Справа № 166/1365/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Фазан О.З. Провадження №
22-ц/773/1687/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
поданням головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції
Волинської області про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України за апеляційною
скаргою Відділу державної виконавчої
служби Ратнівського районного
управління юстиції Волинської області
на ухвалу Ратнівського районного суду
Волинської області від 07 жовтня 2014
року,

встановила:

Ухвалою Ратнівського районного суду
Волинської області від 07 жовтня 2014 року
відмовлено в задоволенні подання
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції Волинської області (далі - ВДВС
Ратнівського РУЮ) Кузнецова С.Д. про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України.

Не погодившись із даною ухвалою суду
ВДВС Ратнівського РУЮ подав апеляційну
скаргу, у якій просить її скасувати у
зв'язку з порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права й постановити
нову ухвалу про задоволення
вищевказаного подання.

ВДВС Ратнівського РУЮ в поданій
апеляційній скарзі просить
апеляційний розгляд справи проводити
за відсутності їх представника.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином та
своєчасно був повідомлений про дату,
час та місце його проведення, про
відкладення розгляду справи не
клопотав, про причини неявки не
повідомив, у зв'язку з чим колегією
суддів визнано за можливе апеляційний
розгляд даної справи здійснювати за
його відсутності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а
також доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання
головного державного виконавця ВДВС
Ратнівського РУЮ про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, суд першої
інстанції виходив із того, що державною
виконавчою службою не наведено
обставин та не надано доказів, які
дійсно вказували б на цілеспрямоване
ухилення боржника від сплати боргу по
аліментних зобов'язаннях та його намір
вибути за межі України з цією метою.

Зазначений висновок суду першої
інстанції, з яким погоджується і
колегія суддів, ґрунтується на
встановлених обставинах справи та
відповідних їм нормах матеріального
права.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у ВДВС Ратнівського РУЮ
перебуває виконавчий лист №2-к-/0313/4/2012,
виданий 13 серпня 2012 року Ратнівським
районним судом Волинської області, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, в розмірі 33% всіх
видів заробітку, але не менше 75% бюджету
прожиткового мінімуму в середньому на
душу населення, починаючи з 15.05.2010 року
і до досягнення дітьми повноліття.

Заборгованість по аліментних
зобов'язаннях боржника ОСОБА_1 за даним
виконавчим листом станом на 31 серпня 2014
року складає 29724 грн. 41 коп.

Вжитими державним виконавцем заходами
встановлено, що майно чи грошові кошти
у фінансових установах, на які може
бути звернено стягнення за вказаним
виконавчим документом, у боржника
відсутні, на обліку в центрі зайнятості
він не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
таких зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно з ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За змістом наведених вище норм чинного
законодавства тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням, і саме з
цією метою має намір та реальну
можливість вибути за межі України.

Сама по собі наявність заборгованості
по виконанню рішення суду без
встановлення обставин, які б свідчили
про ухилення боржника від виконання
рішення, тобто дій або бездіяльності
боржника, які полягають у навмисному
або іншому свідомому невиконанні ним
зазначених обов'язків, не є підставою
для застосування зазначених санкцій.

Звертаючись до суду з вищевказаним
поданням, головний державний
виконавець ВДВС Ратнівського РУЮ
просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України з тих
підстав, що боржник має невиконані
аліментні зобов'язання за рішенням
місцевого суду та умисно ухиляється
від їх виконання.

Однак, державним виконавцем ані в
самому поданні, ані в ході розгляду
його судами першої та другої інстанцій,
не наведено жодних обставин та не
подано будь-яких доказів, які дійсно
свідчили б про цілеспрямоване ухилення
боржника ОСОБА_1 від виконання
покладених на нього судовим рішенням
аліментних зобов'язань та його намір
вибути за межі України з цією метою, а
лише констатовано факт заборгованості
та відсутності зареєстрованого за
боржником майна.

В матеріалах справи також відсутні
дані про те, що копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
направлялась боржнику і отримана ним, і
що державним виконавцем дійсно
вичерпано весь передбачений Законом
України «Про виконавче провадження»
перелік заходів щодо примусового
виконання згаданого рішення суду і всі
вони виявилися безрезультатними.

Крім того, у справі відсутні будь-які
дані, які вказували б на те, що боржник
ОСОБА_1 взагалі документований
паспортом громадянина для виїзду за
кордон.

Посилання державної виконавчої служби
в апеляційній скарзі на ту обставину,
що 21 серпня 2014 року державним
виконавцем боржнику направлявся
виклик-попередження про сплату боргу,
який останнім проігноровано, не є
беззаперечним та достатнім
підтвердженням ухилення ОСОБА_1 від
виконання рішення суду, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази отримання боржником такого
виклику.

Наведені вище обставини, на думку
колегії суддів, вказують на
безпідставність та передчасність
внесеного подання, а відтак колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного та такого, що
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, висновку про відмову у
тимчасовому обмеженні боржника у праві
виїзду за межі України.

І оскільки оскаржувана ухвала
постановлена судом першої інстанції з
належним з'ясуванням всіх обставин
справи і додержанням норм
матеріального та процесуального права,
то відповідно до п.1 ст.312 ЦПК України
вона підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції
Волинської області відхилити.

Ухвалу Ратнівського районного суду
Волинської області від 07 жовтня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і не підлягає касаційному
оскарженню.

Головуючий

Судді