22-ц/775/122/2014(м)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Попової С.А.,

при секретарі Макаровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання довіреностей недійсними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 10
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсними з часу оформлення та
реєстрації довіреностей № 6588 від 04
вересня 2002 року та № 3162 від 04 грудня 2003
року.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 10
грудня 2013 року провадження у даній
справі на підставі п.2 ст.205 ЦПК України
закрито.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить ухвалу
суду скасувати, а справу повернути до
суду першої інстанції для продовження
розгляду справи. Зокрема,
посилається на те, що при ухваленні
попереднього рішення від 2 жовтня 2012
року за позовом ОСОБА_1 про визнання
вказаних довіреностей недійсними
Приморським районним судом м.
Маріуполя не були досліджені докази на
підтвердження відсутності позивачки
в момент посвідчення довіреностей на
території України, які позивачка
надала суду у даній справі, а саме,
закордонний паспорт з відміткою про
перетинання кордону та висновок
почеркознавчої експертизи про те, що
підпис в довіреності їй не належить.

Позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3
в судове засідання апеляційного суду
не з»явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи, про що свідчать
телефонограми за №14 та №16 від 8 січня
2014 року, зареєстровані в журналі
реєстрації телефонограм Апеляційного
суду Донецької області, та заява
представника позивачки ОСОБА_4 про
розгляд справи у її відсутність. Тому,
у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України,
справа розглянута у відсутність
зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, який підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити, заперечення проти скарги
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який
просив скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи, дослідивши
матеріали цивільної справи № 2-449/11(
2-28/12) та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Приймаючи рішення про закриття
провадження у справі, суд виходив з
того, що вже є рішення суду за позовом
між тим ж сторонами, про той же предмет
та з тих же підстав, яке набрало
законної сили.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду відповідає вимогам
закону та обставинам справи.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.205 ЦПК
України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду, ухвалені
або постановлені з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав.

Згідно зі ст.206 ЦПК України, у разі
закриття провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається, про що сторонам повинно
бути роз"яснено судом.

У відповідності з положеннями ч.2 ст.223
ЦК України, після набрання рішенням
суду законної сили сторони та треті
особи із самостійними вимогами, а також
їх правонаступники не можуть знову
заявляти в суді ту саму позовну вимогу,
з тих самих підстав, а також оспорювати
в іншому процесі встановлені судом
факти і правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 12
березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області з позовною
заявою до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
приватний нотаріус ОСОБА_6, про
визнання довіреностей №6588 від 04.09.2002р.,
№3162 від 04.12.2003 року недійсними з часу
оформлення та реєстрації, посилаючись
на те, що вона не надавала згоди на
оформлення, не підписувала довіреність
від 4 вересня 2002 року на ім»я ОСОБА_2,
оскільки перебувала за межами України
та не схвалювала дії ОСОБА_2 на
оформлення довіреності від 4 грудня 2003
року на ім»я ОСОБА_3 та угод, які були
укладені на підставі цієї довіреності
ОСОБА_2

З матеріалів цивільної справи №2-449/11
(2-28/12) вбачається, що ОСОБА_1 зверталася
2 листопада 2005 року до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_6, про
визнання довіреностей №6588 від 04.09.2002р.,
№3162 від 04.12.2003 року недійсними з часу
оформлення та реєстрації, яку під час
розгляду справи уточнювала 17 лютого
2011року, 8 квітня 2011 року та посилалася
на те, що у вересні 2002 року вона
знаходилася за межами України, тому,
підписувати довіреність 04.09.2002 року не
могла, нікого не уповноважувала
оформлювати довіреність і не
схвалювала посвідчення довіреностей
та угод, які укладалися ОСОБА_2 (справа
22-449/11( 2-28/12) т.1 а.с. 2, т.3 а.с. 182-183,191-192).

Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 02
жовтня 2012 року ОСОБА_1 відмовлено у
задоволенні позову про визнання
довіреностей №6588 від 04.09.2002р., №3162 від
04.12.2003 року недійсними з часу
оформлення та реєстрації. Ухвалою
цього ж суд від 19 жовтня 2012 року
виправлена описка - дата рішення
зазначена 3 жовтня 2012 року замість 2
жовтня 2012 року (справа 22-449/11( 2-28/12) т.4
а.с. 101-103,107).

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2012 року рішення
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 3 жовтня 2012 року залишено
без зміни ( т.4 а.с. 175-177).

Враховуючи обставини справи та вимоги
закону, колегія суддів не знаходить
підстав для скасування ухвали суду від
10 грудня 2013 року про закриття
провадження у справі.

Посилання відповідача в скарзі на те,
що при зверненні до суду у березні 2013
року позивачка вказувала інші
підстави для визнання довіреностей
недійсними є неспроможними, оскільки
такими апелянт вважає наявність у
позивачки на теперішній час доказів на
підтвердження своїх вимог -
закордонний паспорт з відміткою про
перетинання кордону України та
висновок почеркознавчої експертизи
про те, що підпис в довіреності від 4
вересня 2002 року виконаний не нею. У
відповідності з положеннями ст.118,119 ЦПК
України, предмет позову - це є
визначена вимога позивача до
відповідача, направлена на захист
порушеного права, а підставою позову є
обставини, з яких випливає право
вимоги позивача та на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги. З позовних
заяв ОСОБА_1, поданих у 2005, 2011 та 2013
років вбачається, що підставою позовів
є відсутність волевиявлення позивачки
на посвідчення довіреності від 4
вересня 2002 року та відсутність факту
схвалення дій ОСОБА_2 на оформлення
довіреності від 4 грудня 2003 року на
ім»я ОСОБА_3 та угод, які були укладені
на підставі цієї довіреності.
Обставини, зазначені апелянтом -
закордонний паспорт позивачки та
висновок почеркознавчої експертизи,
є доказами у даній справі, рішення по
якій не може бути ухвалено, оскільки
спір між тими ж сторонами та про той же
предмет, було вирішено судом 3 жовтня
2012 року.

Тому, колегія суддів не погоджується з
доводами скарги про те, що у березні 2013
року позивачкою заявлені позовні
вимоги про визнання довіреностей
недійсними з інших підстав.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду і не дають
підстав вважати , що судом першої
інстанції порушені норми
процесуального права, які тягнуть за
собою скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
10 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді