Номер провадження: 22-ц/785/8285/14
Головуючий у першій інстанції Бочаров
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 29 липня 2014 року у
цивільній справі за позовом Мотороного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 - «Про відшкодування
в порядку регресу витрат, пов*язаних з
виплатою страхового відшкодування», -

ВСТАНОВИЛА:

22.05.2014 року МТСБУ звернулось до суду із
зазначеним позовом, по якому просило
стягнути з відповідача на його користь
суму у розмірі 13629,54 грн., які були
відшкодовані позивачем за пошкодження
автомобіля марки "Фольксваген",
реєстраційний номер НОМЕР_1,
цивільно-правова відповідальність
власника якого була застрахована у ЗАТ
"ПРОСТО-страхування", а також 784,76 грн.
витрат за послуги аварійного комісара,
1000 грн. витрат за юридичні послуги, а
також судові витрати по справі у виді
судового збору в сумі 243,60 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що 17.10.2010 року в
м. Одесі по вул. Ак.Корольова відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки "Кіа", реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням
відповідача, та автомобіля марки
"Фольксваген", реєстраційний номер
НОМЕР_1, та автомобіля марки
"Фольксваген", реєстраційний номер
НОМЕР_3. Внаслідок ДТП транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 26.11.2010 року винною у
вчиненні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди було
визнано відповідача.

Представник позивача до суду не
з*явився, надавши заяву про підтримання
позову, та розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач позов не визнала,
заперечувала проти його задоволення,
просила відмовити у задоволенні
позову, у зв*язку зі спливом строків
позовної давності.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 29.07.2014 року у
задоволенні позову МТСБУ відмовлено.

19.08.2014 року МТСБУ подало апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення
районним судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини по справі.

17.10.2010 року в м. Одесі по вул. Ак.
Корольова відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Кіа», реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням
відповідача, та автомобіля марки
"Фольксваген", реєстраційний номер
НОМЕР_1, та автомобіля марки
"Фольксваген", реєстраційний номер
НОМЕР_3.

Внаслідок ДТП транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 26.11.2010 року винною у
вчиненні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди було
визнано відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що
16.12.2009 року між МТСБУ та ОСОБА_2,
власником автомобіля марки
«Фольксваген Пассат», д/н НОМЕР_1, був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС/6633772
предметом якого було страхування
вказаного транспортного засобу марки
«Фольксваген Пассат» зі строком дії
договору починаючи з 16.12.2009 року по
15.12.2010 року.

У зв'язку із виникненням страхового
випадку, яким є дорожньо-транспортна
пригода, ОСОБА_2 18.10.2010 року звернувся до
МТСБУ з повідомленням про ДТП,
повідомивши всі обставини, а 08.02.2011 року
звернувся до МТСБУ із заявою про
страхову виплату в сумі 15196,62 грн. з
перерахуванням її на власний
банківський рахунок.

На 21.10.2010 року було призначено
проведення огляду автомобіля марки
«Фольцваген», але відповідач участі в
огляді не приймала, оскільки позивач
належним чином її про це не сповістив,
чим порушив «Правила надання та
отримання телекомунікаційних послуг»,
затвердженої Постановою КМУ від 09.08.2005
року № 720.

Відповідно до п. 370 вказаних Правил,
кожна телеграма вручається особисто
адресатові, а на підприємствах,
установах та організаціях, у
військових частинах - призначеній для
приймання телеграм особі під розписку
із зазначенням дати та місцевого часу
вручення телеграми.

В такому ж порядку вручаються
телеграми, фізичним особам, які
перебувають в готелях, гуртожитках,
лікувально-оздоровчих закладах тощо.

В наданій суду копії телеграми про
повідомлення про проведення огляду
пошкодженого автомобіля, в графі
«отримав» відсутня дата, підпис та
прізвище отримувача, що свідчить про
те, що я відповідачка її не отримувала.

Через порушення позивачем «Правил
надання та отримання
телекомунікаційних послуг»,
затвердженої Постановою КМУ від 09.08.2005
року № 720, таке повідомлення про
проведення огляду пошкодженого
автомобіля не отримав також і ОСОБА_4
-власник автомобіля марки «Кіа».

Згідно висновку від 30.10.2010 року № 10-027,
складеного спеціалістом СПД ФО ОСОБА_5
розмір завданих збитків власнику
автомобіля марки «Фольксваген Пассат»,
д/н НОМЕР_1 склав суму у розмірі 13629,54
грн.

У зв'язку з настанням подій,
передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», МТСБУ 11.03.2011 року здійснило
виплату відшкодування потерпілому в
розмірі 13629,54 грн., що підтверджується
платіжним дорученням.

Враховуючи те, що позивач 11.03.2011 року
здійснив виплату ОСОБА_2 страхового
відшкодування у розмірі 13629,54 грн.,
позивач пред'явив вимогу про стягнення
з відповідачки, як особи з вини якої
було заподіяно збитків власнику
транспортного засобу марки
«Фольцвагкн», в порядку регресу
страхове відшкодування у розмірі 13629,54
грн., а також витрати за послуги
аварійного комісара в розмірі 784,76 грн.,
витрати за юридичні послуги в розмірі
1000 грн., та судовий збір в розмірі 243,60
грн., а загалом 15657,90 грн.

У відповідності до ст. 993 ЦК України та
ст. 27 Закону України «Про страхування»
від 07.03.1996 року, до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до узагальнюючої практики
Верховного Суду України щодо розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування, якщо дії
третьої особи, якими страхувальнику
спричинені збитки, є страховим
випадком, то у такого потерпілого
(страхувальника за договором
страхування) є дві можливості
відшкодування шкоді: за рахунок
безпосередньо заподіювача шкоди; за
рахунок страховика шляхом отримання
страхового відшкодування. Право вибору
належить самому потерпілому.

Страховик не вправі вимагати від
заподіювача шкоди суму, яку він
виплатив страхувальнику з порушенням
умов договору страхування. Якщо
розрахунок здійснювався за іншими
правилами ніж зазначено у договорі
страхування, то при визначенні розміру
вимоги страховика, який підлягає
задоволенню, до заподіювана шкоди із
суми, виплаченої страховиком
страхувальнику, виключається виплата,
не передбачена договором.

Страховик не має права вимагати
відшкодування вартості послуг
аварійного комісара у зв'язку з тим, що
такі витрати страховика не є страховим
відшкодуванням, а пов'язані з його
внутрішньогосподарською діяльністю, і
не підлягають стягненню з особи, яка
відповідальна за спричинену шкоду.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача кошти в розмірі 1000 грн. за
витрати пов'язані з оплатою юридичної
допомоги, однак позивач не додав до
матеріалів справи договір про надання
юридичних послуг , в якому, згідно з ст.
27, та ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
повинні бути зазначенні витрати
передбачені та визначені позивачем та
особою, що надає правову допомогу, та не
відомо, чи розраховувалась сума витрат
на правову допомогу з урахуванням
положення Постанови КМУ «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави» від
27.04.2006 року № 590 зі урахуванням обсягу
виконаних робіт та затраченого часу на
представництво інтересів позивача в
суді.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду.

У відповідності до ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність, як
передбачено ст. 257 ЦК України,
встановлюється тривалістю три роки.

Як встановлено ч. І ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Частиною 6 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за регресними зобов'язаннями
перебіг позовної давності починається
від дня виконання основного
зобов'язання.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст.
256, 257, 261 ЦК України та Розділу
«Можливості застосування положення
про регрес та суброгацію» Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ «Про узагальнення
судової практику розгляду цивільних
справ про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки у 2010-2011 роках» від 30.03.2012 року
за № 2: при регресі перебіг строку
позовної давності починає свій відлік
з часу виплати страхового
відшкодування.

Отже, оскільки позивач 11.03.2011 року
здійснив виплату ОСОБА_2 страхового
відшкодування у розмірі 13629,54 грн.,
перебіг трирічного строку позовної
давності починається на наступний день
і закінчується 11.03.2014 року, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, зокрема і з
вимогами, що є предметом розгляду
даного позову.

Проте, МТСБУ звернувся до суду з даним
позовом лише 22.05.2014 року, тобто з
пропуском трирічного строку позовної
давності більш ніж на два місяця.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
позивач пояснює суду причини пропуску
такого строку у зв'язку з тим, що
позивач звертався до Приморського
районного суду та Київського районного
суду м. Одеси, та позовна заява була
повернута позивачу так як ця справа не
була підсудна цим судам, однак ддана
обставина не перериває строк позовної
давності.

Відповідно до ч. 3 та ч.4 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
районного суду про те, що приймаючи до
уваги, що МТСБУ пропустив трирічний
строк позовної давності на звернення з
позовом до суду про захист свого
порушеного права щодо стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в розмірі 13629,54 грн. в порядку регресу,
сплив такої позовної давності є
підставою для відмови у позові,
оскільки відповідач просила суд
застосувати строк позовної давності та
відмовити в позові МТСБУ.

Стосовно позовних вимог про стягнення
коштів за послуги аварійного комісара
в розмірі 784,76 грн., та витрати за
юридичні послуги в розмірі 1000 грн.,
колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про те, що
дані вимоги є безпідставними та
недоведеними.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
вирішуючи спір, з'ясувавши обставини
справи та давши належну оцінку
зібраним доказам, дійшов до
обґрунтованих висновків про пропуск
строку позовної давності позивачем, у
зв'язку з чим у задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Висновки суду першої інстанції
відповідають матеріалам справи та
вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 29 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

05.11.2014 року
м. Одеса