Справа № 717/1239/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 листопада 2014 року
Кельменецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого - судді
Телешмана О.В.,

при секретарі
Попельницькій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Кельменці
Чернівецької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому просить
розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який вони зареєстрували 4
серпня 1990 року у Івановецькій
сільській раді Кельменецького району
Чернівецької області, про що був
зроблений актовий запис за № 20 та
відновити після розірвання шлюбу її
дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_2 позов не
визнав повністю.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що в
неї з відповідачем відсутнє
взаєморозуміння. Три роки вони живуть в
різних кімнатах. Останній рік стосунки
погіршилися і вони ведуть окремо
господарство. Відповідач вчиняв щодо
неї насильство, тому так далі жити
неможливо.

Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що в
них двоє дітей, в тому числі
неповнолітня дочка. Тому необхідно
зберегти шлюб.

В судове засідання на 03.11.2014 року
відповідач не з'явився.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву, в
якій просить розглядати справу в її
відсутності, позовні вимоги підтримує
повністю.

В ході судового засідання судом були
досліджені такі докази: свідоцтво про
укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
серії НОМЕР_3 від 4 серпня 1990 року, копія
свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії
НОМЕР_1 від 10 червня 2002 року, довідка №
1738 від 8 липня 2014 року, видана
Івановецькою сільською радою
Чернівецької області, копія паспорта
громадянки України ОСОБА_1 серії
НОМЕР_2.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували
шлюб 4 серпня 1990 року у Івановецькій
сільській раді Кельменецького району
Чернівецької області, про що був
зроблений актовий запис за № 20. У
подружжя є неповнолітня дочка -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_5,
який в даний час є повнолітнім. Сімейні
відносини сторони не підтримують. У
подружжя відсутнє взаєморозуміння.
Позивачка категорично проти
збереження шлюбу. Вжиті судом заходи
щодо примирення подружжя не дали
результатів.

Суд вважає, що подальше
збереження шлюбу порушує передбачене
ст.56 Сімейного кодексу України право
дружини та чоловіка на особисту
свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55
Сімейного кодексу України дружина та
чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

В порушення ст.60 ЦПК України відповідач
не надав суду жодного доказу, який би
підтверджував можливість примирення.
Крім того відповідач не надав суду
доказів, що між ним та позивачкою
дійсно існують сімейні відносини як
між подружжям.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що
позивачка категорично заперечує проти
збереження шлюбу, суд вважає, що
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивачки, а тому позовні вимоги про
розірвання шлюбу ОСОБА_1 слід
задовольнити.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 про залишення їй дошлюбного
прізвища не підлягають задоволенню,
оскільки даний спосіб зміни прізвища
не передбачений законодавством. Так,
відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у
рішенні суду про розірвання шлюбу
зазначається про вибір прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається. Дане рішення суду
ухвалюється відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК
України, якою передбачено, що у порядку
окремого провадження розглядаються
також справи про розірвання шлюбу за
заявою подружжя, яке має дітей, за
заявою будь-кого з подружжя, якщо один з
нього засуджений до позбавлення волі,
про встановлення режиму окремого
проживання за заявою подружжя. Тобто,
це категорія справ, яка розглядається
на підставі ст.109 Сімейного кодексу
України.

На підставі ст.110 Сімейного кодексу
України суди приймають рішення в
порядку позовного провадження,
керуючись ст.215 ЦПК України, в якій
відсутня вказівка про зазначення в
рішенні суду вибору прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в
частині позовних вимог про залишення
позивачці дошлюбного прізвища слід
відмовити за безпідставністю.

На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55,
56, 105, 110, 112 СК України, керуючись
ст.ст.3,8,10,11,15,60, 79,88,213,214,215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який
був зареєстрований 4 серпня 1990 року у
Івановецькій сільській раді
Кельменецького району Чернівецької
області, про що був зроблений актовий
запис за № 20 - розірвати.

В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят)
копійок судових витрат у вигляді
судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного
суду Чернівецької області через
Кельменецький районний суд. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя