Справа №484/1349/14-ц 04.11.2014 04.11.2014 04.11.2014
Провадження №22-ц/784/2822/14
Суддя по першій інстанції - Літвіненко
Суддя-доповідач
апеляційного суду - Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

4 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засідання цивільну справу за
апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_4

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 8 вересня 2014 року у справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а :

31 березня 2014 року ОСОБА_3
звернувся до суду позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в солідарному порядку.

Позивач вказував, що 17 вересня 2008 року
між кредитною спілкою «Надія» та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за
умовами якого позичальник отримав
5 000 грн. строком до 17 вересня 2010 року
зі сплатою 0,1261 % від суми фактичного
залишку кредиту за кожний день
користування ним.

В забезпечення кредитного
зобов'язання в цей же день були
укладені окремі договори поруки з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зобов'язалися
нести солідарну відповідальність з
позичальником.

Позивач вказував, що за договором
відступлення права вимоги від 23
листопада 2012 року до нього перейшли
усі права первісного кредитора за
вказаним кредитним зобов'язанням
ОСОБА_4

Посилаючись на викладене та неналежне
виконання позичальником умов
кредитного договору, позивач просив
стягнути солідарно з усіх відповідачів
14 788,45 грн. заборгованості за
кредитним договором, яка утворилася
станом на 31 березня 2014
року.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4
посилався на пропуск позивачем
позовної давності та припинення
поруки щодо поручителів.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 8 вересня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором,
яка утворилася станом на 31
березня 2014 року в сумі 14 788,45 грн., із
яких: 4 543,65 грн. заборгованість по
кредиту (тіло) та 10 244,80 грн.
заборгованість по відсотках.
Відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до поручителів. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_4, посилаючись на
незаконність та необгрунтованість
судового рішення в частині задоволених
позовних вимог, просив його скасувати
та ухвалити нове, яким частково
задовольнити позовні вимоги до ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
відступаючи право вимоги за договором
цесії кредитна спілка передала
позивачеві усі права на стягнення
визначеної заборгованості на час
укладення договору відступлення права
вимоги, так і усі зобов'язання за
кредитним договором.

Між тим, колегія не може погодитися з
усіма висновками суду першої
інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, 17
вересня 2008 року між кредитною спілкою
«Надія» та ОСОБА_4 укладено кредитний
договір, за умовами якого він отримав 5
000 грн. строком до 17 вересня 2010 року зі
сплатою 0,1261% від суми фактичного
залишку кредиту за кожний день
користування ним ( тобто по 322,36 грн.
щомісячно).

Пунктом 3.2.1 умов кредитного договору
передбачено, що у випадку порушення
позичальником умов кредитного
договору, застосовується підвищена
процентна ставка, тобто до ставки,
зазначеної в кредитному договорі,
застосовується коефіцієнт збільшення
0,2 (а.с. 113-14).

До того ж, сторони узгодили, що в разі
невиконання позичальником своїх
зобов'язань за договором, кредитор має
право відступити всі права вимоги до
позичальника іншій особі, письмово
попередивши позичальника (п.6.5).

В забезпечення кредитного
зобов'язання в цей же день були
укладені окремі договори поруки з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зобов'язалися
нести солідарну відповідальність з
позичальником.

Строк дії кредитного договору
закінчився 17 вересня 2010 року.

Починаючи з 2008 року ОСОБА_4
неналежно виконував кредитні
зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 23
листопада 2011 року утворилося 11 963,79 грн.
заборгованості за кредитним
договором, із яких 4 543,65 грн. - залишок по
кредиту, 7 420,14 грн. - заборгованість по
відсоткам, із застосуванням
коефіцієнту підвищення 0,2 (а.с. 18).

23 листопада 2012 року КС «Надія» уклала
договір про відступлення права вимоги
(цесії) з ОСОБА_3, за яким зобов'язання
боржника за кредитним договором
(забезпеченого договорами поруки)
перейшли до нового кредитора, яким є
позивач (а.с.19-20).

За змістом цього договору до нового
кредитора перейшло право вимоги з
боржника залишку заборгованості за
кредитним договором, яка утворилася
станом на 23 листопада 2012 року в сумі 11
642,30 грн., а також і щодо усіх інших
платежів, обов'язок щодо сплати яких
передбачений кредитним договором та
чинним законодавством (а.с.19 -20).

Про відступлення права вимоги КС
«Надія» надіслала ОСОБА_4 письмове
повідомлення рекомендованим листом 23
листопада 2012 року.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові
(ч.1 ст. 513 ЦК).

Норми цивільного законодавства не
місять будь-яких обмежень щодо
відступлення права вимоги боргу за
кредитними договорами.

За такого, позивач на законній
правовій підставі набув прав нового
кредитора та стягнення заборгованості
відповідно до вимог ст. ст. 512, 526, 1054 ЦК
України, але в межах переданого боргу
за договором цесії.

За змістом ст. ст. 4, 5 21 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
позивач не відноситься до кола осіб,
які мають право на здійснення операцій
з надання фінансових послуг, а тому він
не має права на отримання від
відповідача відсотків за користування
кредитними коштами після укладення
договору про відступлення права
вимоги.

В зв'язку з викладеним, рішення
районного суду слід змінити на
підставі п. 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України в частині стягнення
розміру заборгованості з ОСОБА_4 на
користь позивача.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржується, тому не є
предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 8 вересня 2014 року змінити в
частині стягнення розміру
заборгованості з ОСОБА_4.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 за договором про відступлення
права вимоги, укладеного 23 листопада
2012 року між кредитною спілкою
«Надія» - первісним кредитором ОСОБА_4
за кредитним договором № Ф1/106/П/08 від 17
вересня 2008 року, та новим кредитором
ОСОБА_3, заборгованість в сумі 11 642,30
грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: