АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/6247/13-ц 22-ц/774/1670/К/14
Справа № 211/6247/13-ц
Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/1670/К/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника позивача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Довгинцівського районного суду
м.Кривого Рогу від 26 травня 2014 року по
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(надалі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 та
просили суд стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором у розмірі 756657,68
грн. та судовий збір у розмірі 3441 грн.

В обґрунтування позову Банк
зазначив, що 03 червня 2008 року між
відкритим акціонерним товариством
комерційний банк «Надра»
(правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра») та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 830006/ФЛ,
відповідно до умов якого Банк надав
відповідачу ОСОБА_2 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 52734 дол. США з
виплатою відсоткової ставки у розмірі
14,49 % річних зі строком повернення
кредиту до 12 травня 2028 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
від 03.06.2008 р. між Банком та відповідачем
ОСОБА_5 було укладено договір поруки №
830006/ФЛ-П, відповідно до умов якого
поручитель зобов'язався перед Банком
відповідати за виконання
позичальником усіх зобов'язань перед
кредитором.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним
договором,у неї перед Банком
утворилася заборгованість, яка станом
на 10 червня 2013 року складає 756657,68 грн., а
саме: заборгованість по тілу кредиту -
51874,92 дол. США, що в еквіваленті - 414636,24
грн.; заборгованість по відсоткам - 32806,06
дол. США, що в еквіваленті - 262218,84 грн.;
заборгованість по пені - 4710,66 дол. США,
що в еквіваленті - 37652,31 грн.;
заборгованість по штрафам - 5273,40 дол.
США, що в еквіваленті - 42150,29 грн.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 26 травня 2014 року
позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь публічного
акціонерного товариства «Комерційного
банку «Надра» заборгованість по
кредитному договору № 830006/ФЛ від 03.06.2008
року станом на 10 червня 2013 року у
розмірі 756657 грн. 68 коп., а саме:
заборгованість по тілу кредиту - 51874
долари 92 центи США, що в еквіваленті
складає 414636 грн. 24 коп.; заборгованість
по відсоткам - 32806 дол. 06 центів США, що в
еквіваленті складає 262218 грн. 84 грн.;
заборгованість по пені - 4710 дол. 66
центів США, що в еквіваленті складає 37652
грн. 31 коп.; заборгованість по штрафам -
5273 дол. 40 центів США, що в еквіваленті
складає 42150 грн. 29 коп. та судовий збір у
сумі 3441 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог Банку.

Зокрема, апелянт посилається на
те, що в порушення ст. 76 та ст.127 ЦПК
України ні копія позовної заяви з
доданими до неї документами, ні копія
ухвали про відкриття провадження у
справі, ні повідомлення про виклик у
судове засідання 26.05.2014 року відповідач
ОСОБА_2 не отримувала. На її думку, за
відсутності належного повідомлення
відповідачів про слухання справи, суд
повинен був розглянути справу у
заочному порядку.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначила,
що у забезпечення виконання нею
зобов'язань за кредитним дооговром, в
іпотеку позивачу було передано
нерухоме майно, придбане за кредитні
кошти, а саме: квартира АДРЕСА_1. На
виконання вимог Банку, на ім'я
представника позивача відповідачем
ОСОБА_2 було видано генеральну
довіреність на реалізацію зазначеної
квартири. У лютому 2014 року вона
отримала повідомлення від державного
реєстратора про виключення квартири з
реєстру іпотек та зняття з квартири
заборони на її відчуження.

Враховуючи те, що предмет іпотеки було
реалізовано Банком в лютому 2014 року, на
думку апелянта, сума заборгованості за
кредитним договором повинна бути
зменшена на суму вартості зазначеної
вище квартири, а саме приблизно 400 000
гривень.

Також, апелянт ОСОБА_2 вказала, що у
розумінні положень Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», позивач
не має права на примусове стягнення
грошових коштів за кредитним договором
за рахунок іншого майна боржника.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 червня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
комерційний банк «Надра»
(правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра») та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 830006/ФЛ,
відповідно до умов якого Банк надав
відповідачу ОСОБА_2 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 52734 дол. США з
виплатою відсоткової ставки у розмірі
14,49 % річних зі строком повернення
кредиту до 12 травня 2028 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
від 03.06.2008 р. між Банком та відповідачем
ОСОБА_5 було укладено договір поруки №
830006/ФЛ-П, відповідно до умов якого
поручитель зобов'язався перед Банком
відповідати за виконання
позичальником усіх зобов'язань перед
кредитором.

Звертаючись до суду з позовом, Банк
посилався на те, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем ОСОБА_2
своїх зобов'язань за кредитним
договором,у неї утворилася
заборгованість, яка станом на 10 червня
2013 року складає 756657,68 грн., а саме:
заборгованість по тілу кредиту - 51874,92
дол. США, що в еквіваленті - 414636,24 грн.;
заборгованість по відсоткам - 32806,06 дол.
США, що в еквіваленті - 262218,84 грн.;
заборгованість по пені - 4710,66 дол. США,
що в еквіваленті - 37652,31 грн.;
заборгованість по штрафам - 5273,40 дол.
США, що в еквіваленті - 42150,29 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Банку,
суд першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості та наявності правових
підстав для їх задоволення.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України
передбачено, що договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушення зобов'язання - це його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем, у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13,
яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно ч.1,2 ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п. 1.3.1 кредитного
договору, відсотки за користування
кредитом розраховуються банком на
підставі відсоткової ставки у розмірі
14,49% відсотків на місяць. Нарахування
відсотків за користування кредитом
здійснюється за фактичну кількість
днів у періоді на залишок
заборгованості. При розрахунку
відсотків враховується день настання
та не враховується день погашення
кредиту.

Пунктом 1.5 кредитного договору
передбачено, що комісія за розрахунки
за цим договором складає 3,4 % від суми
виданих коштів, зазначених у п.1.2, за
винятком суми, виданої на оплату цієї
комісії.

Відповідно до п.3.3.1 кредитного
договору, щомісячна сума мінімально
необхідного платежу погашення
заборгованості складає 677 доларів США.

Згідно п. 3.3.2, 3.3.3. та 4.3.3. кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
повернути кредит та сплатити банку
передбачені п. 1.3.1. цього договору
платежі безготівковим перерахуванням
або внесенням готівкових коштів на
поточний рахунок № 78590317 тарифного
пакету в порядку, передбаченому
умовами договору, а саме: позичальник
зобов'язаний вносити мінімально
необхідний платіж по кредиту,
визначений у п.п. 3.3.1 цього договору
щомісяця до 10 числа поточного місяця. У
випадку, коли позичальник до 10 числа
поточного місяця не вніс (повністю або
частково) суми мінімально необхідних
платежів, внаслідок чого станом 12 число
поточного місяця не була погашена
поточна заборгованість позичальника,
банк починаючи з 13 числа поточного
місяця, застосовує до позичальника
штрафні санкції, передбачені
договором.

Пунктом 5.2. кредитного договору сторони
погодили, що у випадку прострочення
виконання зобов'язань позичальника
щодо повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих санкцій у строк, визначений п.
3.3.3 цього договору, позичальник сплачує
банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення. У разі порушення
позичальника вимог п. 4.3.3., 4.3.4. цього
договору, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 10%
відсотків від суми кредиту, визначеної
у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до п.7.3 кредитного договору
сторони дійшли згоди збільшити строк
позовної давності до десяти років.

03 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», та відповідачем ОСОБА_5 був
укладений договір поруки № 830006/ФЛ-П,
відповідно до умов якого поручитель
поручається перед кредитором за
належне виконання ОСОБА_2 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
кредитного договору № 830006/ФЛ від 03
червня 2008 року.

Відповідно до п. 1.2. договору поруки,
позичальник та поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, що означає нічим не
обумовлене і абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов'язань,
вказаних у п. 1.1. цього договору
повністю ( чи у будь-якій його частині)
як від позичальника та поручителя
разом, так і від кожного окремо.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідачем ОСОБА_2 несвоєчасно та не
в повному обсязі виконувалися
зобов'язання по кредитному договору,
тому станом на 10.06.2014 року у неї
утворилася заборгованість по тілу
кредиту у сумі 51874 долари 92 центи США,
що еквівалентно 414636,24 грн. та
заборгованість по штрафам у сумі 5273
долари 40 центів США, що еквівалентно
42150,29 грн.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
правових підстав для солідарного
стягнення з відповідачів на користь
позивача заборгованості по тілу
кредиту станом на 10.06.2013 року у сумі 51874
долари 92 центи США, що еквівалентно
414636,24 грн. та заборгованості по штрафам
у сумі 5273 долари 40 центів США, що
еквівалентно 42150,29 грн.

Однак, визначаючи розмір
заборгованості по пені, суд першої
інстанції не взв до уваги, що за
правилами ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження порушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України у
справі № 6-100 цс 14 від 03 вересня 2014 року,
яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Стягуючи солідарно з відповідачів на
користь позивача заборгованість по
пені у сумі 4710,66 дол. США, що
еквівалентно 37652,31 грн., судом першої
інстанції не враховано вищенаведені
норми закону та не взято до уваги, що
стягнення пені обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Як вбачається з матеріалів справи,
Банком зроблено розрахунок пені,
починаючи з 10.06.2012 року, однак до суду з
позовом ПАТ КБ «Надра» звернулися
15.10.2013 року.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що сума пені у
розмірі 1497,94 доларів США, що
еквівалентно 11973,04 грн., розрахована за
період з 10.06.2012 року по 14.10.2012 року,
знаходиться поза межами позовної
давності, тому не підлягає солідарному
стягненню з відповідачів на користь
позивача.

У зв'язку з чим, рішення суду в цій
частині підлягає зміні, а розмір
заборгованості по пені зменшенню в
межах одного року з 4710,66 дол. США, що
еквівалентно 37652,31 грн. до сумі 3212
доларів 72 центи США, що еквівалентно 25
679,27 грн. за період з 15.10.2012 року по 13.05.2013
року в межах заявлених Банком позовних
вимог.

Крім того, на думку колегії суддів
підлягає зменшенню розмір відсотків,
стягнутих судом першої інстанції
солідарно з відповідачів на користь
Банку з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.10.2013 року відповідач ОСОБА_2 надала
довіреність на право продажу належної
їх трикімнатної квартири АДРЕСА_1 що
перебувала у іпотеці у Банку.

Згідно договору купівлі-продажу від
26.11.2013 року зазначена квартира була
реалізована за 147 958 грн.

Грошові кошти у сумі 18600,95 доларів США,
отримані від продажу квартири АДРЕСА_1,
яка була надана відповідачами в
іпотеку Банку при укладенні кредитного
договору, були зараховані на погашення
відсотків за користування кредитом,
починаючи з 03.06.2008 року, що підтвердив у
засіданні колегії суддів представник
відповідача ОСОБА_4 та надав
відповідний розрахунок суми
заборгованості по відсоткам.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає
за необхідне зменшити суму нарахованих
Банком відсотків з 32806 дол. 06 центів
США, що еквівалентно 262218,84 грн. до 14205
доларів 11 центів США, що еквівалентно
114260 грн.

Тому доводи апеляційної скарги в цій
частині заслуговують на увагу.

Однак, безпідставними на думку колегії
суддів, є доводи апеляційної скарги про
те, що у розумінні положень Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», позивач не має права на
примусове стягнення грошових коштів за
кредитним договором за рахунок іншого
майна боржника, оскільки положення
вказаного закону регулюють
правовідносини, які стосуються
звернення стягнення на предмет
іпотеки, в той час, як Банк звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Крім того, нерухоме майно,
реалізоване Банком в рахунок погашення
заборгованості відповідачів за
кредитним договором, було передано
позивачем ОСОБА_2 добровільно, про що
свідчить видана нею довіреність від
17.10.2013 року на продаж квартири.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, рішення суду
першої інстанції на підставі ст.309 ЦПК
України - зміні в частині суми
заборгованості за кредитним договором
№ 830006/ФЛ від 03.06.2008 року, яка підлягає
солідарному стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_5
на користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»,
зменшивши її з 756657,68 грн. до 596725,80 грн., з
яких: заборгованість по тілу кредиту у
сумі 51874 долари 92 центи США, що
еквівалентно 414636,24 грн.; заборгованість
по відсоткам у сумі 14205 доларів 11 центів
США, що еквівалентно 114260 грн.;
заборгованість по пені у сумі 3212
доларів 72 центи США, що еквівалентно 25
679,27 грн.; заборгованість по штрафам у
сумі 5273 долари 40 центів США, що
еквівалентно 42150,29 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України стягнути з
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» на користь
ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи у
суді апеляційної інстанції у сумі 383,67
грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.309 , 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 26 травня 2014
року змінити в частині суми
заборгованості за кредитним договором
№ 830006/ФЛ від 03.06.2008 року, яка підлягає
солідарному стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_5
на користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»,
зменшивши її з 756657,68 грн. до 596725,80 грн., з
яких: заборгованість по тілу кредиту у
сумі 51874 долари 92 центи США, що
еквівалентно 414636,24 грн.; заборгованість
по відсоткам у сумі 14205 доларів 11 центів
США, що еквівалентно 114260 грн.;
заборгованість по пені у сумі 3212
доларів 72 центи США, що еквівалентно 25
679,27 грн.; заборгованість по штрафам у
сумі 5273 долари 40 центів США, що
еквівалентно 42150,29 грн.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» на
користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд
справи у суді апеляційної інстанції у
сумі 383,67 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: