АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/796/3161/2014
Головуючий у 1 інстанції - Лук'яненко
Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: МургаМ.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 18 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Київської міської
ради, третя особа: департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради про визнання
незаконним та скасування дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
визнання права користування земельною
ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивачі звернулися
до суду з позовом до відповідачів, в
якому просили визнати незаконним та
скасувати дозвіл Київської міської
ради на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_4 від 07 вересня 2008 року №29/233-С-17357,
визнати право спільного користування
земельною ділянкою площею 0,018 га для
обслуговування існуючого будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Київської міської ради, третя
особа: департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради про визнання незаконним та
скасування дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та визнання права користування
земельною ділянкою - відмовлено.

Не погодившись з рішенням судупершої
інстанції, позивачі подали апеляційну
скаргу та посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказують, зокрема, що суд першої
інстанції не розібрався у фактичному
користуванні ними спірною земельною
ділянкою, а не застосувати
законодавство щодо оформлення права
оренди чи права постійного
користування на неї.

Крім того, вони користуються спірною
земельною ділянкою більше по часу та
раніше ніж відповідач подала
клопотання на отримання такої
земельної ділянки у власність.

Позивачі, як користувачі спірної
земельної ділянки, своє погодження не
давали та не дають, їх право
користування спірною земельною
ділянкою не припинялося.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивачів підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник відповідачапроти
апеляційної скарги заперечував та
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Відповідач Київська міська рада та
третя особа: департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради в судове засідання не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що при
розгляді справи не встановлено, що
дозвіл Київської міської ради на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_4
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси позивачів. Звернення
ОСОБА_4 з приводу надання дозволу на
складання проекту відведення
земельної ділянки пов'язано з
реалізацією її конституційного права
на отримання землі у власність.

Вважаючи позовні вимоги позивачів про
визнання за ними права спільного
користування земельною ділянкою
площею 0,018 га необгрунтованими, суд
першої інстанції виходив з того, що ЗК
України визначений порядок набуття
права користування земельною ділянкою
та вирішення питання про передачу
землі у власність чи у користування є
виключним правом ради, як суб'єкта
права власності на землю.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Як вбачається з норм ст.12 ЗК України
розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян і юридичних осіб, відноситься
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає
незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства порушує цивільні права
або інтереси.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі є співвласниками по 1/2
частині житлового будинку АДРЕСА_1 та
вони є співвласниками по 1/2 від
земельної ділянки, кадастровий номер №
:75:126:001, загальною площею 0,0852 га.

Спірна земельна ділянка площею 0,018 га
до складу належної позивачам земельної
ділянки не входить, огороджена
парканом позивачів та
використовується останніми разом з
належною їм земельною ділянкою для
обслуговування будинку без оформлення
належних документів.

Відповідно до листа Комунального
підприємства «Київський міський центр
земельного кадастру та приватизації
землі» від 09 липня 2013 року №03-02/915, на
спірну ділянку виконуються роботи із
землеустрою щодо її оформлення ОСОБА_4

Позивачі лише 13 грудня 2013 року
звернулись до Київської міської ради
із заявою для отримання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки у
їх користування, тобто вже після того,
як їм стало відомо про звернення
відповідача із відповідною заявою.

З матеріалів справи вбачається, що
проект відведення земельної ділянки
гр. ОСОБА_4 (кадастрова справа А-17292)
перебуває у розробника документації з
землеустрою СПД Холявко. Київська
міська рада рішення стосовно
передачі земельної ділянки у власність
АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4 не приймала,
оскільки факт набуття права власності
на суміжну земельну ділянку, з
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній власності позивачів, ще не
виник.

З огляду на те, що у справі відсутні
докази про те, що дозвіл Київської
міської ради на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки відповідачу в розрізі ст.21 ЦК
України суперечить актам цивільного
законодавства і порушує права або
інтереси позивачів, суд обґрунтовано
виходив з того, що у задоволенні позову
має бути відмовлено.

Щодо вимоги позивачів про визнання
права спільного користування
земельною ділянкою площею 0,018 га для
обслуговування існуючого будинку
АДРЕСА_1, то вона також є
необґрунтованою з огляду на таке.

Порядок набуття права власності на
земельні ділянки комунальної
власності в межах м. Києва регулюється
Земельним кодексом України, рішенням
Київської міської ради від 28.02.2013 року
№ 63/9120 «Про Тимчасовий порядок
передачі (надання) земельних ділянок у
користування або у власність із земель
комунальної власності в м. Києві» та
іншими законодавчими актами.

Частиною 1 ст.116 ЗК України визначено
підстави набуття права на землю, а саме,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.118 ЗК
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 1 ст.123 ЗК України визначено, що
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на
підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Тобто, право власності на земельні
ділянки не визнається, а набувається в
установленому діючим законодавством
порядку і вирішення питань про
передачу землі у власність чи
користування є виключним правом ради,
як суб'єкта права власності на землю, як
того вимагають приписи Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Твердження апелянтів про переважне
право на зайняття ними земельної
ділянки є безпідставними, оскільки
встановлення паркану та відкрите
користування земельною ділянкою не дає
права позивачам оминути встановлену
процедуру та порядок оформлення права
користування земельною ділянкою.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Доводи апелянтів про те, що позивачі, як
користувачі спірної земельної ділянки
своє погодження не давали, право
користування спірною земельною
ділянкою у визначеному порядку не
припинялось колегія суддів відхиляє,
оскільки позивачам спірна земельна
ділянка в установленому порядку в
користування не надавалась, право
користування земельною ділянкою вони
не набули, відповідно будь - яке їх
погодження немає правового значення.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді представник
апелянтів не надав будь - яких
переконливих доказів на спростування
висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: