Справа № 464/2770/14-ц
пр.№ 2/464/865/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2014 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко
О.М.

при секретарі Гулі А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу
за Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_2, Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції,
Прокуратури міста Львова про
звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, у
якому просить зняти арешт, заборону
відчуження та виключити з розшуку
автомобіль марки КІА, модель CEED, рік
випуску 2006, № кузова НОМЕР_3, д.н.з
НОМЕР_1, колір сірий, тип ТЗ легковий-В,
який належить ОСОБА_2, накладений
постановою Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 10.05.2012 року про арешт майна
та оголошення заборони на його
відчуження, прокуратурою м. Львова
згідно картки арешту ТЗ ДАІ д.н.з.
НОМЕР_1 та Сихівським відділом
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції згідно картки арешту ТЗ ДАІ,
д.н.з. НОМЕР_1. В обгрунтування позову
покликається на те, що 10.08.2007 року між
ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу №
0. В забезпечення виконання
зобов'язань за даним кредитним
договором ОСОБА_2 передав у заставу
банку транспортний засіб, а саме:
автомобіль марки КІА, модель CEED, рік
випуску 2006, № кузова НОМЕР_3, д.н.з
НОМЕР_1, колір сірий, тип ТЗ легковий-В.
27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінив
назву на ПАТ «УкрСиббанк», а 20.04.2012 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Кредекс
Фінанс» було укладено договір
факторингу № 05/12, відповідно до умов
якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на
користь ТзОВ «Кредекс Фінанс» своє
право вимоги заборгованості за
кредитним договором укладеним із
ОСОБА_2 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс
Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було
укладено договір факторингу № 05/12-КВ,
відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт
Фінанс» отримав право вимоги за
договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0. 03.09.2013 року ТОВ
«Вердикт Фінанс» зареєстрував
обтяження на вказаний автомобіль у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна. Однак, 13.02.2014 року стало відомо,
що Сихівський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції та
прокуратура м. Львова наклали арешт на
все рухоме майно ОСОБА_2 у тому числі і
на заставний автомобіль. Оскільки
постанова державного виконавця та
арешти на транспортний засіб
накладений Прокуратурою м.Львова та
Сихівським ВДВС винесені після
укладення договору застави
транспортного засобу, такі
перешкоджають реалізації права
позивача на звернення стягнення за
рахунок заставного майна.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, дав
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнав, ствердивши, що
дійсно ним був укладений договір
застави спірного транспортного засобу
в забезпечення виконання умов
кредитного договору. Оскільки умови
кредитного договору ним не виконані
позивач вправі задоволити свої вимоги
за рахунок предмету застави. Арешти на
автомобіль Державною виконавчою
службою та прокуратурою були
накладені значено пізніше від договору
застави, а тому вважає позов
підставним, просить такий задоволити.

Представник відповідача Прокуратури
м. Львова в судовому засіданні позов не
визнала та пояснила, що розгляд
кримінальної справи, в межах якої
накладено арешт на все майно ОСОБА_2, на
даний час не завершений, відтак, даний
позов заявлений передчасно. Просить
відмовити в задоволенні позову

Представник Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином був
повідомлений про час

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, відповідача
ОСОБА_2, з'ясувавши дійсні обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що спірний
автомобіль марки КІА, модель CEED, рік
випуску 2006, № кузова НОМЕР_3, д.н.з
НОМЕР_1, колір сірий, тип ТЗ легковий-В,
належить відповідачу ОСОБА_2.

10.08.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ
«УкрСиббанк», було укладено договір
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу № 0.
В забезпечення виконання зобов'язань
за даним кредитним договором ОСОБА_2
передав у заставу банку транспортний
засіб, а саме: автомобіль марки КІА,
модель CEED, рік випуску 2006, № кузова
НОМЕР_3, д.н.з НОМЕР_1, колір сірий, тип ТЗ
легковий-В.

27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінив
свою назву на ПАТ «УкрСиббанк», а 20.04.2012
року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ
«Кредекс Фінанс» було укладено договір
факторингу № 05/12, відповідно до умов
якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на
корить ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право
вимоги заборгованості за кредитним
договором укладеним із ОСОБА_2 20.04.2012
року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ
«Вердикт Фінанс» було укладено договір
факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов
якого ТОВ «Вердикт Фінанс» отримав
право вимоги за договором про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0.

