Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2411/14Головуючий у
суді І-ї інстанції Чельник О.І.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді Франко В.А.,

суддів : Головань А.М., Фомічов С.Є.

секретар Липа А.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 19 лютого 2007року, у
справі за позовом ОСОБА_3, яка діє від
свого імені та як законний представник
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на житловий будинок та
земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2007 року ОСОБА_6, яка діє від
свого імені та як законний представник
від імені неповнолітньої доньки
ОСОБА_4, звернулася у суду з позовом до
ОСОБА_5 про визнання дійсним договору
купівлі - продажу на житловий будинок
та земельну ділянку, укладений між
сторонами 15 січня 2007 року

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що 15 січня 2007 року між нею та
відповідачем було укладено договір
купівлі - продажу житлового будинку з
надвірними будівлями за номером
АДРЕСА_1, та земельної ділянки, площею
976, 4 кв. м. розташованої за цією ж
адресою. Також зазначала, що ОСОБА_5
взяла на себе зобов'язання протягом
десятиденного терміну з моменту
підписання посвідчити договір купівлі
- продажу нотаріально, однак відповідач
ухилялася від нотаріального
посвідчення Договору, чим і порушила
права позивача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 19 лютого 2007 року позов
ОСОБА_7 до ОСОБА_5 задоволено. Визнано
дійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 та земельної
ділянки, площею 976, 4 кв. м. розташованої
за цією ж адресою, укладений 15 січня 2007
року між ОСОБА_5 Сергієвною та ОСОБА_6,
яка діяла в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 право
власності на даний житловий будинок та
на земельну ділянку площею 976 кв. м
розташовану за цією адресою рівних
частках кожній.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог з підстав неповного з'ясування
обставин даної справи, та порушення
норм процесуального права та
матеріального права.

Зокрема посилається на те, що на час
ухвалення оскаржуваного рішення суду,
він з 01 квітня 2004року почав проживати
однією сім'ю з позивачем ОСОБА_6, що
підтверджується рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 01.08.2014
року за заявою ОСОБА_9, зацікавлена
особа: ОСОБА_6 про встановлення факту,
який має юридичне значення, яким
встановлений факт проживання ОСОБА_9
без реєстрації шлюбу однією сім'єю з
ОСОБА_6.з 2004 року.

Вважає, що має всі підстави для
звернення до суду з апеляційною
скаргою, оскільки суд вирішив питання
про права і обов'язки без його участі у
відповідності до ч.1 ст.292 ЦПК України

В судове засідання апеляційної
інстанції, яке відбулося 16 жовтня 2014
ОСОБА_2 та його представник адвокат
ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної
скарги. ОСОБА_6 погоджується з
апеляційною скаргою. ОСОБА_11 та ОСОБА_5
не з'явились. Про час та місце розгляду
справи попереджались належним чином.

Після оголошеної перерви в судове
засідання апеляційної інстанції
ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 не зявились.
Згідно розписок повідомлені належним
чином про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_2 та його представник адвокат
ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної
скарги та просили її задовольнити, а
рішення суду скасувати з підстав,
вказаних у скарзі, посилаються також на
практику Верховного Суду України та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з розгляду справи цієї
категорії.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню на
підставі слідуючого.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що 15 січня 2007
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було фактично
укладено договір купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1. Відповідач брала на
себе зобов'язання протягом дводенного
терміну з моменту підписання
посвідчити договір купівлі-продажу
нотаріально, а позивачі виконали всі
умови договору а тому такий договір
слід визнати дійсним з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 220 ЦК України.

З таким висновком суду повністю
погодитись не можна з наступних
підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає

Згідно з вимогами ч.2 ст.220 ЦК України,
якщо сторони домовились щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.
13 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними", вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
ч. 2 ст. 220 ЦК України не
застосовується до правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до ст. ст. 210 та 640
ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Суд першої інстанції у порушення ст.ст.
213, 214 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернув; не
врахував, що договір купівлі-продажу
будинку, АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_6
та ОСОБА_5 підлягав і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації, а
оскільки такі вимоги сторонами
договору дотримані не були, зазначений
договір є неукладеним і не створює прав
та обов'язків для сторін.

Оскільки у даній справі немає потреби у
з'ясуванні обставин справи та збиранні
додаткових доказів, оскаржуване судове
рішення ухвалене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, то підлягає скасуванню з
ухваленням у справі нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 19 лютого 2007року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові ОСОБА_3, яка діяла від
свого імені та як законний представник
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на житловий будинок та
земельну ділянку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: