Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/3669/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.

суддів
Галацевич О.М., Матюшенка І.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 02
вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
з даним позовом, в якому просив
розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3,
неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити з відповідачем.

В обґрунтування позову зазначав,
що 17.06.2006 року з відповідачем уклали
шлюб, який було зареєстровано
виконкомом Вигівської сільської ради
та зроблено актовий запис №1. Від
спільного шлюбу мають неповнолітніх
дітей: доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне
життя у них не склалося, вони втратили
взаєморозуміння та взаємоповагу.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 вересня 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подала апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Зазначає, що вони з чоловіком
діяли неадекватно в межах своїх
тимчасових амбіцій, погоджуючись на
розірвання шлюбу, не враховуючи
бажання дітей. Судом були враховані
тільки бажання подружжя про розірвання
шлюбу, але не враховано порушення прав
дітей. Після судового засідання
захворів син, котрий повсякчас кликав
батька, після чого вони зрозуміли, що
заради щастя дітей вони повинні
відновити взаєморозуміння і
взаємоповагу задля збереження своєї
родини.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах ст. 303 ЦПК України
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається
(ст. 24 СК України).

Відповідно до ст. 110 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

З роз'яснень, викладеними у пп. 10, 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вбачається,
що шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
17.06.2006 року. Під час спільного
проживання у них народилась донька -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають на даний
час разом з відповідачем.

Під час розгляду справи в суді
першої інстанції позивач свої вимоги
підтримав, просив їх задовольнити,
справу розглянути в його відсутність,
подавши про це письмову заяву.
Відповідач позов визнала, подавши про
це письмову заяву, просила розглянути
також справу без її участі.

Враховуючи вищевикладене, суд
першої інстанції, встановивши, що
сторони втратили взаєморозуміння та
взаємоповагу, не бажають примирення,
що є підставами для розірвання шлюбу
між ними, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що подальше спільне
життя подружжя неможливо, а тому
правильно задовольнив позов.

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновки суду
та не впливають на правильність
прийнятого рішення, оскільки суду не
було надано інших доказів, на які
апелянт посилається на підтвердження
обставин, крім тих, на які суд послався
в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 02
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий
Судді