Справа № 159/5060/14-ц
Провадження № 2/159/1192/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
07 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Миронюка
М.Г.,

з участю секретаря Гусар Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ковельської міської Ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_3 про визначення розміру часток у
спільній сумісній власності ,-

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до Ковельської міської Ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_3 про визначення розміру часток у
спільній сумісній власності.

Свою вимогу обґрунтовує тим, що
вона та її чоловік ОСОБА_4, являлись
співвласниками трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
реєстраційним посві дченням від 30.05.1995
р. № 532.

ІНФОРМАЦІЯ_1. її чоловік помер, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 про
смерть. Оскільки заповіт спадкодавцем
не складався, вона являється
спадкоємцем першої черги за законом.
Другим спадкоємцем може являтися третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3, яка є матір'ю
спадкодавця.

07.08.2013 р. державним нотаріусом
Ковельської державної нотаріальної
контори Голомис С.В. заведено спадкову
справу і зареєстровано її за № 54852637 у
Спадковому реєстрі, що підтверджується
витягом від 07.08.2013 р. № 34780530.

До складу спадщини входить частка
спадкодавця у спільній сумісній
власності зі мною на квартиру №? 76 по
вул. Володимирській, 93 в м. Ковелі.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною влас
ністю.

Згідно до ст. 370 цього Кодексу, у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників управі спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено за до мовленістю між
ними, законом або рішенням суду.

У свідоцтві про право власності
на квартиру немає чітко визначених час
ток у кожного із співвласників.

Підставою для набуття права
власності на квартиру є договір від
20.01.1995 р. обміну квартир, за яким вона та
спадкодавець обміняли свої
однокімнатні квартири на вищезгадану
трьохкімнатну і в результаті цього
стали її співвласниками.

Згідно ст. 241 ЦК УРСР, який був чинним на
час обміну квартир, за до говором міни
між сторонами провадиться обмін одного
майна на інше. Кож ний з тих, хто бере
участь у міні, вважається продавцем
того майна, яке він дає в обмін, і
покупцем майна, яке він одержує.

Згідно ст. 242 цього Кодексу, до
договору міни застосовуються відповід
но правила про договір купівлі-продажу,
якщо інше не випливає з змісту від
носин.

Як вбачається із договору обміну,
однокімнатні квартири, які обмінюва
лися на трьохкімнатну, були
нерівноцінними. Вартість
однокімнатної квартири позивача
становила на момент обміну 626500
карбованців, вартість квартири
спадкодавця - 568750 карбованців.

Отже, позивач зазначає, що вона
вклала в дану трикімнатну квартиру при
її придбанні 626500 ка рбованців у
грошовому еквіваленті, а спадкодавець -
568750 карбованців у грошовому
еквіваленті.

Таким чином, частки у праві
спільної сумісної власності на
трикімнатну квартиру у неї із
спадкодавцем є різними , а саме : її
частка становить:

626500 : (626500 + 568750) = 626500 : 1195250 = 0,524, або 524/1000.

Частка спадкодавця становить:

568750 : (626500 + 568750) = 568750 : 1195250 = 0,476, або 476/1000.

Чинне законодавство не надає
нотаріусу права здійснювати виділ
частки, а тому, у разі смерті одного з
учасників права спільної сумісної
власності пе редусім необхідно
визначити частку померлого у спільному
майні, яка і буде об'єктом спадкування.

Позивачка просить визначити за
нею частку у спільній сумісній
власності на квартиру АДРЕСА_1, до
відкриття спадщини, в розмірі 524/1000
(п'ятсот двадцять чотири тисячних) та за
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.,
визначити частку у спільній сумісній
власності на квартиру АДРЕСА_1, в
розмірі 476/1000 (чотириста сімдесят шість
тисячних).

В судовому засіданні позивачка
та її представник позовні вимоги
викладені у позові підтримали
повністю, просять позов задовольнити з
підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача та третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
подали заяви про розгляд позовної
заяви ОСОБА_1 до Ковельської міської
Ради, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3 про
визначення розміру часток у спільній
сумісній власності без їхньої участі.

Суд заслухавши пояснення
позивача та її представника,
дослідивши письмові докази прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 до
Ковельської міської Ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_3 про визначення розміру часток у
спільній сумісній власності слід
задовольнити частково.

Як встановлено в судовому
засіданні, згідно свідоцтва про
укладення шлюбу НОМЕР_2 від 25.09.1994 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який
зареєстрований відділом актів
громадського стану м. Ковель, про що в
книзі реєстрації актів громадського
стану 25.09.1994 року зроблено актовий
запис за № 390. Після реєстрації шлюбу
присвоєні прізвища чоловікові
«ОСОБА_4», дружині «ОСОБА_1».

Згідно договору обміну квартири
від 20.01.1995 року ОСОБА_1, якій належала
квартира АДРЕСА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
виданого Фондом комунального майна
Ковельської міської Ради від 02.12.1994
року і зареєстрованого у Волинському
БТІ № 9190 та ОСОБА_4, якому належала
квартира по вул. Вінниченка, 1 в м.
Ковелі на підставі свідоцтва про
право власності на житло виданого
Ковельською пересувною механізованою
колоною № 62 від 02.12.1994 року і
зареєстрованого у Волинському БТІ № 9161
провели обмін своїх квартир на
квартиру № 76, яка складається з трьох
кімнат загальною площею 63,6 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного посвідчення
Волинського БТІ від 30.01.1995 року
квартира АДРЕСА_4 зареєстрована за
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві особистої
власності на підставі договору обміну
квартир, посвідченого Ковельською
держнотконторою 30.01.1995 року № 3 - 102 та
записано у реєстрову книгу за реєстром
№ 532.

За загальним правилом дії законів
та інших нормативно - правових актів у
часі ( ч.1 ст.58 Конституції), норми СК
України застосовуються до сімейних
відносин, які виникли після набрання
ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004
року. Таким чином, до правовідносин, які
виникли на момент набуття ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 права спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 слід
застосовувати норми Кодексу про шлюб
та сім'ю України.

Відповідно до ст. 22 К п ШС України
майно нажите подружжям за час шлюбу, є
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження майном.

Згідно ст. 28 К п ШС України в разі
поділу майна яка є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Отже, на момент набуття ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 права спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 їхні
частки відповідно до ст. 28 К п ШС
України були рівними.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4,
його дружина звернулась в суд з позовом
про визначення часток у спільній
сумісній власності.

На даний час діють норми
Сімейного Кодексу України, який
містить з приводу часток подружжя у
спільній сумісній власності
аналогічні норми, що і К п ШС України.

Згідно ст. 60 СК України майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини ( навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку(доходу).

Згідно ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Таким чином, суд вважає, що
доводи позивачки про те, що оскільки на
час укладення договору обміну квартир
інвентаризаційна вартість її квартири
була більшою ніж інвентаризаційна
вартість квартири чоловіка, то частки у
праві спільної сумісної власності на
трикімнатну квартиру у неї із
спадкодавцем є різними, судом
відхиляється, оскільки дані доводи не
ґрунтуються на вимогах норм
законодавства, які зазначені вище..

Суд вважає, що частки спільного
майна подружжя відповідно до ст. ст. 28 К
п ШС України в момент набуття права,
так і частки спільного майна подружжя
на час визначення розміру часток,
відповідно до вимог ст.70 СК України є
рівними.

За таких обставин, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 до Ковельської міської Ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_3 про визначення розміру
часток у спільній сумісній власності
слід задовольнити частково та визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 частки у спільній
сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1
в розмірі 1/2 частини квартири кожному.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 22, 28 К п ШС України ,
ст. 60, 70 СК України суд ,-

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до Ковельської
міської Ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про
визначення розміру часток у спільній
сумісній власності задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 частку у спільній
сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1
в розмірі 1/2 частини квартири.

Визнати за ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, частку у спільній
сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1
в розмірі 1/2 частини квартири.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ковевельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст складено 07
листопада 2014 року.

Головуючий:М. Г. Миронюк