою
вищою та неповною вищою медичною і
фармацевтичною освітою, усіх
спеціальностей та помічникам
ентомолога.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що до
стажу роботи, що дає право на
встановлення надбавки за вислугу
років, включається:

- час роботи у державних та комунальних
закладах охорони здоров'я України, СРСР
і союзних республік СРСР на посадах,
визначених у пункті 3 цього Порядку;

- час роботи у будь-яких державних та
комунальних установах, закладах та
організаціях незалежно від
підпорядкування на посадах, визначених
у пункті 3 цього Порядку за умови, що
оплата праці таких працівників
здійснюється відповідно до умов оплати
праці медичних працівників державних
та комунальних закладів охорони
здоров'я.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 20 грудня
2013р. у справі № 447/2974/13ц за позовом
Новороздільської міської лікарні до
ОСОБА_2 про стягнення зайво виплаченої
заробітної плати у зв'язку з помилково
призначеною надбавкою за вислугу років
в розмірі 30% через неправильне
зарахування стажу роботи у період з
04.05.1979р. по 15.02.1994р. на посаді медсестри
санаторію «Розділ» встановлено, що
санаторій «Розділ» був державним
санаторно-курортним закладом охорони
здоров'я та залишився у державній формі
власності.

Такого висновку суд дійшов з
врахуванням положень постанови Ради
Міністрів Української РСР від 23.04.1960р.
№ 606 «Про передачу профспілкам
санаторіям і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я у
відання».

В тому числі у відання, а не у власність
профспілок був переданий будинок
відпочинку «Розділ» у Миколаївському
районі Львівської області.

Постановою Верховної Ради Української
РСР «Про захист суверенних прав
власності Української РСР» від 29
листопада 1990р. № 506 було введено
мораторій на території республіки на
будь-які зміни форми власності і
власника державного майна до введення
в дію Закону Української РСР про
роздержавлення майна, який був
скасований 04.03.1992р. згідно з постановою
Верховної Ради України від 04.03.1992р. за №
2164-ХІІ.

Проте в період дії мораторію
Федерацією незалежних профспілок
України на підставі акту від 24.01.1992р.
було передано у власність акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» майно
територіальних санаторно-курортних
установ профспілок, санаторіїв,
будинків відпочинку, пансіонатів,
лікувальних та підсобно-допоміжних
об'єктів, підвідомчих колишній
Українській республіканській раді по
управлінню курортами профспілок в
обсягах та сумі згідно додатку, до
якого увійшло й майно будинку
відпочинку «Розділ» Львівської
області.

Різними судовими інстанціями України
вже неодноразово розглядались спори за
участю Фонду державного майна України
та ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» у яких
судові інстанції приходили до
висновку, що майно, яке передавалось до
статутного фонду ЗАТ
«Укрпрофоздоровниця», є державною
власністю, і його передача не потягла
за собою зміни форми власності.

Така правова позиція була висловлена у
постанові Вищого господарського суду
України від 19.03.2009р. у справі № 48/202-20/191
та викладена у постанові Верховного
Суду України від 25.09.2007р.

З врахуванням зазначеного рішенням
Миколаївського районного суду
Львівської області від 20 грудня 2013р.
констатовано, що у період з 04.05.1979р. по
15.02.1994р. позивач ОСОБА_2 працювала у
будинку відпочинку (санаторії)
«Розділ», що належав до державної форми
власності, тому стаж її роботи у цей
період підлягає до включення до
загального стажу і вона має право на 30%
надбавки.

Вказане рішення суду набрало законної
сили і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
встановлені ним обставини не
підлягають повторному доказуванню у
даній справі.

Оскільки відповідач у даній справі
безпідставно позбавив позивачку
надбавки в розмірі 30%, спираючись лише
на акт ревізії, який у цій частині не
узгоджується з вимогами закону, у суду
першої інстанції були правові підстави
для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не притягнув до участі у справі
Новороздільську міську раду не мають
юридичного значення, оскільки позивач
перебуває у трудових відносинах з
Новороздільською міською лікарнею, яка
є юридичною особою і самостійно несе
відповідальність по своїх
зобов'язаннях.

Враховуючи, що суд першої інстанції
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, застосував закон,
який поширюється на зазначені
правовідносини, при встановленні
зазначених фактів судом не було
допущено порушень норм процесуального
права, доводи апеляційної скарги та
зміст оскаржуваного рішення також не
дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права, які передбачені
ст.309 ЦПК України як підстав для
скасування рішення, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу Новороздільської
міської лікарні Львівської області
відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк