Справа № 500/2521/14-ц
Провадження № 2/500/1649/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді Грубіян Л.І.

при секретарі - Матвійчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання
спільною сумісною власністю подружжя -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 01.07.2006 року відділом
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, актовий запис № 278,
мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні
стосунки не склалися, з причин
відсутності взаєморозуміння та різних
поглядів на життя, втрати любові та
поваги один до одного, в зв'язку з чим їх
сім'я фактично розпалася, вони разом не
проживають, та сумісного господарства
не ведуть. Спору про визначення місця
проживання дитини немає. Також просить
визнати заборгованість перед ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, у розмірі 24000 тис. доларів США,
загальною спільною власністю подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки вказаний
борг виник під час існування шлюбу
19.09.2009 року на придбання нерухомості за
згодою відповідачки, тому вважає
поділення обов'язку його відшкодування
порівну між ним та нею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2,
підтримав позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги
визнала частково, не заперечує проти
розірвання шлюбу, заперечує проти
вимог позивача щодо наявності боргу у
них обох перед його батьками у розмірі
24000 тис. дол. США які він просить визнати
спільною сумісною власністю подружжя,
з посиланням на розписку від 19.09.2011 року
зі строком повернення боргу до 01.01.2014
року, оскільки ним не доданий оригінал
розписки від 19.09.2011 року на яку він
посилається у позовній заяві також
позивач вже звертався до суду із
позовом про стягнення з неї боргу, але
рішення суду йому було відмовлено. Крім
того, позивач працює на суднах
закордонного плавання на посаді
другого помічника капітана та отримує
заробітну плату 3000 - 4000 тис. доларів США,
тобто вона вважає що вказаний борг ним
повернуто його батькам за період шлюбу,
тому просить в цій частині позову
відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, та їх
представників, та перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 01.07.2006 року, що підтверджено
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
актовий запис № 278, від шлюбу вони мають
дитину, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджено відповідним свідоцтвом
про народження. Спору про визначення
місця проживання дитини, немає.

З травня 2013 року сім'я розпалась, між
подружжям припинені подружні
відносини, з того ж часу не ведеться
спільне господарство, сторони
будь-яких мір для примирення не
приймають, посилаючись на
недоцільність збереження шлюбу.

Статтею 56 СК України передбачено, що
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне
проживання подружжя та збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, які мають
істотне значення.

Оскільки сторони однією сім'єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не мають, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам позивача, суд вважає за
можливе шлюб розірвати.

Щодо вимоги позову про визнання
спільною сумісною власністю, суд
виходить з наступного:

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

В матеріалах справи мається копія
договору від 19.09.2011 року, в судовому
засіданні оглядався оригінал, про
позику коштів в сумі 24000доларів США на
придбання квартири, відповідач дала
згоду на укладання даного правочинну,
на день розгляду судом справи борг не
повернено.

Відповідно копії рішення
Гагарінського районного суду міста
Севастополя від 07.10.2013 року, розділено
загальне сумісне майно між ОСОБА_2, та
ОСОБА_3, признано за ОСОБА_3, право
власності на 1/2 долю в квартирі АДРЕСА_1.
Згідно копії від 25.12.2013 року витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, проведено 25.12.2013 року
реєстрацію вказаної частини квартири
на ім'я ОСОБА_3

Сторонами не оспорюється, що грошові
кошти у розмірі 24000 тис. дол. США, були
взяті ними у борг у батьків позивача
ОСОБА_4, та ОСОБА_5, тобто отримані ним в
інтересах сім'ї у період шлюбу, які
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, та борг по яким ним
ще не повернуто, на підставі чого суд
вважає за можливе визнати вказану
заборгованість спільною сумісною
власністю подружжя.

Справа про стягнення боргу із сторін
розглядається іншим судом.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 212-215ЦПК України,
ст.ст. 57, 61,69, 70, 71, 110,112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
зареєстрований 01.07.2006 року відділом
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, актовий запис № 278.

Визнати заборгованість перед ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у розмірі 24000 тис. доларів США,
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя