АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/7334/13-ц 22-ц/774/1728/К/14
Справа № 214/7334/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1728/К/14
суддя Ан О.В.
Суддя-доповідач - Турік
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Грищенко Н.М.,
Митрофанової Л.В.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі відповідно
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Банк Кредит Дніпро» на
заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 22
квітня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк Кредит Дніпро»
(надалі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за укладеним 22 лютого 2008
року договором про надання та
використання кредитних карток з
дозволеним лімітом НОМЕР_1, відповідно
до якого ОСОБА_4 отримав кредитну карту
VISA з кредитним лімітом 6 400 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 29,4% річних на строк
дії карти, тобто до грудня 2009 року.

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, просив суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
станом на 18 вересня 2013 року в розмірі 9
163,26 грн. та судові витрати по справі,
розірвавши кредитний договір.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 22
квітня 2014 року в задоволенні позову ПАТ
«Банк Кредит Дніпро» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судом невірно застосовано положення п.7
ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» щодо відсутності у
позивача права вимагати повернення
кредиту, строк давності якого минув, та
не взяв до уваги, що згідно ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за заявою сторони,
чого відповідачем зроблено не було.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4
не з'явився, про час та місце розгляду
справи відповідач повідомлявся за
останньою відомою адресою місця
проживання та реєстрації (АДРЕСА_1 - а.с.
29 ). Повідомлення про розгляд справи
повернулось до суду без вручення у
зв'язку з неможливістю його вручити,
оскільки мешканці квартири АДРЕСА_1 не
відкривають двері, про що КП «ЖЕО №35»
складено відповідний акт (а.с. 85,86).
Відповідно до п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України у
разі відсутності осіб, які беруть
участь у розгляді справи за такою
адресою, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка
відповідача ОСОБА_4 не перешкоджає
розглядові справи.

Представник позивача ПАТ «Банк Кредит
Дніпро», будучи завчасно належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, надавши заяви про розгляд
справи за його відсутністю, що (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України)
не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
послався на те, що, заявляючи позов у
липні 2013 року, позивачем пропущено
строк позовної давності.

Ухвалюючи заочне рішенні за
відсутності даних про повідомлення
відповідача належним чином, суд,
застосувавши строк позовної давності
без відповідної заяви ОСОБА_4, виходив
з того, що позовна давність за позовом
про повернення споживчого кредиту в
силу ст. 11 Закону України „Про захист
прав споживачів" застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки він зроблений судом з
порушенням норм цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року
між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та
відповідачем ОСОБА_4 укладено договір
про надання та використання кредитних
карток з дозволеним лімітом № НОМЕР_1,
відповідно до якого банком відповідачу
надано кредитну карту VISA з кредитним
лімітом 6 400,00 грн. на строк до грудня 2009
року включно зі сплатою 29,4% річних за
користування кредитним лімітом, а
ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит,
сплатити відсотки, та інші платежі у
порядку та строки визначені цим
договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором утворилася заборгованість.

Вимоги банку щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій не суперечать умовам договору,
які визначені сторонами і погоджені
ними.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Статтею 267 ЦК України визначено
наслідки спливу позовної давно.
Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що відповідач будь-яких
заяв про застосування позовної
давності суду першої інстанції не
надавав та у будь-який інший спосіб про
застосування позовної давності не
заявляв.

Таким чином, судом першої інстанції
невірно застосовано ст. 257 ЦК України та
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», що відповідно до ст.
309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового про
задоволення позову.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що станом на 18 вересня 2013
року відповідач має заборгованість в
розмірі 9 163,26 гривень, яка складається
з:

- сума несплаченої частки кредиту -
4 962,45 грн.,

- заборгованість за нарахованими
відсотками за користування кредитними
коштами - 2 833,90 грн.,

- сума несплачених комісій за
користування кредитними коштами - 11,00
грн.,

- сума інфляції заборгованості за
користування кредитними коштами - 413,70
грн.,

- три відсотка річних за
несвоєчасну сплату кредиту - 429,28 грн.,

- сума інфляції заборгованості за
несвоєчасну сплату відсотків - 257,88 грн.,

- три відсотки річних за
несвоєчасну сплату нарахованих
відсотків - 255,05 грн.

На підставі викладеного апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню,
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог за вказаних вище
підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені судові
витрати в розмірі 351,20 грн., у тому числі:
229,40 грн. за подання позовної заяви до
суду першої інстанції та 121,80 грн. за
подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Банк Кредит Дніпро» -
задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 22
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Розірвати Договір про надання та
використання кредитних карток з
дозволеним лімітом НОМЕР_1 від 22 лютого
2008 року, укладений між Публічним
акціонерним товариством «Банк Кредит
Дніпро» до ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро» заборгованість
за Договором про надання та
використання кредитних карток з
дозволеним лімітом НОМЕР_1 від 22 лютого
2008 року станом на 18 вересня 2013 року в
розмірі 9 163,26 гривень, яка складається
з:

- Сума несплаченої частки кредиту -
4 962,45 грн.,

- Заборгованість за нарахованими
відсотками за користування кредитними
коштами - 2 833,90 грн.,

- Сума несплачених комісій за
користування кредитними коштами - 11,00
грн.,

- Сума інфляції заборгованості за
користування кредитними коштами - 413,70
грн.,

- Три відсотка річних за
несвоєчасну сплату кредиту - 429,28 грн.,

- Сума інфляції заборгованості за
несвоєчасну сплату відсотків - 257,88 грн.,

- Три відсотки річних за
несвоєчасну сплату нарахованих
відсотків - 255,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро» судові витрати
по справі у розмірі 351,20 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: