ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7411/13-ц
Провадження № 2/210/407/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" листопада 2014
р.

Дзержинський районний суд
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -           судді
Чайкіної О.В.,

при секретарі Куксенко
О.В.,

за участі представників сторін:

позивача:
ОСОБА_2                    відповідач
а:          ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа
Лозуватська сільська рада про
встановлення факту проживання однією
сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить
встановити факт проживання однією
сім"єю з ОСОБА_6 як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу більше 5 років до часу
відкриття спадщини. В обґрунтування
позовних вимог зазначає, що проживав
разом з ОСОБА_6 за адресою с.Лозуватка,
Криворізького району, по вул. Леніна у
будинку № 93 з травня 2006 року без
реєстрації шлюбу і до її смерті. Вони
обидва виконувала права та обов’язки
подружжя, вели спільне господарство. 03
березня 2012 року громадянка ОСОБА_6
померла, всі витрати на поховання були
здійсненні Позивачем. Після смерті
ОСОБА_6 відкрилася спадщина - земельний
пай та інше. Тому Позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом, оскільки
встановлення факту сумісного
проживання необхідне Позивачу для
вступу у спадщину після померлої.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з мотивів, викладених у
позові. Зазначив, що факт сумісного
проживання позивача з ОСОБА_6 без
реєстрації шлюбу підтверджується
актами з місця проживання, показами
свідків.

Під час судового розгляду позивач
підтримав позов, з мотивів викладених у
позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 просив
суд відмовити у задоволенні позову,
оскільки позивач не проживав з ОСОБА_6
протягом п»яти років та на момент
відкриття спадщини, надані акті не є
належними доказами у справі, оскілки
містять іншу дату смерті ОСОБА_6, аніж
та яка є справжньою.

Відповідач за час судового розгляду
проти позову заперечував, оскільки
його сестра ОСОБА_6 у період з 2006 і по
день смерті не проживала постійно з
ОСОБА_4, оскільки мала відносини з
іншими чоловіками, зокрема з ОСОБА_7, з
яким він їх познайомив.

Суд, дослідивши матеріали справи,
представлені докази, вислухавши
пояснення сторін, покази свідків,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу. У випадку ж
наявності спору про право, вимоги про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, розглядаються за правилами
позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від
04.04.2013року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18.06.2013року, заява ОСОБА_4,
заінтересовані особи: ОСОБА_5,
Лозуватська сільська рада
Криворізького району
Дніпропетровської області залишена
без розгляду з підстав наявності між
сторонами спору про право (а.с. 4, 34).

Згідно з відповіді нотаріальної
контори після смерті ОСОБА_6, померлої 03
березня 2012 року з заявами про прийняття
спадщини звернулися: 08.08.2012 року брат
померлої ОСОБА_5 (відповідач); 17.08.2012
року - ОСОБА_4 (позивач). Крім них з
заявою про прийняття або відмову від
спадщини після смерті ОСОБА_6 ніхто не
звертався, заповіти від імені ОСОБА_6І
Криворізькою районною державною
нотаріальною конторою не
посвідчувалися, свідоцтво про право на
спадщину за законом не видавалось.
Також у відповіді вказано, що спадщина
після померлої в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК
України прийнята донькою померлої
ОСОБА_8 – як спадкоємець, який на момент
смерті спадкодавця проживав разом із
ним та не подав заяви про відмову від
спадщини (а.с. 83-87).

Але під час судового розгляду сторони
та свідки ствердили, що ОСОБА_8 померла
в 2010 році, тому вона не могла прийняти
спадщину після померлої ОСОБА_6

Судом встановлено, що між сторонами у
справі існує спір про право на
спадщину, про що свідчать ухвали
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 16.11.2012р. та 30.10.2013р. у
справі № 408/7552/12, пр.. № 2/210/366/13 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи -
Лозуватська сільська рада, Криворізька
державна нотаріальна контора про
встановлення черговості спадкування
(а.с. 35-37).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Отже для встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу судом враховується наявність у
сукупності ознак, що притаманні
наведеному визначенню. За положеннями
ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією
сім’єю жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав та
обов’язків подружжя. Тобто, чоловік і
жінка, які спільно проживають без
шлюбу, можуть складати сім'ю, але
статусу подружжя не набувають.

Вирішуючи питання про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, суд має з'ясувати
такі факти: спільне проживання осіб,
наявність спільного побуту, взаємних
прав та обов'язків.

При встановленні факту наявності у
осіб спільного побуту доцільно
враховувати ознаки, визначені у
понятті домогосподарства,
закріпленому у ст. 1 Закону України «Про
всеукраїський перепис населення» від
19.10.2000 року, яке визначається як
сукупність осіб, які спільно
проживають в одному житловому
приміщенні або його частині,
забезпечують себе всім необхідним для
життя, ведуть спільне господарство,
повністю або частково об'єднують та
витрачають кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. При цьому, згідно з
ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Так у судовому засіданні свідок ОСОБА_9
показала, що ОСОБА_4 зійшовся з ОСОБА_6 у
2006році, у них було господарство, вони
хотіли розписатись. Вказував, що ОСОБА_4
та ОСОБА_6 жили у ОСОБА_4, який переїхав
до своєї матері, куди переїхала й
ОСОБА_6 Коли ОСОБА_6 померла свідкові не
відомо, оскільки вона від’їжджала до
ОСОБА_1. Про її смерть вона дізналась
від сусідів, хто здійснював поховання
ОСОБА_6 їй також не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 зазначила, що ОСОБА_4 привів до
себе ОСОБА_6, вони вдвох навідували
батька свідка, який проживав по
сусідству. Зійшлись вони приблизно
навесні 2006 року, жили у будинку № 93 по
вул. Леніна в с. Лозуватка. ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 доглядали батька свідка, який
жив у будинку № 91, приходили до нього в
гості. Свідок часто проживав у свого
батька, оскільки він є інвалідом. В селі
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були разом, допомагали
по господарству батькові свідка, а
свідок їм іноді готувала їжу. Також
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 годували батька
свідка. Також свідок стверджувала, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 збирались одружитись.
Вони не сварились, допомагали одне
одному по господарству.

Свідок ОСОБА_11 судові показав, що
ОСОБА_4 знає давно, він жив з жінкою
ОСОБА_12, з якою приходив у гості до
свідка. Приходили вони у гості десь раз
на тиждень. Разом вони були років 5-6 та
жили у четвертому кварталі по вул.
Леніна.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 судові зазначив, що працював
разом з відповідачем, та разом з ним
їздив у село Лозуватка, де у
відповідача проживала сестра. З
померлою ОСОБА_6 відповідач познайомив
його в 1995році. На той час ОСОБА_6
проживала разом з співмешканцем, який
потім помер та своєю донькою ОСОБА_8.
Після знайомства у нього склалися
відносини з ОСОБА_6, вони зустрічались
час від час. Потім вони перестали
зустрічатись. Однак у 2010 році,
відповідач йому розповів, що у ОСОБА_6
померла донька ОСОБА_8, та він почав її
морально підтримувати й знову зійшовся
з нею. За час, коли вони не спілкувались,
ОСОБА_6 мала відносини з ОСОБА_4
протягом 2010-2011 років вони зустрічались,
разом проводили час, особливо на свята.
Зустрічались вони у будинку бабусі
ОСОБА_6

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14
судові показала, що знала померлу
ОСОБА_6 з 1995 року. Зазначила, що була
хрещеною матір’ю доньки ОСОБА_6 –
ОСОБА_8, тому час від час приїздила до с.
Лозуватка. ОСОБА_6 мала відносини з
ОСОБА_15, з яким час від час проживала.
Незадовго до смерті ОСОБА_6 зійшлась з
ОСОБА_4 Після того, як вона померла, вона
та чоловік ОСОБА_5 почали
організовувати похорони, приїхали до
ОСОБА_4, якому повідомили, що ОСОБА_6
померла. Померла вона від того, що
зловживала алкогольними напоями.
Однак, ОСОБА_4 не здійснював поховання
ОСОБА_6, а всі організаційні витрати,
поминальні обіди здійснювали родичі
ОСОБА_6

Оцінюючи покази свідків, які є
суперечливими, суд приходить до
висновку, що жоден з свідків не показав
суду, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 протягом
тривалого часу, а саме не менш як 5
(п’ять) років, та включно по день смерті
ОСОБА_6 безперервно проживали за однією
адресою як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу, мали спільний побут,
домогосподарство, спільний бюджет,
взаємні права та обов’язки, притаманні
подружжю.

В якості письмових доказів на
обґрунтування позовних вимог
позивачем надано копії актів,
оригінали яких представлені суду. Так,
згідно з ксерокопії акту б/н від 12.11.2009
року складеного сусідами та
посвідчений депутатом сільської ради
ОСОБА_4 з травня 2006 року і до дня
складання акту (12.11.2009р.) мешкав разом з
ОСОБА_12 за адресою с. Лозуватка,
Криворізького району, по вул. Леніна у
будинку № 93 разом з ОСОБА_6 (а.с.5).

Згідно з ксерокопії акту б/н від 23
квітня 2012 року складеного сусідами та
посвідчений депутатом сільської ради
ОСОБА_4 з листопада 2009 року до лютого 2012
року проживав разом з ОСОБА_6 за адресою
с. Лозуватка, Криворізького району, по
вул. Леніна у будинку № 93.

Представлений акт від 23.04.2012 року не
може бути належним доказом сумісного
проживання, оскільки в ньому
зазначається, що ОСОБА_6 померла у
лютому 2012 року, тоді як ОСОБА_6 померла в
березні 2012 року.

Інших доказів, які б свідчили що ОСОБА_4
та ОСОБА_6 починаючи з 2006року і по день
смерті ОСОБА_6 03.03.2012 року проживали
однією сім’єю, мали спільний побут,
спільне господарство, взаємні права та
обов’язки, притаманні подружжю та
членам однієї сім’ї.

Таким чином, під час розгляду справи
судом не встановлено факт спільного
проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_6 протягом
п’яти років та по день смерті
спадкодавця, не встановлено що таке
проживання мало місце за адресою
відкриття спадщини, Позивачем не
доведено ведення ними спільного
господарства, бюджету, існування
спільного побуту та взаємних прав і
обов'язків, чи було набуто ними за час
проживання майна, чи здійснювався ними
ремонт за адресою проживання, чи
придбували вони предмети домашнього
вжитку для спільного користування, чи
проводився ремонт помешкання, що
Позивачем здійснено витрати на
поховання ОСОБА_6, що саме позивач
здійснював її поховання. тощо.

Таким чином, позивач не надав суду
безспірних доказів того, що він з
ОСОБА_6 в період з травня 2006 року по
03.03.2012 року проживали однією сім'єю з
ОСОБА_6, був для неї чоловіком, мав перед
нею взаємні обов’язки, притаманні
подружжю, членам сім’ї.

Оцінюючі зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку про
недоведеність факту проживання ОСОБА_4
та ОСОБА_6 однією сім’єю без реєстрації
шлюбу в період з травня 2006 року по 03
березня 2012 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, 3, 21 СК України, 3,
10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа Лозуватська
сільська рада про встановлення факту
проживання однією сім"єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, - відмовити
в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з часу його проголошення
через Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Повний текст рішення складено 17
листопада 2014 року., -

Суддя:
О. В. Чайкіна