Номер провадження: 22-ц/785/8177/14
Головуючий у першій інстанції Коблова
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Троїцької
Л.Л.,

при секретарі - Волчанському О.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3, представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника третьої
особи Громадське об'єднання «Комітет
захисту прав мінори тарних акціонерів
Закритого акціонерного товариства
«Полярна зірка» - Вербицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа
на стороні позивача - Громадське
об'єднання «Комітет захисту прав
мінори тарних акціонерів Закритого
акціонерного товариства «Полярна
зірка» про відшкодування моральної
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 серпня 2014 року, -

встановила:

04 березня 2014р. ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
третя особа на стороні позивача -
Громадське об'єднання «Комітет захисту
прав міноритарних акціонерів
Закритого акціонерного товариства
«Полярна зірка» про відшкодування
моральної шкоди.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 20 травня
2014р. позов ОСОБА_2 задоволено.

Суд визнав незаконними дії ОСОБА_4
щодо продажу майна АТЗТ «Полярна
зірка» та неотримання АТЗТ «Полярна
зірка» коштів за продаж даного майна.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

18 червня 2014р. ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_4 подала заяву про
перегляд заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 20 травня 2014р.

Ухвалою Малиновського районного
суду м. Одеси від 08 липня 2014р. заява
ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4 про
перегляд заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 20 травня 2014р. задоволена, заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 20 травня 2014р. скасовано,
справа призначена до розгляду в
загальному порядку.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим,
що він працював на підприємстві п'ять
років, спочатку в Одеському міському
холодильнику, а потім у ЗАТ (АТЗТ)
«Полярна зірка» з 1992 по 1997 роки, що
підтверджується копією трудової
книжки. До того ж, позивач є власником
сертифіката серії А № 127 дата видачі
-25.12.2003р. на 21 штук цінних паперів та
користується пільгами, встановленими
законодавством України для сімей
загиблих (померлих) ветеранів війни.

Позивач зазначав, що у зв'язку з
вчиненням незаконних дій з боку
генерального директора АТЗТ «Полярна
зірка» ОСОБА_4, пов'язаних з
неотриманням та не внесенням грошових
коштів на розрахунковий рахунок чи в
касу ЗАТ (АТЗТ) «Полярна зірка», а також
пов'язаних з банкрутством
підприємства, позивачеві було завдано
моральної шкоди, а саме: робота на ЗАТ
(АТЗТ) «Полярна зірка» була дуже важкою,
вони працювали з ранку до ночі та
виготовляли близько 500 тон морозива за
літній період, сподіваючись на
безбідну старість, отримуючи дивіденди
за акції, які вони купували у
підприємства, але у зв'язку з
незаконністю дій відповідача щодо
продажу майна ЗАТ (АТЗТ) «Полярна
зірка» та потім неотримання коштів за
продаж даного майна призвело до
погіршення стану здоров'я позивача та
спричинило ряд захворювань, які
розвилися на підставі морального
стресу, після його звільнення та
незаконних дій відповідача.

Крім того, у зв'язку з банкрутуванням
підприємства, позивач втратив престиж
та ділову репутацію в очах оточуючих.
Для налагодження стосунків йому
потрібно було докладати дуже багато
зусиль і навіть до теперішнього часу з
деякими особами стосунки дуже
натягнуті, через проблеми, пов'язані зі
складною ситуацією на ЗАТ (АТЗТ)
«Полярна зірка». З метою відновлення
свого порушеного права, позивач
змушений звернутися з вказаним позовом
до суду.

Відповідач проти задоволення
позовної заяви заперечував у повному
обсязі, просив відмовити у задоволенні
позову.

Обґрунтував тим, що будь - яких правових
відносин між двома фізичними особами
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не існувало та не
існує. Позивач працював на
підприємстві, директором якого був
відповідач, який також був найманим
працівником. Отже, між ними існували
лише трудові відносини, а саме як між
робітником та керівником підприємства,
яке не знаходилося у приватній
власності ОСОБА_4, а за організаційно -
правовою формою є акціонерним
товариством. Отже, позивач, як акціонер
юридичної особи ЗАТ (АТЗТ) «Полярна
Зірка», також мав право, та навіть брав
участь в управлінні підприємством.
Відповідач зазначав, що ОСОБА_2 брав
участь у загальних зборах ЗАТ (АТЗТ)
«Полярна Зірка» від 07 травня 2004р., яким
і проводилось відчуження майна
юридичної особи на користь
підприємства ТОВ «Анастасія - 2000» та ПП
«Галина». Відповідач заперечував проти
факту заподіяння моральної шкоди
позивачу, оскільки не має, на його думку
доказів підтвердження причино -
наслідкового зв'язку між ліквідацією
ЗАТ (АТЗТ) «Полярна Зірка» та
погіршенням стану здоров'я, на яке
посилався позивач.

Останнім рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 05 серпня
2014р. у задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 серпня 2014р. скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції позивач
ОСОБА_2, його представник ОСОБА_3,
представник третьої особи Громадське
об'єднання «Комітет захисту прав
мінори тарних акціонерів Закритого
акціонерного товариства «Полярна
зірка» - Вербицький В.В. підтримали
апеляційну скаргу , просили її
задовольнити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5. просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем ОСОБА_2 в порушення вимог
ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано
належних доказів, стосовно
обґрунтування і підтвердження своїх
порушених прав відповідачем - фізичною
особою ОСОБА_4 щодо стягнення з нього
моральної шкоди.

При розгляді справи по суті, суд
фактично керувався вимогами ст.ст.16,23
ЦК України, роз'ясненнями, викладеними
в п.3,5 постанови Пленуму ВСУ №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодуванням моральної
(немайнової) шкоди» та відповідними
нормами цивільно-процесуального
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції і
вважає, що судом повно і всебічно
досліджені, оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначена юридична природа
спірних правовідносин, у зв'язку з чим
зроблені висновки про безпідставність
позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те,
що висновки суду про відсутність
вироку щодо притягнення ОСОБА_4 до
кримінальної відповідальності за
зловживанням службовим становищем,
позбавляє суд в порядку цивільного
судочинства встановити факт та
стягнути моральну шкоду, не
відповідають нормам матеріального і
процесуального права, є неспроможними.

В обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_2 посилається на
встановлені обставини незаконності
дій ОСОБА_4 як генерального директора
АТЗТ «Полярна зірка». Але з позовом до
суду він звернувся до ОСОБА_4, як до
фізичної особи.

При цьому ОСОБА_2 не надано
належних доказів, щодо обґрунтування
та підтвердження своїх порушених прав
відповідачем ОСОБА_4 як фізичною
особою.

Не надано ОСОБА_2 і доказів
незаконних дій ОСОБА_4 як керівника
Товариства стосовно продажу майна
Товариства та неотримання коштів від
продажу даного майна, а також доведення
відповідачем до банкротства ЗАТ (АТЗТ)
«Полярна зірка» і ліквідації
юридичної особи в цілому.

Будь-яких правових відношень між
двома фізичними особами - сторонами по
справі не існувало і не існує.

ОСОБА_2 працював на підприємстві,
після його приватизації - в товаристві,
головою якого був відповідач. Отже, між
ними існували лише відносини як між
робітником (акціонером) та керівником
товариства.

Позивач ОСОБА_2 приймав участь у
загальних зборах товариства, на яких
вирішувалось питання щодо відчуження
майна відповідно до його Статуту.

Загальні збори акціонерів
товариства є чинними, що
підтверджується постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
18.09.2007р., постановою ВГСУ від 29.01.2008р.,
ухвалою Верховного Суду України від
03.04.2008р.(а.с. 36-40,42-51,214-222).

Товариство було визнано
банкрутом та ліквідовано за
ініціативою ДПІ у Приморському районі.
Причинно-наслідкового зв'язку між
діями будь-яких посадових осіб, у тому
числі і діями ОСОБА_4 та банкротством
юридичної особи, не існує. У
встановленому законом порядку
останній до кримінальної
відповідальності не притягувався
(а.с.157-158,204-206).

З урахуванням викладеного,
колегія вважає, що висновки суду про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_4, відповідають фактичним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права.

Посилення в скарзі на те, що судом
не було прийнято до уваги рішення
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України від
11,15 березня 1999 року, на виконання якого
АТЗТ «Полярна зірка» були отримані
грошові кошти у розмірі 460 000 дол. США,
які відповідач не вніс на
розрахунковий рахунок або в касу
підприємства, до уваги не приймаються
по вищевикладеним мотивам.

При цьому, щодо обставин вказаних
в обґрунтуванні позову слід вказати
наступне. Всі обставини вказані в
позові можна поділити на дві групи.
Перша містить інформацію щодо скоєння
фізичною особою - відповідачем по
справі злочинів, а матеріали справи
містять інформацію щодо знаходження
кримінальної справи в провадженні
слідчих органів, що не заперечується
сторонами.

Крім того, саме в цих вказаних
випадках таких, як неперерахування на
рахунок АТЗТ «Полярна зірка» грошових
коштів, стягнутих за рішенням
Міжнародним комерційним арбітражним
судом при Торгово-промисловій палаті
України АС № 248ш/98 від 11,15 березня 1999 р.,
відчуження майна товариства за нижчою
ціною аніж ринкова, тощо є ознаки
скоєння злочину, які повинні бути
перевірені у встановленому законом
порядку.

Відповідно право на відшкодування
шкоди в такому випадку виникає у
зв'язку з набуттям статусу потерпілого
в межах кримінальної справи
(провадження про кримінальне
правопорушення).

Щодо другої групи обставин, то
наводячи певні факти (підстави позову)
позивач вказує на незаконність дій
фізичної особи ОСОБА_4, які на думку
позивача призвели саме до моральних
страждань, приниження його честі та
гідності в очах оточуючих, оскільки
підприємство, якому він віддав
більшість свого життя, незаконно
розпродається, а ОСОБА_2 втратив своє
місце роботи, впевненість у майбутнє та
проживання в достатку після виходу на
пенсію.

Також з пояснень позивача вбачається,
що під час роботи на підприємстві до 1994
року, керівництво обіцяло працівникам
безбідну старість, отримуючи дивіденди
за акції, куплені ними у підприємства.
Однак, у зв'язку з незаконними діями
посадових осіб АТЗТ «Полярна зірка»,
дане підприємство збанкрутувало,
позивач залишився ні з чим, що призвело
до приниження честі та гідності ОСОБА_2

Між тим, виходячи із сенсу
існування акціонерних товариств та
специфіки відносин між акціонером та
товариством, яке знайшло своє
закріплення в ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про акціонерні товариства»,
акціонерне товариство не відповідає за
зобов'язаннями акціонерів, а акціонери
не відповідають за зобов'язаннями
товариства і несуть ризик збитків,
пов'язаних з діяльністю товариства,
тільки в межах належних їм акцій. До
акціонерів не можуть застосовуватися
будь-які санкції, що обмежують їх права,
у разі вчинення протиправних дій
товариством або іншими акціонерами.

Таким чином, посилання на пов`язаність
дій відповідача - фізичної особи з
економічними результатами діяльності
підприємства без вироку суду, який
набрав силу, не можуть бути прийняті
судом як підстава для задоволення
позовних вимог, обґрунтованих
вищевказаним чином.

Інші доводи апелянта вищевказаних
висновків суду не спростовують, тому
підлягають відхиленню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів, розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307 п.1ч.1,
314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

О.М. Таварткіладзе

Л.Л.Троїцької