Номер справи 623/76/14-ц
Номер провадження 2/623/222/2014
РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2014 року м.
Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області

у складі: головуючого судді - Бутенка
В.М.

при секретарі - Костенко В.В., Шишко В.О.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_2

розглянувши| в відкритому судовому
засіданні в м. Ізюмі цивільну| справу|
за позовною заявою ОСОБА_3 до Ізюмської
міської ради Харківської області,
третя особа: ОСОБА_5, про визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування, -

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаною позовною заявою до
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання права власності
на спадкове майно, а саме на 3/5 частини
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
смерті її батька ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, після смерті її матері
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
прийняла спадщину, але не оформила
спадкових прав після смерті її бабусі
ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. Також
просить визнати за нею право власності
на 1/5 частини квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із втратою
Свідоцтва про право власності на житло
від 23.07.1999 року, виданого згідно
розпорядження від 23.07.1999р. № 604 Житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством (а.с. 2-4).

Представник позивачки ОСОБА_2 в
судовому засіданні заявила суду
клопотання про залишення позовних
вимог в частині визнання за ОСОБА_3
право власності на 1/5 частини квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у
зв'язку із втратою Свідоцтва про право
власності на житло від 23.07.1999 року,
виданого згідно розпорядження від
23.07.1999р. № 604 Житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством, без розгляду (а.с. 78).

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 20.10.2014
року позовні вимоги в частині визнання
за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частини
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, у зв'язку із втратою Свідоцтва
про право власності на житло від 23.07.1999
року, виданого згідно розпорядження
від 23.07.1999р. № 604 Житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством, - залишено без розгляду
(а.с. 81-82).

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, її інтереси у судовому
засіданні представляла її представник
ОСОБА_2, яка підтримала позовні вимоги і
просить |||суд позов з уточненнями
задовольнити.

Представник відповідача Ізюмської
міської ради Харківської області в
судове засідання не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи без участі відповідача,
заперечень на позов не мають||| (а.с. 30).

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
надав суду клопотання про розгляд
справи без його участі, не заперечує на
задоволенні позову||| (а.с. 74).

Вислухавши пояснення представника
позивачки ОСОБА_2, перевіривши і
дослідивши матеріали справи|речі|, суд
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені факти і відповідні
їм правовідносини.

Книгою 6 ЦК України, а також спеціальним
законодавством, зокрема Законом
України «Про нотаріат», підзаконними
нормативними актами, визначено
нотаріальний порядок оформлення права
на спадщину, що відповідає
встановленій законодавством
сукупності функцій, притаманній
юрисдикційній діяльності судів та
нотаріусів.

Відповідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст.
1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
часом відкриття спадщини в такому
випадку є день смерті особи.
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270
ЦК України передбачено, що спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття
особою спадщини обумовлюється або
постійним проживанням спадкоємця із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, або, в разі відсутності
наведених вище обставин - поданням до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.
1270 ЦК України строк.

Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народженні після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до змісту ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Виникнення у спадкоємця права на
спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК)
та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України
особа має конституційне право на
судовий захист своїх цивільних прав і
може звернутися із позовом про захист
порушеного, оспореного або невизнаного
права у спосіб, передбачений ЦК
України.

Позивачка на підставу своїх вимог
посилається на статті 15, 16, 210, 328, 372, 392,
1218, 1220, 1222, 1223, 1261 ЦК України, а згідно зі
ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду,
позивач за власним розсудом обирає
спосіб захисту. Обравши способом
захисту права на вчинення певних дій
(на підставі вказаних статей ЦК),
позивач в силу ст. 10 ЦПК України
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підстави своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог статей 57-60 ЦПК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8, про що в
книзі реєстрації актів про смерть
зроблено запис за № 662 міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Ізюм Харківської області.

За життя бабуся позивачки ОСОБА_8
склала заповіт 03 листопада 1995 року,
посвідчений державним нотаріусом
Ізюмської державної нотаріальної
контори Покровською Л.І., відповідно до
якого все своє майно ОСОБА_8 заповіла
своїй дочці, матері позивачці - ОСОБА_7,
яка спадщину прийняла, проте своєчасно
не здійснила переоформлення свідоцтва
про право власності на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки
ОСОБА_6, про що 06.05.2010 року складено
відповідний актовий запис № 323
відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Ізюму Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області.

