Провадження № 2-6372/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді -
Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Служба у справах дітей Солом'янського
району м. Києва, Солом'янський районний
відділ Державної міграційної служби
України в м. Києві про виселення та
зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2014 року позивач звернулася з
позовом до суду та просила виселити
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, без
обов'язкового надання іншого житлового
приміщення, а також зобов'язати ОСОБА_2
знятися з реєстраційного обліку у
квартирі АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що вона,
відповідач, треті особи по справі є
співвласниками спірної квартири в
рівних частках.

У спірній квартирі зареєстровані
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її
неповнолітня дитина ОСОБА_6, ОСОБА_5

Разом з тим, у спірній квартирі
фактично проживає лише відповідач та
третя особа ОСОБА_2, оскільки
відповідач зловживає алкогольними
напоями, наркотичними препаратами,
часто влаштовує сварки та бійки, нищить
спільне майно.

Позивач посилається на те, що стосунки
з відповідачем є напруженими, спільне
проживання з ним неможливе, а тому інші
співвласники вимушені проживати в
інших житлових приміщеннях, в т.ч.
винаймати житло.

З огляду на те, що умови проживання з
відповідачем є неможливим, а стан
квартири є неприйнятний для
проживання внаслідок антисанітарних
умов та відсутності сантехнічного
обладнання, відсутності згоди
відповідача на відчуження спірної
квартири чи виселення в добровільному
порядку , просила позов задовольнити з
підстав та у спосіб зазначений у
позові.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала в повному обсязі та просила
суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував, посилаючись на
його необґрунтованість та
безпідставність. Пояснив, що дійсно між
співвласниками виникають конфліктні
стосунки, які можуть бути вирішені в
межах правового кола та він не уникає
відповідальності щодо відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненою ним у
житловому приміщенні. Перешкод у
користуванні житловим приміщенням він
не чинить. Кожен із співвласників
вирішив житлові питання на власний
розсуд, при цьому вважає, що дійсно
квартира знаходиться в незадовільному
стані. Разом з тим, вважає, що обставини
зазначені позивачем та поданий позов
фактично позбавляє його права на житло,
яке належить йому на праві власності у
відповідній частці. Пояснив, що він
іншого житла не має , а тому вважає, що
підстав для задоволення позову , не має.

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в судовому
засіданні позов підтримали та просили
суд його задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_5 проти позову заперечував
посилаючись на те, що фактично позивач
намагається позбавити відповідача
житла. Пояснив, що відповідач
намагається привести квартиру в
належний стан, проте в даний час
перебуває у скрутному матеріальному
становищі. Просив відмовити в
задоволенні позову.

Третя особа - Служба у справах дітей
Солом'янського району м. Києва в
судовому засіданні позов підтримала в
повному обсязі та просила суд його
задовольнити.

Третя особа - Солом'янський районний
відділ Державної міграційної служби
України в м. Києві в судове засідання не
з'явилася, про дату та час розгляду
справи повідомлялася належним чином,
направила на адресу суду заяву, в якій
просила слухати справу у її
відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної приватної
власності ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, ОСОБА_8 в рівних долях, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло (а.с.5).

Судом також встановлено, що у
вищезазначеній квартирі зареєстровані
вказані вище особи, а також
неповнолітня ОСОБА_6, що
підтверджується довідкою форми № 3 від
05.07.2014 року за № 1317 (а.с.6).

Разом з тим, встановлено та не
заперечувалося сторонами по справі, що
у спірній квартирі проживає відповідач
та його батько, тобто ОСОБА_5

Позивач в судовому засіданні
зазначила, що відповідач зловживає
алкогольними напоями, наркотичними
препаратами, часто влаштовує сварки та
бійки, нищить спільне майно, стосунки з
відповідачем є вкрай напруженими, він
робить неможливим проживання в
квартирі всіх членів родити. Виходячи з
цього позивач просить задовольнити її
позовні вимоги, посилаючись на те, що
її права та права третіх осіб
порушуються відповідачем.

Вирішуючи даний спір, суд приймає до
уваги той факт, що позивач, відповідач
та треті особи-1-3 є співвласниками
спірної квартири в рівних частках.

Відповідно до ст. 316-317 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
приміщення або обмежений у праві
користування ним інакше як на
підставах і в порядку, передбаченому
законодавством.

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право
власності припиняється у разі: 1)
відчуження власником свого майна; 2)
відмови власника від права власності; 3)
припинення права власності на майно,
яке за законом не може належати цій
особі; 4) знищення майна; 5) викупу
пам'яток культурної спадщини; 6)
примусового відчуження земельних
ділянок приватної власності, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, з мотивів суспільної
необхідності відповідно до закону; 8)
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника; 9) реквізиції;
10) конфіскації; 11) припинення юридичної
особи чи смерті власника.

Згідно ст. 155 ЖК України, жилі будинки
(квартири), що є у приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком
(квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Виходячи з аналізу чинного
законодавства, що регулює право
власності на житлове приміщення,
вбачається, що право власності є
абсолютним правом, яке включає право
володіння, користування та
розпорядження майном, якого ніхто не
може бути позбавлений, крім випадків,
передбачених законом (стаття 41
Конституції України, статті 316 - 319 ЦК
України).

Згідно матеріалів справи вбачається,
що відповідач не позбавлений права
власності на частку у спірній квартирі,
іншого житла не має.

Доказів того, що відповідач чинить
перешкоди у користуванні спірною
квартирою іншим співвласників , не
надано та дані обставини заперечував
ОСОБА_5

Як вбачається з пояснень позивача,
умови проживання у спірній квартирі є
неприйнятні для неї.

Наявність спірних правовідносин,
виходячи з пояснень сторін в суді,
свідчить, що між співвласниками
існують спірні питання щодо можливої
реалізації спірної квартири, з
урахування інтересів усіх її
співвласників.

Разом з тим з вбачається, що квартира
знаходиться в незадовільному
технічному та санітарному стані, що
пов»язано з поведінкою відповідача, що
впливає на її ринкову вартість.

Крім того, в судовому засіданні позивач
зазначила, що на її думку поновлення її
прав, можливе лише шляхом задоволення
даного позову. При цьому інтереси
відповідача не можуть братися до увагу,
як одного із співвласників, оскільки
вона винаймає житло , в той час як
відповідач продовжує проживати у
спірній квартирі.

Оцінюючи наявні матеріали справи у їх
сукупності та приймаючи до уваги межі
заявлених вимог, суд не знаходить
підстав для задоволення позову в
частині усунення перешкод позивачу у
користуванні спірною квартирою та
виселення відповідача з даного
житлового приміщення.

З огляду на викладене, суд не знаходить
підстав для задоволення вимог позивача
і в частині зняття відповідача з
реєстраційного обліку .

При вирішення даного питання, суд
враховує ту обставину, що зняття особи
з реєстраційного обліку є похідним та
залежить від вирішення питання щодо
припинення особи, тобто відповідача, як
співвласника спірної квартири у
здійсненні права власності в порядку
та на умовах передбаченого нормами
чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відмову в задоволені позову ОСОБА_1
в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 316-327, 346, 382-383 ЦК України,
ст. 155 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169,
197, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя: