У х в а л а

іменем україни

29 жовтня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М.,Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 31 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 31 липня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі −? ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи його
тим, що 15 лютого 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 6
200 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом із
кінцевими терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. У зв'язку
із неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за кредитним договором
станом на 31 грудня 2011 року утворилась
заборгованість в розмірі 19 201 грн 04 коп.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 31 травня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 31 липня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, обґрунтовуючи свої
доводи порушенням судом апеляційної
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки судами встановлено, що у заяві
про видачу кредиту відсутній підпис
ОСОБА_4 про отримання кредитної картки
та ПІН-кода до неї, а банком не надано
належних і допустимих доказів щодо
отримання ОСОБА_4 кредитної картки та
зняття з неї грошових коштів, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанцій,
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 31 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 31 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк