Справа № 265/6931/14-ц
Провадження № 6/265/423/14
У Х В А Л А

03 листопада 2014 року

місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Адамової
Т.С.,

при секретарі           Федоровій
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
(далі по тексту Орджонікідзевського
ВДВС) про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС в особі
старшого державного виконавця Голояд
О.В. звернувся до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області із зазначеним
поданням, в якому просить суд
встановити ОСОБА_2 тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов’язань за
зазначеним виконавчим провадженням.

У судове засідання представник
Орджонікідзевського ВДВС не з’явився
за невідомих суду причин, про слухання
справи повідомлявся своєчасно та
належним чином. Відповідно до ч.2 ст.377-1
Цивільного процесуального кодексу
України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі
змінами та доповненнями) (далі за
текстом ЦПК України) суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. З урахуванням
наведеного, суд вважає за можливим
розглянути подання у судовому
засіданні на підставі доказів, які
маються в матеріалах справи, без участі
представника державної виконавчої
служби.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що у задоволенні подання слід
відмовити за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи або
керівника боржника – юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про
виконавче провадження») у випадках,
коли особа ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням державний виконавець має
право у процесі здійснення виконавчого
провадження звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені нормами Закону
України «Про виконавче провадження», з
ч.5 якого вбачається, що державний
виконавець зобов’язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Матеріалами справи встановлено, що на
виконанні в Орджонікідзевському ВДВС
знаходиться рішення № 1085 від 13.06.2013
року видане УПФУ в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя про стягнення з
ОСОБА_2 на користь УПФУ в
Орджонікідзевскому районі міста
Маріуполя 170,00 грн.

Згідно клопотання стягувача, для
забезпечення належного виконання
зобов’язання по виконавчому
документу, стягувач просить звернутися
до суду з поданням про тимчасове
обмеження громадянки України ОСОБА_2 у
праві виїзду за межи України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи або
керівника боржника – юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про
виконавче провадження») у випадках,
коли особа ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням державний виконавець має
право у процесі здійснення виконавчого
провадження звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» від 21 січня 1994 року
№3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями)
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, у разі, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
ним зобов’язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини від 04
листопада 1950 року (Конвенцію
ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17
липня 1997 року), який гарантує деякі
права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї
(відкритий для підписання 16 вересня 1963
року). Зокрема, стаття 33 Конституції
України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР
(зі змінами та доповненнями) без
суттєвих змін відтворює це конвенційне
положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона
здоров’я або моралі, захист прав і
свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2
Протоколу №4 встановлює, що право на
свободу пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

Таким чином, аналізуючи наведені норми
закону, під ухиленням від виконання
зобов’язань, покладених на боржника
рішенням суду, слід розуміти, як пряму
відмову від виконання судового
рішення, так і інші винні дії, які
свідчать про те, що боржник ухиляється
від виконання зобов’язань.

За таких підстав, суд вважає, що подання
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов’язань є не
обґрунтованим та в його задоволенні
слід відмовити, оскільки свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
гарантується Конституцією України.
Крім, того у справі відсутні будь-які
докази про наявність або відсутність у
ОСОБА_2 паспорта - громадянки України.
Не надано доказів щодо наявності у
боржника закордонного паспорту, або
наявності у компетентних органів заяви
боржника про отримання такого, не
надано доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник має намір виїхати
за кордон тимчасово або на постійне
місце проживання, а також те, що не
застосування таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

За таких підстав, суд вважає, що подання
Орджонікідзевського ВДВС про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов’язань – є не
обґрунтованим, а тому задоволенню не
підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України –
відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга, що подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
протягом п’яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя________________ ОСОБА_3