Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/6008/14-ц
Провадження № 2/644/1760/14
Справа № 644/6008/14-ц
Рішення

Іменем України

21 жовтня 2014 року.

Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі - Литвиненко А.Л.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 про виселення та визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в особі свого
представника ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про
виселення та визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, і просила
визнати відповідачів такими, що
втратили право користування житловим
будинком з надвірними будівлями, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
виселити їх з цього будинку
посилаючись на те, що у відповідності
до договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_7 23 квітня 2014 року, позивачка
є власником спірного будинку, 05 травня
2014 року телеграмою попередила
відповідачів про необхідність його
звільнення, але відповідачі будинок не
звільнили і з реєстрації за його
адресою не знялися.

Під час розгляду справи
представник позивача доповнив позовні
вимоги і просив виселити відповідачів
із спірного будинку без надання іншого
житлового приміщення (а.с. 37).

Позивачка в судове засідання не
прибула, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, направила для участі в розгляду
справи свого представника, який позов
підтримав.

Відповідачі в судове засідання
повторно не прибули, про час та місце
розгляду справи були належним чином
повідомлені, про що свідчать зворотні
поштові повідомлення про отримання
ними рекомендованих листів суду з
судовими повістками, причин неявки
суду не повідомили, заперечень проти
позову не надали (а.с. 34 - 36, 42-44, 49-51).
Відповідач ОСОБА_4 направив для участі
в розгляді справи свого представника
ОСОБА_8, який позов не визнав і пояснив,
що усі договори переуступки вимоги, які
передували договору купівлі-продажу
спірного будинку і сам цей договір
купівлі - продажу є незаконними. Крім
того, попередній іпотекодержатель
спірного нерухомого майна - ТОВ
«Кредекс Фінанс» вже реалізувало своє
право на стягнення з відповідача
ОСОБА_4 суми боргу, оскільки рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 11 липня 2012 року було
задоволено його позов і стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс»
заборгованість за кредитним договором
№ Ф 71/12-07/В2 (А 100003) від 07 грудня 2007 року
за сумою кредиту в розмірі 193332 грн. та
суму не сплачених відсотків в розмірі
116693 грн., а тому не мало права
відступати право вимоги за іпотечним
договором, укладеним у забезпечення
виконання кредитного договору.

Вислухавши представника позивача,
представника відповідача ОСОБА_4,
вивчивши матеріали справи, оцінив
надані сторонами докази, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Спірним майном є житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_7 23 квітня 2014 року і в той же
день зареєстрованим в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
(а.с. 17 - 19), позивачка є власником
спірного будинку. На теперішній час цей
договір купівлі-продажу є чинним,
рішенням суду недійсним не визнаний і у
встановленому законом порядку ніким
навіть не оспорений.

05 травня 2014 року позивачка, як власник
спірного будинку, попередила
відповідачів про необхідність його
звільнення (а.с. 25). Телеграма була
отримана відповідачем ОСОБА_4, що
підтверджується зворотним поштовим
повідомленням про її вручення (а.с. 26).

18 вересня 2014 року позивачка повторно
телеграмами, направленими особисто
кожному з відповідачів, повідомила їх
про те, що вона є власником спірного
будинку і вимагала від кожного з
відповідачів звільнити цей будинок
протягом тридцяти днів (а.с. 61, 62). Факт
отримання відповідачами цих телеграм
представником відповідача в судовому
засіданні був визнаний і не
оспорювався.

Не зважаючи на вимогу позивача до
теперішнього часу відповідачі його
вимогу не виконали, будинок не
звільнили і з реєстрації за його
адресою не знялися, що також було
визнано представником відповідача в
судовому засіданні, чим перешкоджають
позивачу в реалізації ним своїх прав
власника спірного житла.

Таким чином, на теперішній час
відповідачі володіють і користуються
власністю позивача ОСОБА_3 без
будь-яких правових підстав та чинять
йому перешкоди у реалізації прав
власника спірного житла, а саме: права
користування і володіння спірним
майном.

Згідно статті 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно статті 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Згідно статті 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно частини першої статті 387
Цивільного кодексу України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно частини першої статті 391
Цивільного кодексу України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК
України власник житлового будинку має
право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Таким чином слід дійти висновку, що
проживання відповідачів в спірному
житловому будинку не ґрунтується на
нормах діючого цивільного та житлового
законодавства і, займаючи будинок
позивача, відповідачі перешкоджають
користуванню ним своїм майном і тому це
його право власника підлягає захисту
шляхом заборони відповідачам
користуватися спірним будинком та
надвірними будівлями і виселення їх з
них без надання іншого жилого
приміщення.

На підставі встановлених по справі
обставин слід дійти висновку, що право
відповідачів на користування спірним
жилим приміщенням ґрунтувалося на
праві власності відповідача ОСОБА_4 на
спірний житловий будинок, і,
відповідно, припинилося в зв'язку з
припиненням права власності
відповідача ОСОБА_4 на нього у зв'язку з
продажем будинку іпотекодержателем.
Відповідачі, втративши право власності
на спірне майно, втратили і право на
користування ним. Проживаючи в
теперішній час в спірному житловому
будинку і користуючись надвірними
будівлями без будь - яких правових
підстав і не впускаючи позивача до
будинку, відповідачі тим самим чинять
позивачу перешкоди в реалізації ним
своїх прав власника, оскільки позивач
не має можливості в вселитися у свій
житловий будинок і повноправно
користуватися своєю власністю.

Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі
будинки (квартири), що є у приватній
власності громадян, не може бути
вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком (квартирою), крім випадків,
установлених законодавством України.

На підставі встановлених під час
судового розгляду справи обставин суд
вважає за необхідне поновити порушене
право позивача на користування ним
своєю власністю - спірним житловим
будинком з надвірними будівлями шляхом
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування спірним
житловим будинком з надвірними
будівлями, та виселення їх з цього
житлового будинку без надання іншого
житлового приміщення.

Суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача на
відсутність у попереднього
іпотекодержателя - ТОВ «Кредекс
Фінанс» права на відступлення вимоги
за Іпотечним договором ОСОБА_9, який в
подальшому продав спірний будинок
позивачу, і недійсність цих угод у
зв'язку з попереднім стягненням з
ОСОБА_4 рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 11 липня 2012
року на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» з
відповідача ОСОБА_4 суми боргу за
кредитним договором, забезпеченим
іпотекою, оскільки: по - перше, у
виконання цього рішення суду
відповідачем ОСОБА_4 до теперішнього
часу виплачено лише трохи більше 2000
грн. з загальної суми боргу 310025 грн., що
не оспорювалося представником
відповідача в судовому засіданні і
підтверджується наявністю
відповідного виконавчого провадження
(а.с. 63); по-друге, у відповідності до
положень ст. 20 ЦК України право вибору
способу захисту свого порушеного права
належить тій особі, право якої
порушено; по - третє, наявність судового
рішення про стягнення з боржника на
користь кредитора заборгованості за
кредитним договором не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум шляхом звернення
стягнення на передане боржником в
іпотеку нерухоме майно (постанова
Верховного Суду України від 04 вересня
2013 року у справі № 6-73цс13); в - четверте,
на теперішній час ані договір
відступлення права вимоги за іпотечним
договором від 16 січня 2014 року (а.с. 14 - 16),
ані договір купівлі-продажу спірного
будинку від 23 квітня 2014 року (а.с. 17 - 19) у
встановленому законом порядку
рішенням суду незаконними та
недійсними не визнані.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів слід стягнути на користь
позивача судові витрати по справі, які
складаються зі сплаченого позивачем
судового збору в розмірі по 81 грн. 20 коп.
з кожного.

Керуючись статтями 41, 47 Конституції
України, ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст. 319, 321, 325, 379, 382, 383, 387, 391 ЦК
України, ст. 155 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6
про виселення та визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 такими,
що втратили право користування
житловим будинком з надвірними
будівлями, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та виселити їх з цього будинку
без надання іншого житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 судові витрати по 81 грн.
20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд.

Суддя: