Справа № 363/2087/14-ц Головуючий у І
інстанції Войнаренко Л.Ф.Провадження №
22-ц/780/4927/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді -
Сержанюка А.С., членів колегії - суддів
Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю
секретарів Бевзюк М.М., Химинець Н.М.,
розглянувши у відкритому засіданні у
місті Києві матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 03 липня 2014 року у
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів
та витрат на правову допомогу адвоката,

В С Т А Н О В И Л А :

21 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом, де просить стягнути із
ОСОБА_2, ОСОБА_3 грошові кошти за
договором підряду в розмірі 9 875 грн. та
витрати на правову допомогу адвоката - 5
000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що в березні 2010 року між нею, як
фізичною особою-підприємцем, та
відповідачами було укладено усну угоду
на виготовлення будівельної
конструкції дерев'яного будинку за
проектом замовника, яка мала
виготовлятися шляхом оциліндрування
деревини ( вручну ).

Вони дійшли згоди, що її вартість
становитиме еквівалент 180 доларів США
за 1 кв.м.

При цьому відповідачами не було надано
жодних документів, які ідентифікують
замовників, фінансування будівництва
проводилось шляхом сплати авансів,
остаточна оплата всієї вартості
будинку мала відбутись після
виготовлення будівельної конструкції.

В березні 2010 року позивачем було
отримано аванс 6 000 доларів США, в квітні
2011 року замовниками передано ще 7 000
доларів США в рахунок оплати робіт.

В червні 2011 року нею замовникам було
передано першу частину збірної
будівельної конструкції згідно
накладної від 24 червня 2011 року.
Другу частину будівельної конструкції,
а також конструктивні елементи
покрівлі нею були виготовлені, а також
запропоновано замовникам оплатити
залишок коштів в сумі 4 160 доларів США.

Однак замовниками було оплачено тільки
3 000 доларів США, решта 1 160 доларів США
замовниками не оплачена.

Заборгованість за правочином складає 9
875 грн., а витрати на правову допомогу
адвоката - 5 000 грн.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 03 липня 2014
року в задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
cторони не надали належних та
допустимих доказів про договір
підряду, за яким одна сторона
зобов`язалася на свій ризик виготовити
будівельну конструкцію, а друга
сторона зобов`язалась прийняти та
оплатити виконану роботу ( ст. 837 ЦК
України ), про розміри та ціну ( ст. 843 ЦК
України ) будівельної конструкції,
порядок та строки виконання договору,
які у відповідності до ст. 846 ЦК України,
мають бути встановлені в договорі, а
також про відповідальність сторін
внаслідок невиконання умов договору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні.

Просить рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 03
липня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, солідарно, грошові кошти в сумі
9 875 грн. та витрати на правову допомогу
адвоката.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
ОСОБА_2, згідно державного акта на право
власності на землю, виданого 24 жовтня
2001 року, належить земельна ділянка,
площею 0,1046 га, що по АДРЕСА_1, цільове
призначення якої - для будівництва та
обслуговування житлового будинку ( а.с.
61-62 ).

В березні 2010 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
укладено, з дотриманням положень ст. 837
ЦК України, угоду на виготовлення
будівельної конструкції дерев'яного
будинку за проектом замовника, яка мала
виготовлятися шляхом оциліндрування
деревини ( вручну ).

Сторони домовились, що її вартість
становитиме еквівалент 180 доларів США
за 1 кв.м.

У виконання правочину, на вказаній
земельній ділянці зведено
двоповерховий будинок з габаритними
розмірами 6,79 м х 7,78 м, загальною площею
105,6524 ( 6,79 х 7,78 х 2 ) кв.м. ( а.с. 64-71 ).

Вартість виконаної роботи згідно
домовленості сторін та заявлених
вимог, з дотриманням положень ст. 11 ЦПК
України, становить 19 017,43 ( 105,6524 х 180 )
доларів США.

При цьому, ОСОБА_2 сплачено за
правочином 19 000 доларів США.

Виходячи із заявлених вимог,
зазначеного курсу долара до гривні у
співвідношенні 1 до 8, ОСОБА_2 за
правочином необхідно ще сплатити 17,43 ( 19
017,43 - 19 000 ) доларів США, що становить 139,44
( 17,43 х 8 ) грн.

Названу методику розрахунку вартості
робіт, сплату грошових коштів у розмірі
19 000 доларів США за виконану роботу
сторони визнали в судовому засіданні,
що згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не
потребує доказування.

При цьому, замовник у даному судовому
засіданні не пред'явила претензій до
якості виконаної роботи підрядником.

За таких обставин, суд першої інстанції
неправильно прийшов до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
зазначених позовних вимог і, без
додержання норм матеріального і
процесуального права, зокрема, ст.ст.
837, 843, 854 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, ухвалив незаконне і
необґрунтоване рішення без
відповідної оцінки належних та
допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
зазначеної частини рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права при його
ухваленні, зокрема, ст.ст. 837, 843, 854 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, на
думку апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження при розгляді
апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної інстанції,
зокрема, про виготовлення конструкції
більшої площі, ніж 105,6524 кв.м., обов'язок
ОСОБА_2 сплатити грошові кошти за
правочином, що перевищують суму в 139,44
грн., у силу викладеного, не
відповідають дійсності.

Відтак, вони не є правовою підставою
для задоволення позовних та
апеляційних вимог у більшому розмірі,
ніж визначено судом другої інстанції.

Відтак, рішення місцевого суду, на
переконання апеляційного суду,
підлягає скасуванню із ухваленням
нового про часткове задоволення на
підставі положень ст. 309 ЦПК України.

При цьому, ОСОБА_3 не може нести
цивільно-правову відповідальність за
правочином, оскільки він не був
забудовником та стороною в договорі,
що підтверджується матеріалами
проведеної СДСБЕЗ УМВС України в
Закарпатській області ( а.с. 31-32, 33-36 ).

Вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову
допомогу, на переконання апеляційного
суду, не можуть бути задоволені,
оскільки зазначені позивачем витрати,
що підтвердив у судовому засіданні
представник, не всі пов'язані з
розглядом справи у суді, тобто
суперечать положенням ст.ст. 79, 84 ЦПК
України.

Відповідно, суд першої інстанції
правильно відмовив у задоволенні цих
вимог і ухвалив, з додержанням
зазначених норм права, законне та
обґрунтоване рішення.

Окрім цього, позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження заявлених позовних
вимог у цій частині.

Наявна у справі копія квитанції ( а.с. 16
), на переконання апеляційного суду, до
таких не відноситься.

А тому, зазначені вище доводи
апеляційної скарги, на переконання
апеляційного суду, не можуть бути
підставою для задоволення як позовних,
так і апеляційних вимог щодо витрат на
правову допомогу.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення в зазначеній частині, ухвалене
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, не може бути
скасоване у відповідності до положень
ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 3 ст.
309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено при ухваленні цієї
частини рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 03
липня 2014 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових
коштів та витрат на правову допомогу
адвоката, у частині відмови у стягненні
грошових коштів за договором підряду,
скасувати і ухвалити за цими вимогами
нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за
виконану роботу по договору підряду в
розмірі 139,44 грн., а в решті позову -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий А.С.
Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба