Справа № 459/3179/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових засідань
Черник Т.І.,

позивача
ОСОБА_2,

представника позивача
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представника відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення матеріальних
збитків та моральної шкоди, заподіяних
в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом, у якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 10970,00 грн. на відшкодування
матеріальної та 3000 грн. - на
відшкодування моральної шкоди. Вимоги
обґрунтовані тим, що 25.05.2014 року о 18:59
год. відповідач, керуючи автомобілем
НОМЕР_1, у м. Червонограді, на перехресті
вулиць Б.Хмельницького та С.Бандери, не
врахував дорожню обстановку та,
виїжджаючи на головну дорогу, не
пропустив автомобіль НОМЕР_2, під
керуванням позивача, який рухався по
головній дорозі та здійснив маневр
повороту ліворуч, вчинив ДТП, в
результаті якого автомобілі отримали
механічні пошкодження. На місці ДТП між
ними було досягнуто усної домовленості
про те, що відповідач за власні кошти
відремонтує автомобіль позивача. При
цьому водії вказаних автомобілів не
викликали працівників ДАІ та
представників страхових компаній. У
подальшому відповідач відмовився
відшкодувати завдані збитки на
проведення ремонту автомобіля
позивача, оскільки останній відмовився
ремонтувати свій автомобіль у
майстрів, яких пропонував відповідач.
Обставини ДТП були зафіксовані
відеореєстратором автомобіля, який
рухався позаду автомобіля позивача.
Відповідно до акта попередньої оцінки
№ 147 від 14.06.2014 року вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача складає 10970 грн. Також вказує,
що відповідачем завдано значної
моральної шкоди, оскільки позивачу та
його близьким на тривалий час
прийшлося пересісти на громадський
транспорт, що викликало суттєві
незручності у пересуванні, багато
запланованих справ довелося відкласти,
а від деяких взагалі відмовитися.
Позивач через втрату автомобіля не міг
виконувати деякі доручення
керівництва, пов'язані з переїздом, що
спричинило зменшення заробітної плати.

Відповідач подав письмове
заперечення на позов, у якому просить
відмовити позивачу у задоволенні
позову. На обґрунтування заперечення
послався на те, що позов
необгрунтований, безпідставний, його
вини у вчиненні ДТП немає. Зазначив, що
відповідач, знаючи, що їх автомобілі
застраховані, не зробив з цього
належних висновків про достатність
відшкодування матеріальної шкоди
виключно за рахунок страховиків.
Стверджує, що за усною домовленістю з
позивачем, ніхто не вважав себе винним
у ДТП. Крім того, вважає, що вимога
позивача про стягнення моральної шкоди
витікає з факту документально
неоформленого ДТП, тому задоволенню
також не підлягає.

Позивач та його представник у
судовому засіданні позов підтримали з
підстав, вказаних у позовній заяві.
Позивач пояснив, що запропонував
відповідачу на місці ДТП викликати
працівників міліції, однак останній
свою вину у вчиненні цієї
дорожньо-транспортної пригоди визнав
та пообіцяв компенсувати витрати за
ремонт автомобіля, тому міліцію та
страхові компанії не викликали. На
даний час його автомобіль
відремонтований, ремонтував на СТО
сусіда, де взяв акт попередньої оцінки
вартості ремонту автомобіля. При
оцінці був присутній лише він,
відповідача не було, оскільки його не
повідомляв. Відео, яке подав до суду,
отримане з інтернету. Ніяких
протоколів не складали. Фотографії
робив сам. Його дружина є свідком
винуватості відповідача у вчиненні
ДТП. Автомобіль, який знімав на відео
реєстратор, не зупинявся, а рухався за
ним. Представник позивача пояснив, що
на відео видно, що позивач рухається по
головній дорозі, а відповідач порушив
правила дорожнього руху. Автомобіль
має номерний знак, в даній ситуації
номерного знаку не видно, однак подія
сталася саме в ту дату і в той час, який
видно на відео. Моральна шкода, яку
відповідач завдав позивачеві, полягає
в тому, що останній не міг
користуватися автомобілем, поніс
витрати на його ремонт, а автомобілі
була присутня малолітня його дитина.
Просять позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позов не визнали,
відповідач заперечив свою причетність
до ДТП, оскільки у цей час він був на
роботі. Представник відповідача
пояснив, що поданий позивачем диск є
монтажем, позивач та відповідач
застрахували свої автомобілі у
страхових компаніях. Учасники ДТП
повинні були повідомити відповідні
органи внутрішніх справ та страхову
компанію, однак цього зроблено не було.
Диск не є експертним висновком. У разі
настання страхового випадку страховик
відшкодовує оцінену шкоду. СТО, на
якому позивач ремонтував свій
автомобіль, не є оціночною
організацією. В частині відшкодування
моральної шкоди вимоги не визнав. Дані
з відео реєстратора мають доказову
силу, коли він належним чином
задокументований з участю працівників
міліції.

Заслухавши сторін, з'ясувавши
обставини справи, суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог з огляду на таке.

Відповідно до статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

Відповідно до абз. 1 п. 4 постанови
№ 4 Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
шкода, завдана особі чи майну фізичної
або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Як на підставу своїх вимог
позивач посилається на
дорожньо-транспортну пригоду, яка
сталася 25.05.2014 року, о 18:59 год., у м.
Червонограді, на перехресті вулиць
Б.Хмельницького та С.Бандери за участі
його автомобіля - «Фіат Добло», д.н.
НОМЕР_3 та автомобіля відповідача -
«Рено-Дастер», д.н. НОМЕР_4, з вини
останнього.

Проте позивачем не подано суду
жодного допустимого доказу як на
підтвердження самого факту ДТП за
участі його та відповідача, так і
винуватості відповідача у цій пригоді
(відповідної постанови суду (судді), яка
набрала законної сили, про притягнення
винної у порушенні правил дорожнього
руху особи до адміністративної
відповідальності), а відповідач у
судовому засіданні, зокрема, заперечив
ту обставину, що 25.05.2014 року він був
учасником будь-якої ДТП.

Посилання позивача на наявні у
матеріалах справи письмові пояснення
його дружини - ОСОБА_8 не є допустимим
доказом вини відповідача, тому на увагу
не заслуговує. Клопотання про виклик як
свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні
заявлено не було.

Суд відхиляє й посилання позивача
на запис відеофіксації ДТП, оскільки в
результаті його перегляду у судовому
засіданні неможливо встановити ні
марки транспортних засобів, між якими
відбулося зіткнення, ні їх номерних
знаків.

Недоведеність цих обставин
виключає потребу в дослідженні доказів
щодо факту та розміру шкоди.

За таких обставин у задоволенні
позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В. Грабовський