Єдиний унікальний номер 205/3283/14-ц
Справа №2/205/2745/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при
секретарі Давиденко Я.Є.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - Солодовника
С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційного
підприємство № 34» Дніпропетровської
міської ради, управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, Комунального
підприємства «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди внаслідок
залиття, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 18 квітня 2014 року звернулась
до Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом, у якому
додатково уточнивши обставини в
обґрунтування підстав зазначила, що 03
жовтня 2013 року з вини співвідповідачів
внаслідок пориву системи центрального
опалення, розташованої у чердачному
приміщенні будинку сталася аварія, в
результаті якої у належній позивачці
на праві власності квартирі АДРЕСА_1
відбулося залиття гарячою водою, що
призвело до пошкодження її майна та
завдало шкоди. Оскільки
співвідповідачі не визнають своєї вини
та її права на відшкодування шкоди,
просила суд стягнути із КП
«Житлово-експлуатаційного
підприємство № 34» Дніпропетровської
міської ради, управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, Комунального
підприємства «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради на свою
користь матеріальну шкоду заподіяну
внаслідок залиття, в сумі 6 662,00 грн.,
моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. та
витрати на проведення оцінки вартості
ремонтно-відновлювальних робіт та
визначення розміру шкоди в сумі 350,00
грн.

У судовому засіданні представник
позивачки, діючий за договором адвокат
- ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Посилаючись на
обставини позову та надані докази
просив суд вимоги задовольнити.

Відповідач - КП
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 34» Дніпропетровської міської ради в
особі свого представника за
довіреністю - Солодовника С.О. не
заперечуючи факту розриву 03 жовтня 2013
року системи опалення на чердаку
будинку та затоплення квартири
позивача, позовні вимоги не визнав,
просив суд у їх задоволенні відмовити.
В обґрунтування заперечень
представник співвідповідача посилався
на відсутність в діях підприємства
ознак вини, причинного зв'язку із
розривом системи теплопостачання,
необґрунтованість розрахунків
майнових збитків та недоведеність
завданої моральної шкоди.

Співвідповідачі - управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради та КП «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради явку
своїх представників в судове засідання
не забезпечили. Про місце та час
судового розгляду повідомлялись
належним чином. Письмових заяв про
розгляд справи за відсутністю
представників суду не надсилали.

Третя особа - ОСОБА_4, в судове засідання
не з'явилась. Про день, час та місце
судового розгляду повідомлялась
належним чином. До суду надіслала заяву
про розгляд справи без своєї
присутності (а.с.97).

За згодою сторін розгляд справи
проводився без участі осіб, що не
з'явилися.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

За ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Вибір громадянами способу захисту
своїх прав і свобод від порушень та
протиправних посягань гарантовано ч.4
ст.55, ст.124 Конституції України,
відповідно до якої кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань
та закріплено статтями 7, 12 Загальної
декларації про права людини, ст.13
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, що згідно зі статтею 9
Конституції України є складовою
національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право
власності є непорушним. Кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

За правилом ст.317 ЦК України, змістом
права власності - є право володіння,
користування і розпорядження майном.

За ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права
якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Підставою звернення позивача до суду
із позовом є захист прав та майнових
інтересів власника, у зв'язку із
пошкодженням майна внаслідок залиття,
на отримання відшкодування шкоди.

Для встановлення правовідносин між
сторонами та при вирішенні спору щодо
спірних правовідносин суд застосовує
положення Конституції України,
Цивільного кодексу України в редакції
2004 року, законів України, підзаконні
нормативно-правові акти центральних
органів виконавчої влади, практику
Верховного Суду України.

Судом встановлено, що п'ятиповерховий
житловий будинок № 8, розташований по
вул.Кутузова у м.Дніпропетровську є
власністю територіальної громади в
особі Дніпропетровської міської ради,
перебуває на балансі Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство № 34» Дніпропетровської
міської ради,

У зв'язку із підготовкою до
опалювального сезону та визначення
стану готовності будинку до
експлуатації, комісією у складі
представників КП «ЖЕП № 34» 05 червня 2013
року під час огляду будинку
зафіксовано про задовільний стан мереж
центрального опалення. Та з
урахуванням затвердженого
представниками теплопостачальної
організації КП «Теплоенерго» із КП
«ЖЕП № 34» акту № 39, надано висновок про
готовність житлового будинку до
експлуатації в зимовий період (а.с.112-113,
114-115).

Позивачці ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності разом із третьою
особою ОСОБА_4 належить квартира № 14 на
останньому поверсі цього будинку
(а.с.8-11).

03.10.2013 року в наслідок розриву
внутрішньобудинкової мережі
центрального опалення, розташованої на
чердачному приміщенні будинку сталася
аварія, що призвело до залиття квартири
позивачки.

Комісійною перевіркою КП «ЖЕП № 34»
факт залиття, причина та місце розриву
труби підтверджено актом від 07 жовтня
2014 року. (а.с.12, 144)

У судовому засіданні зазначені
обставини щодо технічної причини
аварії також не заперечувалися та не
спростовувалися представником КП «ЖЕП
№ 34».

Доводи представника співвідповідача
щодо відсутності в діях КП «ЖЕП № 34»
ознак неправомірної поведінки суд
вважає неспроможними, оскільки згідно
до п.2.2.10 розділу 2 Статуту, ( а.с.116-125),
ст.1, ч.1 ст.13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року як балансоутримувач будинку та
виконавець послуг з централізованого
постачання КП «ЖЕП № 34» - несе
відповідальність за експлуатацію та
забезпечує функціонування внутрішньо
будинкових систем
тепло-водопостачання

Згідно до ч.2 ст. 21 Закону країни «Про
житлово-комунальні послуги»,
співвідповідач зобов'язаний, у тому
числі : здійснювати контроль за
технічним станом інженерного
обладнання будинків, квартир,
приміщень; своєчасно проводити
підготовку жилого будинку і його
технічного обладнання до експлуатації
в осінньо-зимовий період; утримувати в
належному технічному стані,
здійснювати технічне обслуговування
та ремонт внутрішньобудинкових мереж,
вживати заходів щодо ліквідації
аварійних ситуацій, усунення порушень
якості послуг у терміни, встановлені
договором та/або законодавством;
своєчасно за власний рахунок проводити
роботи з усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з його вини.

На підставі п.20, п.32 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України 21.07.2005 року за № 630,
виконавець зобов'язаний: своєчасно
надавати споживачу послуги в
установлених обсягах, належної якості,
безпечні для його життя, здоров'я та які
не спричиняють шкоди його майну,
відповідно до вимог законодавства та
цих Правил; проводити два рази на рік
перевірку стану внутрішньобудинкових
систем багатоквартирного будинку із
складенням відповідного акта;
утримувати внутрішньобудинкові мережі
у належному технічному стані,
здійснювати їх технічне
обслуговування та ремонт;
відшкодовувати збитки, завдані майну
та/або приміщенню споживача та/або
членів його сім'ї, шкоду, заподіяну його
життю чи здоров'ю внаслідок
неналежного надання або ненадання
послуг, а також моральну шкоду в
порядку та розмірі, які визначаються
відповідно до законодавства і
договору.

Таким чином, аналізуючи здобуті по
справі докази, суд приходить до
висновку, що саме своєю бездіяльністю
КП «ЖЕП № 34», як балансоутримувач
будинку та виконавець послуг
теплопостачання мешканцям будинку, не
забезпечили цілісності та, як наслідок,
безпечної експлуатації
внутрішньобудинкової системи
теплоспоживання, що стало
безпосередньою причиною залиття
квартири позивача.

При вирішенні питання щодо завданої
внаслідок залиття квартир позивачам
шкоди суд виходить із наступного.

За змістом ч.1 ст.22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. У розумінні
п.1 ч.2 ст.22 цього кодексу збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1192 ЦК України, з
урахуванням обставин суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі або відшкодувати завдані збитки
у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається за реальною вартістю
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Внаслідок затоплення належна
позивачці квартира, меблі, побутова
техніка отримали механічні
пошкодження.

