Справа № 199/8695/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: Руденко В.В.,

при секретарі: Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк»
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою до відповідача про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,
посилаючись на те, що вона з 01 вересня
2010 року по 11 жовтня 2011 року працювала у
відповідача на посаді регіонального
керівника Східного регіону з авто
кредитування відділу супроводу мережі
департаменту автомобільного
кредитування ПАТ «Плюс Банк», яке
пізніше змінило свою назву на ПАТ «Ідея
Банк». У порушення вимог законодавства,
відповідач не провів всі належні
розрахунки з позивачем при звільненні.
Позивач була вимушена звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав
та інтересів, і 15 березня 2012 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська було
ухвалено рішення по справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про стягнення
невиплаченої заробітної плати, яким
позовні вимоги задоволено повністю,
стягнено з ПАТ «Ідея Банк» 10 548, 91 грн., в
які входять не виплачена премія, втрата
частини заробітку, моральна шкода та
судовий збір. Відповідач не виконав
судового рішення, розрахунок з
позивачем не провів, а тому, у позивача
ще виникло право на стягнення у
судовому порядку компенсації
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, яка на думку позивача
складає 602397,44 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити, надала
пояснення аналогічні викладеним у
позові.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
письмові заперечення, в яких просив
відмовити позивачу у задоволенні
позову та просив розглядати справу у
його відсутність.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку , що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року
позивач була прийнята на роботу на
посаду регіонального керівника
Східного регіону з авто кредитування
відділу супроводу мережі департаменту
автомобільного кредитування ПАТ «Плюс
Банк». Наказом Голови правління ПАТ
«Плюс Банк» від 03.10.2011 року позивача
було звільнено з посади за власним
бажанням з 11.10.2011 року. 13 жовтня 2011 року
ПАТ «Плюс Банк» змінив свою назву на
ПАТ «Ідея Банк».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
15 березня 2012 року було стягнуто з
відповідача на користь позивача
невиплачену заробітну плату в розмірі
10548,91 грн.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, передбачені ст.116
цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися із заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки. Також,
в рішенні Конституційного суду України
від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 зазначено,
що в аспекті конституційного звернення
положення частини першої статті 233
Кодексу законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 116,
117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду із
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Як було встановлено в судовому
засіданні про порушення своїх прав
позивач дізнався 11 жовтня 2011 року, з
моменту винесення 11 жовтня 2011 року
наказу про звільнення № 131-к та
здійснення з нею розрахунку при
звільненні. До суду позивач звернулась
лише 15 жовтня 2014 року, а отже з
пропуском вказаного вище строку.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі
пропуску з поважних причин строків,
установлених статтею 233 цього Кодексу,
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд може поновити ці
строки. Однак позивачем не надано
належних та допустимих доказів
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
поважності пропуску строку для
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку не знайшли свого законного
підґрунтя, а тому задоволенню не
підлягають.

Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати
підлягають компенсації за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст.2,10,11,60,81,212-215 ЦПК
України, ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, суд,
-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні,- відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
що не були присутніми при його
проголошенні, - у той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя:
В.В. Руденко