За померлим батьком спадщину прийняла
позивачка, так як на час відкриття
спадщини позивачка постійно проживала
разом із спадкодавцем за адресою:
АДРЕСА_1 (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки
ОСОБА_7, про що 19.02.2013 року складено
відповідний актовий запис № 144
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ізюму
реєстраційної служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції у
Харківській області.

За життя мати позивачки ОСОБА_7 склала
заповіт 23.08.2012 року, посвідчений
приватним нотаріусом Ізюмського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_10 та
зареєстрований в реєстрі за № 1306,
відповідно до якого все своє майно
ОСОБА_7 заповіла своїй дочці, позивачці
- ОСОБА_3, яка прийняла спадщину за
померлою ОСОБА_7 у порядку ст. 1269 ЦК
України шляхом подання нотаріусу заяви
про прийняття спадщини.

Крім позивачки, спадкоємцем після
смерті спадкодавця ОСОБА_7 є її син
ОСОБА_5, який подав заяву до нотаріуса
від 11.09.2013 року, стосовно якої не
заперечував щодо визнання частки
спадкодавця в квартирі АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 в розмірі 1/5.

Інших спадкоємців, крім позивачки,
після смерті спадкодавців не має.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Отже, право на оформлення спадщини у
судовому порядку пов'язане з відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину.

Відповідно до Листа Верховного Суду
України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08
(пункт 11) при розгляді справ про
визнання права власності на спадкове
майно необхідно враховувати, що за
наявності правовстановлюючих
документів на нього, документального
підтвердження місця, часу відкриття
спадщини, підстав закликання до
спадкування та за відсутності спору
між спадкоємцями свідоцтво про право
на спадщину на підставі статей 1296, 1297
Цивільного кодексу України, ст. 34
Закону України від 2 вересня 1993 р. №
3425-ХІІ «Про нотаріат» видається
нотаріусом.

Відповідно до п.1 Глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок),
нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії.

Відповідно до п. 3 Глави 13 Порядку
нотаріус на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, зобов'язаний викласти причини
відмови в письмовій формі і роз'яснити
порядок її оскарження. У цих випадках
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

Судом установлено та підтверджується,
що згідно відповіді Ізюмської
державної нотаріальної контори
Харківської області від 03.04.2014 року №
976/02-14 вбачається, що після смерті гр.
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, заведена
спадкова справа № 534/2013.

Спадкові справи після смерті гр.
ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та після
смерті гр. ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, відсутні та не заводилися.

Із матеріалів копії спадкової справи №
534/2013 на ім'я ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що
спадкоємець ОСОБА_3 прийняла спадщину
від матері шляхом звернення з заявою до
Ізюмської державної нотаріальної
контори Харківської області від 16.08.2013
року та почала збирати необхідні
документи за запитами нотаріуса.

Судом установлено, що 10 січня 2014 року
ОСОБА_3 звернулась до Ізюмської
державної нотаріальної контори
Харківської області із заявою щодо
оформлення спадщини та видачею
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, на
частки, що належали померлим ОСОБА_8,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Однак нотаріус не має можливості
оформити позивачці свідоцтво про право
на спадщину на вказане майно у зв'язку з
тим, що ОСОБА_3 не наданий правовий
документ (оригінал Свідоцтва про право
власності на житло від 23.07.1999 року
виданого згідно з розпорядженням від 23
липня 1999р. № 604 Житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством, зареєстровано в реєстрі
за № 604), про що свідчить лист Ізюмської
державної нотаріальної контори від
10.01.2014 р. № 34/02-17.

Як визначено главою 10 розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
22.02.2012 р. № 296/5, а саме пунктами 4.14, 4.15 та
4.18, при видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріус обов'язково
перевіряє: факт смерті спадкодавця, час
і місце відкриття спадщини, наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, якщо має місце
спадкування за законом, прийняття
спадкоємцем спадщини у встановлений
законом спосіб, склад спадкового майна,
на яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців
витребовуються документи, які
підтверджують вказані факти. Видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. Якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації (за
винятком земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Як установлено судом і підтверджується
матеріалами справи, що згідно
дублікату Свідоцтва про право
власності на житло від 23.07.1999 року,
виданого 23 вересня 2013 року Комунальним
житловим ремонтно-експлуатаційним
підприємством - 1, зареєстровано в
реєстрі за № 151, замість втраченого
Свідоцтва про право власності на житло
від 23.07.1999 року виданого згідно з
розпорядженням від 23 липня 1999р. № 604
Житловим ремонтно-експлуатаційним
підприємством, зареєстровано в реєстрі
за № 604, квартира, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на
праві приватної, спільної сумісної
власності гр. ОСОБА_6 та членам його
сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8.

Проте позивачка не має можливості
здійснити державну реєстрацію
вказаного дублікату Свідоцтва, так як
відповідно до діючого на теперішній
час Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011р. №
703, для проведення державної реєстрації
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно власник (власники)
або уповноважена ним (ними) особа подає
реєстратору заяву про державну
реєстрацію прав.

Заявник під час подання заяви про
державну реєстрацію пред'являє
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові документ, що посвідчує
його особу. Документом, що посвідчує
особу, є паспорт громадянина України,
посвідка на проживання особи, яка
мешкає в Україні, національний,
дипломатичний чи службовий паспорт
іноземця або документ, що його заміняє.

У разі подання заяви уповноваженою
особою така особа пред'являє органові
державної реєстрації прав,
нотаріусові, крім документа, що
зазначений в абзаці другому або
третьому цього пункту, документ, що
підтверджує її повноваження (п.9
Порядку).

У зв'язку із тим, що до Реєстраційної
служби Ізюмського МРУЮ Харківської
області повинні звернутись всі
співвласники майна, а на теперішній час
троє із п'яти співвласників квартири
померли, то позивачка позбавлена права
самостійно провести державну
реєстрацію отриманого дубліката
свідоцтва про право власності на житло.

Оскільки нотаріусом позивачці було
рекомендовано звернутися до суду з
питання визнання права власності на
частки вказаної квартири у порядку
спадкування (лист Ізюмської державної
нотаріальної контори від 10.01.2014 р. №
34/02-17), 14 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з вказаною позовною заявою.

У відповідності до ст. ст. 1223, 1261 ЦК
України позивачка має право на
спадкування за законом у першу чергу
спадкоємців як дочка померлого батька
ОСОБА_6 та на спадкування як особа, що
визначена у заповіті за матір'ю ОСОБА_7

Крім того, враховуючи, що за життя мати
позивачки ОСОБА_7 прийняла спадщину у
вигляді частки квартири, що належала її
матері ОСОБА_8, позивачка має право на
спадкування і цієї частки у праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка
у праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Норми ст. 372 ЦК України регламентують,
що у разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка
має право на спадкування 3/5 частки
спадкового майна, а саме квартири
АДРЕСА_1, що належали на праві
приватної, спільної сумісної власності
матері позивачки ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, бабусі позивачки ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та батькові
позивачки ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4.

(а.с. 5-24, 48-56, 67)

У задоволенні позовних вимог
відповідач та третя особа не
заперечували.

Порушень чиїх або законних прав, свобод
чи інтересів не виявлено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судові витрати, які позивачка сплатила
за судовий збір, не компенсуються їй у
зв'язку із вимогами про це самої
позивачки (а.с. 1).

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Ізюмської міської ради
Харківської області, третя особа:
ОСОБА_5, про визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 3/5 частини квартири,
загальною площею - 38,7 кв.м., житловою
площею - 22,9 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
після смерті батька ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування
після смерті матері ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка прийняла спадщину, але
не оформила спадкових прав після
смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3,
яка належала померлим на праві
приватної, спільної сумісної власності
на підставі Свідоцтва про право
власності на житло від 23.07.1999 року,
виданого згідно з розпорядженням від 23
липня 1999р. № 604 Житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством, зареєстровано в реєстрі
за № 604.

Правовстановлюючі документи на право
приватної, спільної сумісної власності
на квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - визнати втративши силу.

Судові витрати по справі залишити за
позивачкою ОСОБА_3.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| може| бути| оскаржене| в
апеляційному| порядку|ладу|| в 10-денний|
строк з дня проголошення| рішення, а
неприсутніми сторонами у той же строк з
дня отримання копії
рішення,|розв'язання,вирішення,розв'язу
ван шляхом| подачі апеляційної скарги|
до Апеляційного суду Харківської
області через Ізюмський міськрайонний
суд.

Головуючий: суддя -

Повний текст рішення складено 14
листопада 2014 року.