Єдиний унікальний номер: 448/1437/14-ц
Провадження № 2/448/456/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04.11.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко
В.В.

при секретарі - Власюк
М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Твіржанської сільської ради
Мостиського району Львівської області
з участю третіх осіб - Мостиської
державної нотаріальної контори, Органу
державної реєстрації прав Мостиського
РУЮ Львівської області та ОСОБА_2 про
визнання права власності на
будинковолодіння в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

17.10.2014 року позивачка звернулася до
суду із зазначеним позовом,
покликаючись на те, що будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до 1991
року являвся колгоспним двором, де
станом на 05.04.1991 року його членами були
її бабця ОСОБА_3 та дідо ОСОБА_4. Крім
бабці й діда в будинку були формально
зареєстровані, але не проживали ще троє
осіб: її мати ОСОБА_5, сестра ОСОБА_2 та
вона - позивачка у справі.

Зазначала, що її мати після одруження
18.10.1986 року пішла проживати за невістку
в с. Арламівська Воля, спільного
господарства з бабцею та дідом не вела,
а також не були членами вказаного двору
вона і її сестра, оскільки з народження
постійно проживали в с. Арламівська
Воля та там ходили в школу.

Вказувала, що зазначене є свідченням
того, що вищевказаний будинок належав
на праві спільної сумісної власності
її бабці та дідові, тобто по 1/2
ідеальній частці кожному.

Зазначала, що дідо ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, не розпорядившись за
життя власним майном, а тому єдиним
спадкоємцем, який успадкував його
майно, була бабця, так як така фактично
вступила в управління спадковим майном
після його смерті.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
також бабця ОСОБА_3, яка за життя склала
заповіт, котрим все своє майно заповіла
їй - позивачці у справі.

Стверджувала, що вона у встановлені
строки звернулася в Мостиську державну
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини після смерті бабці,
однак в позасудовому порядку
позбавлена можливості оформити свої
спадкові права через відсутність
правовстановлюючих документів на
спірний житловий будинок.

З огляду на наведене, просила суд
постановити рішення, яким визнати за
нею право власності на житловий
будинок з господарським спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила суд їх задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак подав
заяву, в якій вказав, що не заперечує
щодо задоволення даного позову та
просить справу слухати у його
відсутності.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечила, в підтвердження чого
подала суду відповідну заяву.

Представники третіх осіб - Мостиської
державної нотаріальної контори та
Органу державної реєстрації прав
Мостиського РУЮ Львівської області - в
судове засідання не з'явилися, однак
подали заяви, в яких просить розглянути
справу за їх відсутності, вирішення
даного спору покладають на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки та
третьої особи - ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що даний позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що
будинковолодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, належить до
суспільної групи колишній колгоспний
двір, головою якого був ОСОБА_4.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» від 22.12.1995 року №
20, до правовідносин, що виникли до
прийняття 15.04.1991 Закону «Про
власність», застосовується чинне на
той час законодавство. Зокрема, спори
щодо майна колишнього колгоспного
двору, яке було придбане до 15 квітня 1991
року, мають вирішуватися за нормами, що
регулюють власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба). Розмір
частки члена двору визначається,
виходячи з рівності усіх його членів,
включаючи неповнолітніх.

Станом на 01.04.1988 року та станом на 01.01.1991
року в даному господарстві, крім голови
двору, членами даного колгоспного
двору були також його дружина ОСОБА_3,
донька ОСОБА_5, а також онуки ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 - позивачка у справі.

Як встановлено судом, після одруження,
а саме - 18.10.1986 року, ОСОБА_5 пішла
проживати до чоловіка в с. Арламівська
Воля Мостиського району Львівської
області, де з народження також
проживали її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1
(позивачка). Відтак вказане є
свідченням того, що прописка останніх
членів колгоспного двору була лише
формальною, що не надає їм права на
частку у спірному будинковолодінні як
учасникам колгоспного двору.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. За життя
власним майном не розпорядився, а тому
спадкоємцем І-ої черги спадкування за
законом майна померлого стала лише
його дружина ОСОБА_3, так як така
вступила в управління та володіння
спадковим майном у відповідності до
вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963
року).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла також ОСОБА_3, яка
за життя склала заповіт, котрим все
своє майно заповіла онуці - позивачці у
справі. Даний заповіт ніким не
оспорювався та не відмінявся.
Спадкоємців, яким би належало право на
обов'язкову частку у спадщині, у ОСОБА_3
не було (донька ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4).

Позивачка у встановлені строки
звернулася в Мостиську державну
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини після смерті бабці,
однак свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на будинок вона не
отримала, так як на будинковолодіння
відсутні правовстановлюючі документи.

Вказані обставини підтверджуються:
поясненнями позивачки та третьої особи
- ОСОБА_2; копією свідоцтв про смерть
серії НОМЕР_1 від 02.09.2014 року, серії
НОМЕР_2 від 22.11.2007 року та серії НОМЕР_3
від 18.07.2007 року; копією спадкової справи
509/08 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3; довідками Твіржанської
сільської ради Мостиського району
Львівської області № 652 та № 653 від
26.08.2014 року та № 255 від 27.10.2014 року;
актами обстеження умов проживання
ОСОБА_1, виданими від 29.08.2014 року
Твіржанською сільською радою та
Арламівськоволянською сільською
радою, а також іншими матеріалами
справи.

У відповідності до вимог ст.1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Ст.1273 ЦК України передбачає,
що спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу.
Заява про відмову від прийняття
спадщини подається нотаріусу за місцем
відкриття спадщини. Відмова від
прийняття спадщини є безумовною і
беззастережною.

З огляду на те, що позивачка являється
єдиним спадкоємцем за заповітом майна
ОСОБА_3, спадкоємців, яким би належало
право на обов'язкову частку у спадщині,
в останньої немає; враховуючи, що
позивачка позбавлена можливості в
позасудовому порядку оформити свої
спадкові права через відсутність
правовстановлюючих документів на
спірний будинок, суд вважає, що за
позивачкою слід визнати право
власності на будинковолодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно
заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п.6
постанови Пленуму Верхового Суду
України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» (з
наступними змінами), ст.ст.1218, 1220, 1223, 1233,
1268-1270 ЦК України, ст.ст.11, 88, 174, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на будинковолодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Мостиський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяВ.В. Борисенко