Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4042/14
Головуючий у 1 інстанції: Калюжна
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 30 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: Третя Запорізька державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на спадкове майно за законом,
-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа:
Третя Запорізька державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на спадкове майно за законом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 -
батько позивача. Спадкове майно яке
залишилося після смерті померлого
складається з ? частки квартири АДРЕСА_1
Радянської України м. Запоріжжя, яка
належала померлому на праві власності
па підставі договору дарування частини
квартири, посвідченого 24 грудня 2007 року
реєстровий номер 2797, інша ? частка
належить відповідачу, на підставі
свідоцтва про право власності на житло.

Після смерті батька позивач у
передбачений законом термін звернувся
до Третьої Запорізької державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак отримати
свідоцтво про право на спадщину
законом через нотаріальну контору не
має можливості, оскільки оформивши
договір дарування частини квартири від
24 грудня 2007 року реєстровий номер 2797,
батько позивача не звернувся за
реєстрацією даного договору та не
отримав витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив визнати за ним право власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_4

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 30
травня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2014 року
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на те, що рішення суду
є незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, оскільки судом помилково, без
врахування вимог ст. 33 ЦПК України, було
встановлено, що позивач є єдиним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4. Окрім
того, судом не прийнято до уваги, що
відповідач, як співвласник спірної
квартири, не може бути належним
відповідачем у справі, оскільки жодним
чином не порушує права чи інтереси
позивача. Також суд помилково дійшов
висновку, що після смерті ОСОБА_4
відкрилась спадщина на ? частину
спірного майна, оскільки право на це
майно останній в установленому законом
порядку не набув, воно не належало йому
на праві власності, а тому не входить до
спадкової маси. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та визнаючи
за ним право власності на ?? частину
квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_4
набув право власності на ? частку
квартиру до смерті, на підставі
договору дарування, який нотаріально
посвідчений, а тому ? частина є
спадковою масою.

Колегія вважає, що висновок суду є
вірним. Розглядаючи спір, суд, у
відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК
України повно та всебічно з'ясував
обставини справи на які посилалися
сторони, дослідив надані ними докази і
відповідно їх оцінив, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу та
закон, що їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що
спадкодавець ОСОБА_4 на момент смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 мав на праві власності ?
частину квартири АДРЕСА_1, що
підтверджено договором дарування
частини квартири від 24 грудня 2007 року,
який нотаріально посвідчений та
зареєстрований в реєстрі за № 2797 (а.с. 8).

Позивач є спадкоємцем за законом та
звернувся до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. У видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом ОСОБА_4
відмовлено у зв'язку з тим, що не надані
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії (а.с. 11).

Вирішуючи спір суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
задоволення позову та визнання за
ОСОБА_4 права власності на ? частку
квартири в порядку спадкування,
оскільки в силу ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність

Згідно з ч. 2 ст. 719 ЦК України визначено,
що договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 722 ЦК України,
право власності обдаровуваного на
дарунок виникає з моменту його
прийняття. Прийняття обдаровуваним
документів, які посвідчують право
власності на річ, інших документів, які
посвідчують належність дарувальникові
предмета договору, або символів речі
(ключів, макетів тощо) є прийняттям
дарунка.

Тобто, для виникнення права власності
за договором дарування достатньо факту
прийняття дарунку обдарованим. За цією
нормою, виникнення права власності на
підставі договору дарування не
пов'язується з реєстрацією в органах
БТІ. Відсутність державної реєстрації
права власності за спадкоємцем ОСОБА_4
не свідчить про відсутність в нього
права власності на ? частину квартиру

Таким чином, доводи апелянта відносно
того, що ? частина вказаної квартири не
є спадковою масою не ґрунтуються на
законі.

Безпідставними є й доводи апелянта
відносно того, що вона є неналежним
відповідачем у справі.

Згідно ст. 124 Конституції України та ч. 1
ст. 3 ЦПК кожна особа має право у
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позивачем у справі може
бути особа, права, свободи чи інтереси
якої порушуються, не визнаються або
оспорюються відповідачем
(відповідачами).

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119
ЦПК України на позивача покладено
обов'язок визначати відповідача у
справі.

У засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_3 пояснила, що вона є
племінницею померлого ОСОБА_4, є
співвласником ? частини квартири та на
момент його смерті зареєстрована в
квартирі.

Згідно ч. 2 ст. 1223, ст. 1265 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу, а тому
відповідач законом віднесена до кола
осіб, які можуть бути спадкоємцями
померлого ОСОБА_4

Таким чином, із визнанням права
власності на ? частину квартири за
ОСОБА_4, він набуває статусу власника ?
частини квартири та наділений правом
реєстрації у квартирі, тому залучення у
справі відповідачем ОСОБА_3, яка є іншим
співвласником квартири є правомірним.

Щодо доводів апелянта відносно
порушення прав іншого спадкоємця
ОСОБА_4, брата ОСОБА_4, то в разі незгоди
з рішенням суду про визнання права
власності на ? частину квартири в
порядку спадкування за його братом
ОСОБА_4, він, в силу ст. 292 ЦПК України,
має право на оскарження рішення суду в
апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, судова колегія
дійшла висновку, що рішенням суду
права апелянта будь-яким чином не
порушуються, рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування рішення та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 30 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: