Справа
№303/5122/14ц
статистичного звіту - 19
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного
А.М.

при секретарі - Штець
І.І.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань в м. Мукачево
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_3, третя
особа приватний нотаріус
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
припинення дії договору іпотеки,
виключення запису з Державного реєстру
іпотек та Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_3 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності шляхом припинення дії
договору іпотеки від 21.09.2007 року,
укладеного між ВАТ «Банк
Універсальний» та ОСОБА_3, виключити з
Державного реєстру іпотек та Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна записи про обтяження
майна, житлового будинку в АДРЕСА_1,
внесеного на підставі договору іпотеки
від 21.09.2007 року, укладеного між ВАТ
«Банк Універсальний» та ОСОБА_3 Позовні
вимоги мотивує тим, що відповідно до
заповіту від 28.04.1998 року йому у спадок
від батьків залишився житловий будинок
в АДРЕСА_1. 07.11.2006 року позивач надав
довіреність ОСОБА_5 для представництва
його інтересів для оформлення
технічної документації на житловий
будинок в АДРЕСА_1. В подальшому ОСОБА_5,
не повідомивши та від його імені 08.11.2006
року уклав договір купівлі-продажу
житлового будиноку в АДРЕСА_1 з ОСОБА_6
Після цього, ОСОБА_6 відчужив будинок
ОСОБА_3 Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 05.12.2013 року
договір купівлі-продажу від 08.11.2006 року,
укладений між ОСОБА_5, який діяв від
його імені, та ОСОБА_6, будинку в АДРЕСА_1
визнано недійсним та скасовано. Також,
відповідно до цього рішення суду
договір купівлі-продажу від 21.09.2007 року,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, будинку
в АДРЕСА_1 визнано недійсними та
скасовано. Під час оформлення права
власності на будинок в АДРЕСА_1, йому
було видано витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, згідно
з яким йому стало відомо, що на належний
йому будинок існує обтяження у зв'язку
передачею його в іпотеку. Таким чином
він позбавлений реалізувати права
власника майна, у зв'язку з чим просить
усунути перешкоди у здійсненні права
власності шляхом припинення дії
договору іпотеки від 21.09.2007 року,
укладеного між ПАТ «Банк
Універсальний» та ОСОБА_3, виключити з
Державного реєстру іпотек та Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна записи про обтяження
майна.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав,
просив його задовольнити з наведених в
ньому підстав проти заочного розгляду
справи не заперечує.

Представник відповідача ПАТ
«Універсал банк» в судове засідання не
з'явився, подав письмові заперечення
проти позову, посилаючись на те, що
позивач ОСОБА_2 є правонаступником
іпотекодавця та відповідно несе всі
права та обов'язки передбачені Законом
України «Про іпотеку». Про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
в порядку ст. 74 ЦПК України. Причини
своєї неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився за невідомих причин. Про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним в порядку ст. 74 ЦПК України.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.
Причини своєї неявки відповідач суду
не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та перевіривши
зібрані у справі докази, вирішуючи спір
в межах заявлених позовних вимог, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджає про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК
України.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

В судовому засідання встановлено, що
відповідно до заповітів від 28.04.1998 року,
посвідчених державним нотаріусом
Мукачівської державної нотаріальної
контори Герцускі В.Л., ОСОБА_8 та ОСОБА_9
усе своє майно заповіли ОСОБА_2
Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 20015952 від 04.04.2014 року, житловий будинок
в АДРЕСА_1 на праві приватної власності
належить позивачу ОСОБА_2 Підставою для
реєстрації права власності на житловий
будинок, яка здійснена 03.04.2014 року, є
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 05.12.2013 року. Таким чином, на
момент розгляду справи, будинок в
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_2

Також судом встановлено, що 21.09.2007 року
між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3
був укладений договір іпотеки. Згідно з
п.п. 1.1. договору іпотеки, цей договір
забезпечує вимоги іпотекодержателя, що
випливають з кредитного договору № 11/998
К-07 від 21.09.2007 року, укладеного між ВАТ
«Банк Універсальний» та ОСОБА_3 за
умовами якого останній отримав кредит
в розмірі 130000 доларів США з кінцевим
терміном повернення до 23.09.2032 року.
Відповідно до п. 1.2.1 договору іпотеки, в
іпотеку передано житловий будинок в
АДРЕСА_1, який на момент укладення
спірного договору належав ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
21.09.2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 Одночасно
з посвідченням договору іпотеки
нотаріусом накладено заборону
відчуження предмету іпотеки, до
припинення дії договору іпотеки.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 05.12.2013 року вирішено спір між
позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
скасування договорів і визнано
недійсним договір купівлі-продажу від
08.11.2006 року, укладений між ОСОБА_5, який
діяв від імені ОСОБА_2, та ОСОБА_6,
будинку в АДРЕСА_1. Також визнано
недійсним договір купівлі-продажу від
21.09.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, будинку в АДРЕСА_1. Крім того,
скасовано державному реєстрацію
будинку в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 Рішення
набуло законної сили 18.12.2013 року.

Вироком Мукачівського міськрайонного
суду від 19.07.2012 року ОСОБА_6 засуджено за
вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст.
190 та ч. 4 ст. 27 - ч. 2 ст. 364 КК України. Як
встановлено судом під час розгляду
кримінальної справи, ОСОБА_6 завідомо
знаючи, що будинок в АДРЕСА_1,
привласнений ним шляхом обману і
фактично належить ОСОБА_2, діючи умисно,
незаконно, усвідомлюючи протиправний
характер своїх дій та їх караність,
передбачаючи реальну можливість
настання суспільно-небезпечних
наслідків від вчинюваних ним дій та
бажаючи їх настання, 21.09.2007 року
відчужив ОСОБА_3 зазначений вище
будинок.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Загальні підстави визнання недійсними
правочину і настання відповідних
наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК
України. Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України, в тому числі недодержання
вимог, за якими зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, моральним
засадам суспільства, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності, правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, а також волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його волі. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Правилами
ч. 1 ст. 236 ЦК України передбачено, що
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Зі змісту ст.ст. 572, 575, 583 ЦК України
випливає, що іпотекою є застава
нерухомого майна, як вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
іпотеки. Заставодавцем може бути
власник речі або особа, якій належить
майнове право, а також особа, якій
власник речі або особа, які належить
майнове право, передати річ або майнове
право з правом їх застави.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
іпотеку» предметом іпотеки можуть бути
один або декілька об'єктів нерухомого
майна за умови того, що нерухоме майно
належить іпотекодавцю на праві
власності. Статтею 17 Закону України
«Про іпотеку» також регламентовано, що
іпотека припиняється у разі визнання
іпотечного договору недійсним.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 328 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином судом встановлено
наступне. Будинок в АДРЕСА_1 переданий в
іпотеку за договором іпотеки від 21.09.2007
року ОСОБА_3 Останньому цей будинок
належав на підставі договору
купівлі-продажу від 21.09.2007 року,
укладений з ОСОБА_6 В свою чергу ОСОБА_6
набув право власності на будинок на
підставі купівлі-продажу від 08.11.2006
року. Зазначені договори в судовому
порядку були визнані недійсними, а в
враховуючи норму ч. 1 ст. 236 ЦК України
такі є недійсними з моменту їх
вчинення. Таким чином слід прийти до
висновку, що нерухоме майно передано в
іпотеку не власником такого майна, а
іншою особою, яка не мала на те
відповідних повноважень або інших
правових підстав, тобто не мала прав
власника на розпорядження таким майном
всепереч ст. 5 Закону України «Про
іпотеку».

Згідно з ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

При цьому суд звертає увагу на те, що ст.
23 Закону України «Про іпотеку», на яку
посилається відповідач у свої
запереченнях, у в цьому випадку не може
бути застосована, оскільки власник,
майно якого вибуло з його володіння
поза його волі і який витребував це
майно з незаконного володіння, не є
особою до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, оскільки
майно позивачу повернуто на підставі
рішення суду як законному власнику.

Також, відповідно до витягу про
державну реєстрацію іпотеки та про
державну реєстрацію обтяження,
житловий будинок в АДРЕСА_1 внесений до
Державного реєстру іпотек та щодо
такого накладена заборона на його
відчуження у зв'язку з укладенням
договору іпотеки від 21.09.2007 року.
Зазначене порушує права позивача, як
власника будинку в АДРЕСА_1 на його
вільне володіння, користування та
розпорядження.

При розгляді спору суд також враховує і
таке. Визначення ст. 16 ЦК України
способів захисту цивільних прав та
інтересів має важливе значення в
реалізації завдань цивільного
судочинства - забезпечення
справедливого неупередженого та
своєчасного розгляду і вирішення
цивільних справ для захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб, інтересів
держави. Законодавчі обмеження
матеріально-правових способів захисту
цивільного права чи інтересу
підлягають застосуванню з дотриманням
положень ст.ст. 55, 124 Конституції
України та ст. 13 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
відповідно до яких кожна особа має
право на ефективний засіб правового
захисту, не заборонений законом. Саме
такий висновок зробив Верховний Суд
України щодо застосування судами
положень ст. 16 ЦК постанові від 21.05.2012
року у справі № 6-20цс11.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок у
їх сукупності, беручи до уваги вимоги
ст. 55 Конституції України, якою
передбачено, що права і свободи людини
і громадянина захищаються судом, а
також враховуючи ст. 16 ЦК України,
відповідно до якої суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом, суд приходить до висновку,
що договір іпотеки від 21.09.2007 року
суперечить вимогам закону, оскільки за
його змістом нерухоме майно передано в
іпотеку не власником нерухомого майна,
а іншою особою, яка не мала на те
відповідних повноважень або інших
правових підстав, передача об'єкта
іпотеки, власником якого є позивач
ОСОБА_2, в іпотеку суперечить волі
останнього, а сам договір укладений без
відповідного волевиявлення особи, яка
могла бути іпотекодавцем, а вітдак
право позивача підлягає захисту шляхом
визнання таким, що припинив дію договір
іпотеки від 21.09.2007 року, укладений між
ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 21.09.2007 року. Також слід
виключити з Державного реєстру іпотек
запис про обтяження майна, житлового
будинку в АДРЕСА_1, та зняти в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна запис про обтяження
майна, житлового будинку в АДРЕСА_1.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
необхідно стягнути 243,60 грн. судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223,
224, 225, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 204, 215, 216,
236 ЦК України, ст.ст. 5, 17, 23 Закону
України «Про іпотеку»,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що припинив дію договір
іпотеки від 21.09.2007 року, укладений між
ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 21.09.2007 року.

Виключити з Державного реєстру іпотек
запис про обтяження майна, житлового
будинку в АДРЕСА_1, внесеного на
підставі договору іпотеки від 21.09.2007
року, укладеного між ВАТ «Банк
Універсальний» та ОСОБА_3, та
посвідченого приватним нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 21.09.2007 року.

Зняти в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис про обтяження майна, житлового
будинку в АДРЕСА_1, внесеного на
підставі договору іпотеки від 21.09.2007
року, укладеного між ВАТ «Банк
Універсальний» та ОСОБА_3, та
посвідченого приватним нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 21.09.2007 року.

Стягнути з ПАТ «Універсал Банк» на
користь ОСОБА_2 121,80 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 121,80
грн. судових витрат.

На рішення суду відповідачем може бути
подана заява про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.М.Заболотний