Характер пошкоджень квартири та майна
позивачки підтверджується актом
обстеження КП «ЖЕП №34» від 07.10.2014 року
(а.с.12), результатами звіту незалежної
оцінки, складеного ліцензійним
суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5
(а.с. 22-48), актом сервісного центру № 18197
від 02.12.2013 року технічного обстеження
ноутбуку DELL Vostro 500 F0SDR3J (а.с. 52).

У відповідності до висновку оцінки
вартість ремонтно - відновлювальних
робіт, необхідних для проведення у
квартирі складає 2708 грн. 00 коп. (а.с. 22-48).

На оплату послуг суб'єкта оціночної
діяльності по оцінці розміру збитків
згідно до квитанції позивачкою
сплачено 350 грн. (а.с.49.

Згідно розрахункового чеку (а.с.51)
вартість пошкодженого ноутбуку на
момент його придбання становила 3555, 00
грн.

У судовому засіданні
співвідповідачами характер виявлених
в результаті залиття та розрахунки
вартості оцінки ремонтно -
відновлювальних робіт та пошкодженого
майна не спростовані належними та
допустимими доказами, у зв'язку із чим,
суд вважає за можливе прийняти дані в
обґрунтування розрахунку завданої
ОСОБА_3 майнової шкоди та необхідності
її відшкодування з урахуванням
додатково фактично понесених витрат
всього у сумі 6613 грн.00 коп.

Вирішуючи питання стосовно
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з того, що у відповідності до
статті 23 ЦК України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно положень пункту 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31 березня 1995 року «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами та
доповненнями), під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Предметом доведення крім наявності
самого факту моральної шкоди підлягає
доказуванню її глибина, від якої
залежить розмір та форма
відшкодування.

Водночас суд зауважує, що в
обґрунтування доводів щодо завданої
діями співвідповідачів моральної
шкоди позивачем взагалі не надано суду
будь яких доказів, тому суд вважає їх
позовні вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди такими, що недоведені
суду, у зв'язку із чим задоволенню не
підлягають.

Таким чином, розглядаючи даний спір в
межах заявлених позовних вимог суд,
вислухавши представників сторін,
з`ясувавши обставини у справі та
оцінивши здобуті по справі докази за
своїм внутрішнім переконанням щодо їх
належності, допустимості,
достовірності, а також достатності і
взаємності зв'язку у сукупності, вважає
встановленими у судовому засіданні
обставини залиття квартири позивачки
внаслідок неналежного забезпечення КП
«ЖЕП № 34» функціонування внутрішньо
будинкових систем
тепло-водопостачання та часткового
задоволення вимог.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджується
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог. В зв'язку з
чим, із позивачки ОСОБА_3 на користь
держави належать до стягнення
недоплачені нею при зверненні до суду
судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.41, ч.4 ст.55, ч.1 ст. 58, ст.124 Конституції
України, ст.ст. 22, 23, 317, ч.2 ст.383, ч.3 ст.386,
ч.1 ст.1166, 1172, 1192 ЦК України, Законом
України «Про теплопостачання» від
02.06.2005 року,.Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року, постановою Пленуму Верховного
Суду № 20 від 22.12.95 «Про судову практику
у справах за позовами про захист права
приватної власності», постановою
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року (зі
змінами та доповненнями), ст.ст.10, 11, 15,
57-61, 84, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунального
підприємства
«Житлово-експлуатаційного
підприємство № 34» Дніпропетровської
міської ради, управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, Комунального
підприємства «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди внаслідок
залиття, - задовольнити частково.

Стягнути із Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційного
підприємство № 34» Дніпропетровської
міської ради на користь ОСОБА_3 у
відшкодування майнової шкоди, завданої
залиттям, суму в розмірі 6 263 грн. 00 коп.
(шість тисяч двісті шістдесят три грн. 00
коп.).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави
судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом

Суддя
В.С. Шавула