03.09.2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс»
зареєстрував обтяження на вказаний
автомобіль у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 умов кредитного договору не
виконує, в результаті чого у нього
утворилась заборгованість, яка станом
на 13.02.2014 року становить 93 583,11 грн., а
відтак у позивача виникло право на
звернення стягнення на предмет застави
- автомобіль марки КІА, модель CEED, рік
випуску 2006, № кузова НОМЕР_3, д.н.з
НОМЕР_1, колір сірий, тип ТЗ легковий-В.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про заставу» застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.

Згідно ст.20 Закону України «Про
заставу», банк має право з метою
задоволення своїх вимог звернути
стягнення на предмет застави у випадку
невиконання або неналежного виконання
боржником своїх зобов'язань перед
банком.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодавець) має
право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом.

Однак, із витягу з Державного реєстру
обмежень рухомого майна вбачається, що
10.05.2012 року на підставі постанови
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
ЛМУЮ № 32503987 про арешт майна та
оголошення заборони на його відчуження
було накладено арешт на автомобіль
марки КІА, модель CEED, рік випуску 2006, №
кузова НОМЕР_3, д.н.з НОМЕР_1, колір сірий,
тип ТЗ легковий-В; 31.03.2010 року
постановою Прокуратури м. Львова
накладено арешт на автомобіль марки
КІА, модель CEED, рік випуску 2006, № кузова
НОМЕР_3, д.н.з НОМЕР_1, колір сірий, тип ТЗ
легковий-В, який належить ОСОБА_2;
06.04.2011р. на підставі постанови
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
ЛМУЮ про арешт майна та оголошення
заборони на його відчуження було
накладено арешт на автомобіль марки
КІА, модель CEED, рік випуску 2006, № кузова
НОМЕР_3, д.н.з НОМЕР_1, колір сірий, тип ТЗ
легковий-В.

Статтею 54 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачене
право заставодержателя звернутися до
суду з позовом про звільнення майна
з-під арешту.

Згідно ч.3 ст.54 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачають,
що для задоволення вимог стягувачів,
які не є заставодержателями, стягнення
на заставлене майно боржника може бути
звернуто лише у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Судом встановлено, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
договором про надання споживчого
кредиту, відповідач ОСОБА_2 10.08.2007р.
передав у заставу банку спірний
транспортний засіб, а тому в силу ст.16
Закону України «Про заставу» право
заставодержателя у банку виникло з
цього моменту, тобто, до винесення
державними виконавцями та
прокуратурою м. Львова постанов про
арешт майна, відтак, на такий
автомобіль не може бути звернуто
стягнення за вимогами інших
кредиторів.

Зважаючи на вищевикладені
обставини, враховуючи, що в даному
випадку предмет застави не може бути
об'єктом стягнення для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, арешти накладені
на предмет застави постановою
державного виконавця Сихівського ВДВС
Львівського МУЮ від 10.05.2012р., постановою
державного виконавця Сихівського ВДВС
Львівського МУЮ від 06.04.2011р. та
постановою Прокуратури м.Львова від
31.03.2010р. порушують переважне право
заставодержателя на задоволення своїх
вимог за рахунок предмету застави, суд
вважає, що позов в частині вимог про
звільнення з-під арешту та зняття
заборони на відчуження з автомобіля,
який являється предметом застави
підлягають задоволенню.

В частині вимог про виключення
спірного автомобіля з розшуку позов не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного .

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає,
що докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Однак, позивачем, всупереч вказаних
вимог, не подано суду жодних доказів,
які б свідчили про те, що вказаний
автомобіль перебуває у розшуку.

Відтак, виходячи із принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, визначеного статтею 11 ЦПК
України, відповідно до якої суд
розглядає справу лише в межах
заявлених сторонами вимог і лише на
підставі поданих ними доказів, суд
приходить до висновку, що в цій частині
позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.512, 526, 530, 572, 589, 612, 625,
1050, 1054 Цивільного кодексу України,
ст.ст.1, 16, 20 Закону України «Про
заставу», ст.ст.54, 60 Закону України «Про
виконавче провадження» та керуючись
ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково. Звільнити
з-під арешту та заборони відчуження
автомобіль марки «КІА», модель «СЕЕД»,
2006 року випуску, кузов НОМЕР_2,
реєстраційний № НОМЕР_1, належний
ОСОБА_2, накладених постановою
державного виконавця Сихівського ВДВС
Львівського МУЮ від 10.05.2012р., постановою
державного виконавця Сихівського ВДВС
Львівського МУЮ від 06.04.2011р. та
постановою Прокуратури м.Львова від
31.03.2010р.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: