Справа № 182/4037/14-ц
Провадження № 2/0182/4002/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.11.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Тихомирова І.В.

Секретаря - Рахуба О.Г.

Представника позивача - Касьянова Р.О.

Відповідача - ОСОБА_2

Представника відповідача - ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за кредитним
договором, -

Встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 38932,16 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість, а також судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що Закрите
акціонерне товариство Комерційний
Банк «ПриватБанк» уклало з ОСОБА_2
договір б/н від 24.07.2007 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником
Закритого акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк».

Згідно умов вказаного договору ПАТ КБ
«ПриватБанк» надав, а відповідач
отримав кредитні кошти у розмірі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Однак, відповідач зобов'язання за
вказаним вище кредитним договором у
встановлений строк належним чином не
виконав, внаслідок чого станом на 05.05.2014
року утворилася заборгованість у
розмірі 43149,33 грн., яка складається з
наступного:

- Заборгованість за кредитом -
5000,00 грн.;

- Заборгованість за
відсотками - 23624,33 грн.;

- Заборгованість по комісії -
14525,00 грн.;

- Штраф (фіксована частина) у
розмірі 500,00 грн.,

- Штраф (процентна складова) у
розмірі 1830,10 грн.

Судовим наказом Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровськ від 19.09.2008 року
з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» кошти у розмірі 6547,27
грн., тому цю суму слід виключити з
розрахунку заборгованості.

Тому просять суд стягнути з
відповідача 38932,16 грн. та судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача на задоволені позовних вимог
наполягав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач, представник відповідача
позовні вимоги не визнали, просили суд
відмовити в їх задоволені в зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. ст. 526, 599 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства і
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Як встановлено судом 24.07.2007 р. між
Закритим акціонерним товариством
Комерційний Банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено договір б/н про видачу
ОСОБА_2 кредиту у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 9)

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником
Закритого акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк», у
зв'язку з чим на підставі рішення
загальних зборів акціонерів від 30.04.2009
р. було змінено назву банку на ПАТ КБ
«ПриватБанк» (а.с. 20)

17.07.2009 р. було проведено державну
реєстрацію зазначених змін. (а.с. 17)

Згідно умов кредитного договору б/н від
24.07.2007 р. відповідач отримав кредитні
кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом (а.с. 9-15).

Зазначені обставини підтверджуються
як матеріалами справи так і
поясненнями сторін.

Судом з пояснень сторін та матеріалів
справи встановлено, що ОСОБА_2 після
отримання грошей за кредитним
договором б/н від 24.07.2007 р. зобов'язань
за договором не виконував, грошей ПАТ
КБ «ПриватБанк» не сплачував.

За зазначених обставин Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
19.09.2008 р. було видано Судовий наказ по
цивільній справі № 2н-2594/08, за яким з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
було стягнуто кошти у розмірі 6547,27 грн.
в рахунок погашення заборгованості за
зазначеним кредитним договором. (а.с.4).

Судовий наказ набув чинності 10.11.2008 р.
(а.с. 4)

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.
5-8), станом на 05.05.2014 року, в зв'язку з тим,
що ОСОБА_2 за кредитним договором б/н
від 24.07.2007 р. зобов'язань за договором не
виконував з 24.07.2007 р., грошей ПАТ КБ
«ПриватБанк» не сплачував за ним
утворилася заборгованість в розмірі
43149,33 грн., яка складається з наступного:

- Заборгованість за кредитом -
5000,00 грн.;

- Заборгованість за
відсотками - 23624,33 грн.;

- Заборгованість по комісії -
14525,00 грн.;

- Штраф (фіксована частина) у
розмірі 500,00 грн.,

- Штраф (процентна складова) у
розмірі 1830,10 грн.

З боку позичальника мало місце
прострочення платежів по кредиту та
відсоткам, що дало право банку вимагати
стягнення заборгованості за договором.

Під час розгляду справи відповідач
подав заяву про застосування строку
позовної давності (а.с.42-43).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Враховуючи пункт 9.12 умов і правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання і якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін. Відповідно до пункту 6.4
умов і правил надання банківських
послуг уразі незгоди зі змінами правил
чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити
банку письмову заяву про розірвання
цього договору та погасити
заборгованість, яка утворилась перед
банком, у тому числі й заборгованість,
яка утворилась упродовж 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам.
Таким чином суд приходить до думки що
зазначений договір є чинним.

Перебіг строку позовної давності
згідно з матеріалів справи розпочався
31.08.2007 р.

Однак, з пояснень представника
позивача в суді встановлено, що
домовленості у сторін про збільшення
строку позовної давності не було.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог і
заперечень.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом, згідно штемпелю вхідної
кореспонденції Нікопольського
міськрайонного суду 22.05.2014 р.,
поважності причин пропуску цього
строку банком не наведено, тому суд
приходить до думки, що право банку на
отримання суми боргу по кредитному
договору від відповідача є доведеним,
але таке право не підлягає захисту у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

В зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог про стягненню
заборгованості, суд приходить до думки,
що позовні вимоги щодо стягнення
судового збору на користь позивача
також задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 253, 256, 257, 258, 261, 266, 267, 526, 559, 1054 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 14, 15, 88, 212, 213 - 215, 217,
218, 227, 228 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
Комерційний Банк «ПриватБанк» -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з моменту його проголошення через
Нікопольський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
можуть оскаржити рішення суду першої
інстанції у такий самий строк з моменту
отримання його копії.

Суддя: І. В. Тихомиров