АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий суддя у першій інстанції:
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,

при
секретарі:Басюк Ю.В.

за участю: державного виконавця
- Шмідт К.В.

представника стягувача -
Лупич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 7 липня 2014 року у справі за
поданням державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київський області Шмідт Катерини
Валеріївни про примусове входження до
жилого приміщення боржника, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київський області
Шмідт К.В. звернулася до суду з поданням
про примусове входження до жилого
приміщення, а саме до квартири АДРЕСА_1,
що знаходиться в Печерському районі
міста Києва, яка належить на праві
власності боржнику ОСОБА_5, посилаючись
на те, що на виконання у відділі
знаходиться виконавче провадження №
21130775 від 2 вересня 2010 року з виконання
виконавчого листа № 2-1225/10, виданого 25
серпня 2010 року Печерським районним
судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Донгорбанк» 6196401 грн.46 коп.
заборгованості за кредитним договором
№ 2008-05-Ф від 6 березня 2008 року. Оскільки
в добровільному порядку рішення суду
боржником не виконано, постановою
державного виконавця 27 вересня 2010 року
накладено арешт на все майно боржника в
межах суми боргу.

Ухвалою Печерського районного
суду м.Києва від 10 травня 2012 року
замінено сторону у виконавчому
провадженні № 21130775 стягувача ПАТ
«Донгорбанк» на ПАТ «Перший
український міжнародний банк».

За результатами проведення
прилюдних торгів з реалізації предмета
іпотеки - домоволодіння та земельної
ділянки за адресою% АДРЕСА_2, на рахунок
Головного управління юстиції у
Київський області поступили грошові
кошти в сумі 5106250 грн., за вирахуванням
пропорційної частки виконавчого збору
та витрат на проведення виконавчих дій,
залишок боргу за виконавчим
провадженням становить 1710041 грн.

При неодноразовому виході
державного виконавця за місцем
знаходження майна боржника за адресою:
АДРЕСА_1 з метою здійснення опису майна
( 18 червня 2014 року та 23 червня 2014 року),
що належить боржнику, доступу
державному виконавцю надано не було,
про що складено відповідні акти
державного виконавця.

Ухвалою Печерського районного
суду м.Києва від 7 липня 2014 року подання
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київський області Шмідт К.В. задоволено
та дозволено примусове входження до
жилого приміщення, а саме: до квартири
АДРЕСА_1, що знаходиться в Печерському
районі міста Києва, яка належить на
праві власності боржнику - ОСОБА_5.

Не погоджуючись з зазначеною
ухвалою, ОСОБА_5 ( ОСОБА_5) подав
апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу
суду першої інстанції скасувати і
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні подання державного
виконавця про примусове проникнення до
жилого приміщення. В апеляційній
скарзі послався на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

В судове засідання ОСОБА_5 (
ОСОБА_5) не з»явився, про день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується про вручення
поштового відправлення ( т.5 а.с.189),
причини своєї неявки суду не повідомив
у зв»язку з чим колегія суддів вважала
за можливе розглянути справу у його
відсутність, враховуючи положення ч.2
ст.305 ЦПК України.

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київський області Шмідт К.В. та
представник ПАТ «Перший український
міжнародний банк» проти доводів
апеляційної скарги заперечували і
просили ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді,
вислухавши пояснення осіб, які
з»явилися в судове засідання,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої у справі ухвали, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
про примусове входження до жилого
приміщення, що належить боржнику, суд
першої інстанції виходив із
необхідності виконання рішення суду з
метою реалізації належного боржнику
майна в рахунок погашення боргу,
враховуючи той факт, що у добровільному
порядку до жилого приміщення потрапити
неможливо.

Такий висновок суду відповідає
встановленим судом обставинам.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів (
посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів ( посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 20 липня 2010 року стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Донгорбанк» 6196401
грн.46 коп. заборгованості за кредитним
договором № 2008-05-Ф від 6 березня 2008 року.

25 серпня 2010 року Печерським районним
судом м.Києва видано виконавчий лист №
2-1225/10, а 10 грудня 2012 року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
відкрито виконавче провадження.

За результатами проведення прилюдних
торгів з реалізації предмета іпотеки -
домоволодіння та земельної ділянки за
адресою% АДРЕСА_2, на рахунок Головного
управління юстиції у Київський області
поступили грошові кошти в сумі 5106250
грн., за вирахуванням пропорційної
частки виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій, залишок
боргу за виконавчим провадженням
становить 1710041 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5
Ухвалою Печерського районного суду
м.Києва від 6 квітня 2010 року накладено
арешт.

Державний виконавець зобов»язаний
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Одним із заходів примусового виконання
рішення суду є звернення стягнення на
майно боржника ( ст.32 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті (опису), вилученні та його
примусовій реалізації.

Згідно актів складених державним
виконавцем від 18 червня 2014 року та 23
червня 2014 року доступу до квартири
АДРЕСА_1 надано не було.

За таких обставин суд правильно вважав
подання обґрунтованим та з дотриманням
вимог передбачених ст.376 ЦПК України
його задовольнив.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконності дій державного виконавця
ВПВР УДВС ГУЮ у Київський області по
відношенню до майна відповідача, яке
знаходиться в м.Києві не можуть бути
прийняті в якості підстав для
скасування оскаржуваної ухвали

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо у процесі
виконавчого провадження з»ясувалося,
що майна боржника, на яке можливо
звернути стягнення, недостатньо для
задоволення в повному обсязі вимог
стягувача, але майно боржника виявлено
на території іншого органу державної
виконавчої служби, державний
виконавець звертає стягнення на таке
майно в порядку, передбаченому цим
Законом.

Як убачається з матеріалів справи
вимоги стягувача в повному обсязі
після реалізації будинку та земельної
ділянки, які розташовані в
смт.Гостомель та належали боржнику, не
задоволені, а тому державний
виконавець вправі звернути стягнення
на майно, яке знаходиться на території
іншого органу державної виконавчої
служби.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що районний суд постановляючи ухвалу,
дав дозвіл на проникнення до жилого
приміщення особи, якої на сьогодні вже
не існує колегія суддів відхиляє,
оскільки зміна прізвища та імені
боржника ОСОБА_5 на ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про зміну
імені, не припиняє його обов»язків щодо
повернення боргу стягувачу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
впливають на їх правильність у зв»язку
з чим підлягають відхиленню.

Колегія суддів вважає, що ухвала
постановлена судом першої інстанції з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, передбачених
законом підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 311, 312, 313, 315, 376 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 7 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: