Справа № 345/3776/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2364/2014
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Матківського Р.Й., Шишка А.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди (упущеної вигоди), за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського
міськрайонного суду від 08 жовтня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із указаним
позовом, посилаючись на те, що
проживаючи в АДРЕСА_1, має в
користуванні декілька земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарства, зокрема одна
земельна ділянка площею 0,18га по
АДРЕСА_1. Восени 2013 року він посіяв на
ній жито, яке зійшло навесні 2014 року.
Відповідач ОСОБА_2 декілька разів на
протязі місяця на частину його
земельної ділянки вивозив гній, яким
умисно присипав паростки жита,
знищивши його. Просив відшкодувати
йому 54грн. матеріальної шкоди, витрати
на юридичні послуги та на сплату
судового збору.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 08 жовтня 2014 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
54грн. матеріальної шкоди, 400грн. витрат
на правову допомогу та 243,60грн. судового
збору.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої
інстанції не дано належним чином
правової оцінки доказам та його
пояснення про те, що гній він вивозив на
земельну ділянку, якою користується
разом із своєю сім'єю більше 20-ти років,
а позивач до цієї землі ніякого
відношення не має.

Апелянт також вказує, що не може
слугувати підтвердженням права
власності позивача на спірну земельну
ділянку рішення Підмихайлівської
сільської ради від 28.04.2009 року «Про
надання дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_4», оскільки в цьому
рішенні не зазначено місцезнаходження
та площі земельної ділянки, на яку
претендує ОСОБА_4

Крім цього, вважає, що не може бути
належним доказом довідка виконкому
Підмихайлівської сільської ради від
08.07.2014 року №1708, в якій зазначено, що на
земельній ділянці ОСОБА_4 зафіксовано
факт знищення посіву жита на площі
близько 50м.кв. Ця довідка підписана
тільки сільським головою ОСОБА_5, який
на той час не мав повноважень
сільського голови.

Однак суд першої інстанції на
зазначене уваги не звернув та ухвалив
незаконне рішення.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції апелянт просив скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апелянт та його
представник доводи апеляційної скарги
підтримали з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просили про їх
задоволення.

Відповідач скаргу заперечив, вважає її
безпідставною, а рішення суду законним
та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції в
повній мірі не відповідає цим вимогам
матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не заперечив, що
вивозив гній на земельну ділянку, а
відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Проте, колегія суддів з таким висновком
погодитись не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом першої інстанції,
сторони є родичами та перебувають
тривалий час у неприязних стосунках
через спір який виник у них стосовно
користування земельною ділянкою.
Відповідач не заперечував, що вивозив
гній на земельну ділянку, однак на ту,
якою користується разом із сім'єю
впродовж багатьох років, а не на
земельну ділянку позивача, а тому
висновки суду першої інстанції, що
даний факт не підлягає доказуванню є
безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України
передбачено, що збитками, на
відшкодування яких має право особа, є
зокрема: доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної чи юридичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Як на підставу своїх позовних вимог,
позивач посилається на довідку
виконкому Підмихайлівської сільської
ради Калуського району від 08.07.2014 року
№1708, в якій зазначено, що на земельній
ділянці ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 зафіксовано
факт знищення посіву жита на площі
близько 50м.кв., шляхом вивезення і
присипання гноєм. Однак взявши до
уваги зазначену довідку, як належний та
допустимий доказ, суд першої інстанції
не звернув уваги, що вона видана 18.05.2014
року (а.с.8), тоді як повноваження
сілького голови ОСОБА_5, який її
підписав одноособово закінчились
23.05.2014 року, згідно поданої заяви про
дострокове припинення повноважень, що
підтверджується відповіддю Калуської
РДА від 06.10.2014 року (а.с.44). Крім того, не є
належним та допустимим доказом
довідка, видана ОСОБА_4 про вартість
посівного жита (а.с 12) підприємцем
ОСОБА_6, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази про те, що даний
підприємець вправі робити такі
розрахунки та висновки.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Крім того, враховуючи вищезазначені
вимоги ст. 60 ЦПК та виходячи з принципу
змагальності незалежно від того,
доводить відповідач відсутність
фактів підстави позову чи ні, загальне
правило розподілу доказових обов'язків
залишається незмінним, і тягар
доказування не переходить від однієї
сторони до іншої, і підставу позову
повинен довести саме позивач.

Колегія суддів вважає, що оскільки
позивачем не доведено, що земельна
ділянка на яку відповідач висипав гній
належить саме йому, в матеріалах справи
відсутні будь-які належні та допустимі
докази про те, що відповідачем завдано
шкоду майну позивачу (акт земельної
комісії, тощо).

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача витрати на правову
допомогу. При цьому в матеріалах справи
міститься угода про надання правової
допомоги (а.с.22), в якій зазначено, що
розмір гонорару становить 1000грн.
Позивач оплатив представнику
зазначену суму, що підтверджується
китанцією (а.с 23). Суд першої інстанції
стягнув з відповідача 400грн. витрат на
правову допомогу, однак в
мотивувальній частині не обгрунтував,
чому саме прийшов до такого висновку.

Оцінюючи надані сторонами докази у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм,
як цивільного так і процесуального
права, а невідповідність висновків
суду обставинам справи призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції не може залишатися в
силі, а підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 08 жовтня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди (упущеної
вимоги) - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Р.Й. Матківський

А.І. Шишко