Провадження №22-ц/784/2615/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Орельській Н.М.,

за участю відповідача ОСОБА_2,
представника третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою виконавчого
комітету Миколаївської міської ради на
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 18 серпня 2014 року за
позовом виконавчого комітету
Миколаївської міської ради до ОСОБА_2,
який діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_4, треті
особи: орган опіки та піклування
Миколаївської міської ради, Комунальне
підприємство «Спеціалізоване
комунальне підприємство «Гуртожиток»
(далі - КП «СКП «Гуртожиток»), про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року виконавчий комітет
Миколаївської міської ради звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, який діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання осіб такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням.

Позивач зазначав, що відповідачі є
наймачами кімнат № НОМЕР_1, НОМЕР_2 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, де вони
зареєстровані з 22 жовтня 2010 року. З 2012
року відповідач з донькою у гуртожитку
не проживають без поважних причин.

Посилаючись на викладене, позивач
просив визнати відповідачів такими, що
втратили право користування кімнатами
НОМЕР_1, № НОМЕР_2 в гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
вважав його безпідставним, оскільки
він із сім'єю проживає у вищевказаних
кімнатах гуртожитку.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 18 серпня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі виконавчий
комітет Миколаївської міської ради,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просив скасувати
рішення та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що приймали участь у судовому
засіданні, дослідивши матеріали справи
та перевіривши наведені в скарзі
доводи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до правил ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР,
роз'яснень, викладених у п.10 постанови
Пленуму Верховного суду № 2 від 12.04.1985р.
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», наймач або
члени його сім'ї можуть бути визнані
судом такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, якщо
вони в ньому не проживають без поважних
причин понад шість місяців. В разі
поважності причин відсутності
відповідача понад встановлені строки
суд може продовжити пропущений строк.

Оскільки правовий режим гуртожитків,
житлові приміщення яких підлягають
приватизації відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», прирівняно до
правового режиму житлових приміщень в
будинках державного і громадського
житлового фонду, то до мешканців таких
гуртожитків у разі їх тимчасової
відсутності поширюються вимоги статей
71, 72 ЖК УРСР.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
гуртожиток, розташований по АДРЕСА_1, є
комунальною власністю та знаходиться
на балансі КП СКП «Гуртожиток». ОСОБА_2
на підставі договору найма ліжко -
місця в гуртожитку від 30 липня 2007 року,
який пролонговано до 30 липня 2011 року,
займав 2 ліжко - місця в кімнаті НОМЕР_3
та був зареєстрований в гуртожитку з 02
серпня 2007 року - тимчасово. Згідно
ордера № 49 від 12 жовтня 2012 року надані в
користування ОСОБА_2 та його донці
ОСОБА_4 кімнати НОМЕР_3 та НОМЕР_2 в
зазначеному гуртожитку. В цих житлових
кімнатах він зареєстрував разом з
донькою ОСОБА_4 своє місце проживання з
22 жовтня 2010 р. на постійній основі (3, 6-7,
50).

Згідно довідки відділу обліку та
розподілу житла Миколаївської міської
ради від 12.05.2008р. ОСОБА_2 з 24.04.2008р.
знаходиться на квартирному обліку в
загальній та пільговій черзі (а.с.70).

Відповідно до витягів з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 14.04.2014р. відсутні відомості про
права відповідачів на нерухоме майно
(а.с. 125, 126).

Як вбачається з виписки з особового
рахунку за період з серпня 2007 року по
жовтень 2013 року включно, відкритого КП
«СКП «Гуртожиток» на ОСОБА_2, та копій
його розрахункових книжок, оплату за
проживання у гуртожитку та комунальні
послуги відповідач сплачує регулярно,
заборгованість відсутня (а.с. 53-57).

29 лютого 2012 року відповідачем укладено
з ТОВ «САВ-Д» договір на виконання
робіт з встановлення і спеціального
технічного обслуговування придбаної
ним пральної машини, де адресою
Замовника (ОСОБА_2.) зазначена кім.
НОМЕР_3 на 5-му поверсі будинку АДРЕСА_1
(а.с. 117).

Така ж адреса зазначена у медичних
документах ОСОБА_4, за якою вона
відвідувалась лікарем (а.с. 58-60).

Крім того, зі змісту рішення
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 27 вересня 2013 року,
залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 21 листопада 2013 року,
вбачається, що ОСОБА_2 з серпня 2011 року в
судовому порядку вирішував спір зі
своїми сусідами по гуртожитку щодо їх
дій з перепланування та перебудови
кухні загального користування з
балконом (а.с. 63-69).

Отже, встановивши зазначені факти, суд
дав належну оцінку доказам, які надали
сторони, та дійшов правильного
висновку про те, що відповідач не
втрачав інтересу до спірної кімнати, а
доводи позивача про непроживання
відповідачів з 2012 року у кімнатах
НОМЕР_3 та НОМЕР_2 гуртожитку є
недоведеними, та обґрунтовано ухвалив
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Посилання апеляційної скарги на акти
про непроживання відповідачів № 220 та
221 від 21.06.2013р. та пояснення допитаних у
суді першої інстанції свідків не
спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення. Судом першої інстанції при
розгляді справи обставини, на які
містяться посилання в апеляційний
скарзі, перевірялись.

До того ж допитаний судом першої
інстанції свідок ОСОБА_5, який був
сусідом відповідачів, пояснив, що бачив
як ОСОБА_2 раз на три місяця навідував
своє житло.

Отже, судом повно встановлені фактичні
обставини справи на основі об'єктивної
оцінки наданих доказів та вірно
застосовані норми матеріального права
до спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 18
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді