РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/5760/14-ц

2/643/2788/14

07.07.2014 Московський районний суд міста
Харкова

у складі: головуючого судді -
Марченко О.М.

при секретарі - Накеурі І.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ПАТ « СК» Альфа
Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, страхового
відшкодування та моральної шкоди, суд-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ПАТ « СК» Альфа Страхування», ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди,
страхового відшкодування та моральної
шкоди, в якій просить стягнути з ПРАТ «
СК « Альфа Страхування на його користь
страхове відшкодування в сумі 4205
гривень 95 копійок; стягнути на свою
користь з ОСОБА_2 франшизу в розмірі 1000
гривень та моральну шкоду у розмірі 1000
гривень та стягнути солідарно з ОСОБА_2
та ПРАТ «СК « Альфа Страхування»
судовий збір в розмірі 250 гривень.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав та просив його задовольнити
з підстав вказаних в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов не визнав, просив в
його задоволенні відмовити, так як
вважає його безпідставним.

Представник відповідача ПАТ « СК»
Альфа Страхування», у судове засідання
не з'явився, про місце та час слухання
справи був повідомлений належним
чином, надіслали до суду заперечення,
які долучені до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 07.06.2013 року 07
червня 2013 року в м. Харкові, на
перехресті вул. Блюхера та Ак. Павлова
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було завдано шкоди
автомобілям Daewoo Lanos д.н. НОМЕР_1 та
автомобілю Chrysler -300с д.н. НОМЕР_2 .

На підставі постанови
Московського районного суду м. Харкова
від 13.01.2014 року провадження по справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 , за ст.. 124 КпАП
України було закрито у зв'язку зі
спливом строків накладення
адміністративного стягнення.

Цивільна відповідальність водія
автомобілю Chrysler -300с д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2
була застрахована в ПРАТ « СК» Альфа
Страхування» на підставі полісу
АЕ/2207575 від 16.02.2014 року.

На підставі заяви ОСОБА_1 та
страхового акту № 1768.609.13.01.01 від 27.01.2014
року страхове відшкодування було
виплачено на користь ОСОБА_1 сумі 3205,95
гривень, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. У зв'язку із
цим у разі прийняття судом постанови
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (ст.38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до постанови
Московського районного суду м. Харкова
від 13.01.2014 року провадження по справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП
було закрито у зв'язку зі спливом
строків накладення адміністративного
стягнення, жодний їз водіїв не був
визнаний винним в скоєні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП та до адміністративної
відповідальності не притягувалися.

За таких, обставин суд оцінює дії
кожного з водіїв з точки зору
дотримання Правил дорожнього руху та
визнає ступень вини дії кожного з
водіїв у спричиненій шкоди. А вина може
бути підтверджена чи спростована
іншими належними і допустимими
доказами, передбаченимист.57 ЦПК
України, зокрема висновками авто
технічної експертизи, письмовими
доказами тощо.

Так згідно висновку автотехнічної
та транспортно - трасологічної
експертиз № 9032/11733 від 10.12.2013 року,
складеною судовим експертом
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. Засл.
професора М.С. Бокаріуса - Кошкаровим
А.Д. в даній дорожньо-транспортній
ситуації технічна можливість
запобігти зіткнення транспортних
засобів для водія автомобіля «Daewoo Lanos»
№? НОМЕР_1 ОСОБА_1 визначалася шляхом
виконання ним вимог п. 10.1 Правил
дорожнього руху України,для чого у
нього не було будь-яких перешкод
технічного характеру.

Дії водія автомобіля «Daewoo Lanos» №?
НОМЕР_1 ОСОБА_1 в даній
дорожньо-транспортній ситуації не
відповідали вимогам п. 10.1 Правил
дорожнього руху України та
знаходилися, з технічної точки зору, в
причинному зв'язку з виникненням події
даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній
ситуації технічна можливість
запобігти зіткнення транспортних
засобів для водія автомобіля «Chrysler»
НОМЕР_2 ОСОБА_2 визначалася шляхом
виконання ним вимог п. 14.6 а) Правил
дорожнього руху України, для чого у
нього не було будь-яких перешкод
технічного характеру.

Дії водія автомобіля «Chrysler»
НОМЕР_2 ОСОБА_2 в даній
дорожньо-транспортній ситуації не
відповідали вимогам п. 14.6 а) Правил
дорожнього руху України та
знаходилися, з технічної точки зору, в
причинному зв'язку з виникненням події
даної дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вид та тяжкість
порушень вимог ПДР, допущених водіями
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та знаходження їх у
причинному зв'язку з пригодою, а також
враховуючи обставини пригоди, що мають
істотне значення, визначає ступінь
вини ОСОБА_1 в 50% та ступінь вини ОСОБА_2
- 50 %.

Оскільки у ДТП винні обидва водія,
тому відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1188 ЦК
України, відшкодування шкоди, завданої
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, розмір
відшкодування визначається і
відповідній частці, залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Пункт 3 Постанова Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» роз'яснює, що при
наявності вини обох володільців -
розмір відшкодування визначається
відповідно до ступеня вини кожного.

Згідно із Законом України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
здійснюється страховиком, який при
настанні страхового випадку виплачує
страхове відшкодування відповідно до
норм чинного законодавства та договору
страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника або
іншої особи, визначеної договором, і
страхового акта.

Відповідно до ст.12.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Саме тому, ПАТ « СК» Альфа
Страхування» повинно було сплатити
матеріальний збиток ОСОБА_1 у розмірі
3205 грн. 95 копійок., тобто половина від
суми страхового відшкодування (8411 грн.
90 коп. /2=4205 грн. 95 коп.) з вирахуванням
франшизи у розмірі 1000 гривень, яке і
було сплачено ПАТ « СК» Альфа
Страхування» на користь ОСОБА_1.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» встановлено, що
розмір франшизи при відшкодуванні
шкоди, заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладенні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
ліміту відповідальності страховика, в
межах якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.
Відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Згідно ч.9 ЗУ «Про страхування»
франшиза це частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Відповідно до Узагальнення
судової практики Верховного Суду
України від 11.11.2011 року, якщо внаслідок
ДТП, що сталася з особою,
цивільно-правова відповідальність
якої була застрахована, шкоду було
заподіяно майну, то згідно з вимогами
абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п.37.5 ст. 37 Закону №
1961-06 компенсувати позивачу суму
франшизи у повному обсязі має
страхувальник або особа
відповідальність якої застрахована.
Правильними є практика судів, коли
різницю між сумою відшкодування,
визначеною цим Законом та фактичним
розміром збитків, які підтверджуються
належними та допустимими доказами у
справі, суди постановляють стягнути з
особи, винної у заподіянні збитків, яка
також притягується до участі у
розгляді справи як співвідповідач.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_2
перед третіми особами під час
керування автомобілем Chrysler -300с д.н.
НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована,
за завдану з його вини шкоду, то розмір
франшизи в сумі 1000 грн., слід стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно вимог ч.1, 2 ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої порушенням
її прав. Моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується в грошовій або іншій
матеріальній формі за рішенням суду
незалежно від відшкодування майнової
шкоди.

Розмір відшкодування
визначається судом з урахуванням суті
позовних вимог, характеру діяння особи,
яка заподіяла шкоду, фізичних чи
моральних страждань потерпілого, а
також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру,
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства, моральна шкода може
полягати у моральних переживаннях у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням
майна, у порушенні нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Згідно роз'яснень, даних у п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року, із
змінами внесеними постановою № 5 від 25
травня 2001 року, "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, порушення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Позивач в судовому засіданні не
надав належних та допустимих доказів
на підтвердження заподіяної йому
відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди,
та доказів, що підтверджують глибину
фізичних та душевних страждань,
порушення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для задоволення позовної
вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
відповідачів СК «Глобус» на його
користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 2500 грн., в зв'язку з її
не доведеністю.

Отже, за викладених вище обставин
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позову.

Згідно із ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог..

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 88, 214, 215, 257, 267 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ « СК» Альфа
Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, страхового
відшкодування та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
франшизу в розмірі 1000( одна тисяча) грн.
та судовий збір у розмірі 16 гривень 50
копійок.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Московського районного
О.М. Марченко

суду м. Харкова