Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4818/14 Головуючий у 1
інстанції: Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» листопада 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Савченко О.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 25
вересня 2014 року по справі

за позовом Міського комунального
підприємства «Основаніє» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
утримання будинку та прибудинкової
території, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року МКП «Основаніє»
звернулось до суду з позовною заявою,
яку в процесі розгляду справи
уточнювало, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за утримання
будинку та прибудинкової території.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що відповідачі
зареєстровані і мешкають за адресою:
АДРЕСА_1, вказане житлове приміщення
знаходиться на балансі МКП
«Основаніє».

Відповідачі не виконують обов'язки по
внесенню оплати за утримання будинку
та прибудинкової території у строк та в
повному обсязі, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка за період з 01.07.2011
року по 01.06.2014 року складає 3 575 грн. 70
коп.

На підставі зазначеного просило
стягнути солідарно з відповідачів на
користь МКП «Основаніє»
заборгованість за утримання будинку та
прибудинкової території у розмірі 3575,70
грн. за період часу з 01.07.2011 року по
01.06.2014 року та стягнути судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 25
вересня 2014 року позовні вимоги МКП
«Основаніє» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь МКП «Основаніє»
заборгованість за утримання будинку та
прибудинкової території у розмірі 3575,70
грн. за період з 01.07.2011 року по 01.06.2014
року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь МКП
«Основаніє» судовий збір у розмірі 121,80
грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь МКП
«Основаніє» судовий збір у розмірі 121,80
грн.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
посилаючись на те, що рішенням
Запорізької міської ради № 6-2012-07-25 від
25 липня 2012 року було припинено
діяльність КП «ВРЕЖО № 1», яке
обслуговувало територію, на якій
знаходиться будинок відповідачів, тому
стягнення заборгованості з 01 липня 2011
року є незаконним та безпідставним.
Крім того позивачем з ними не укладено
договору, у відповідності до вимог ст. 19
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», не
підтверджено фактичне надання послуг,
просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, керуючись положеннями
ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України ст.ст. 7, 17, 20, 21,
32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», виходив
із того, що відповідачі свої
зобов'язання із сплати за утримання
будинку та прибудинкової території не
виконують, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка підлягає стягненню
в судовому порядку.

Висновки суду ґрунтуються на доказах,
досліджених у судовому засіданні,
відповідають фактичним обставинам
справи. Фактична сторона справи
встановлена з додержанням норм
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що не був укладений договір з
надання послуг по утриманню будинку та
прибудинкової території і фактично
послуги не надавалися.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживачі зобов'язані оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Суд дав правильну правову оцінку
доводам відповідачів і обґрунтовано
виходив з того, що відсутність договору
про надання житлово-комунальних послуг
сама по собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
за утримання будинку та прибудинкової
території у повному обсязі, оскільки в
силу ст.11 ЦК України та п. 5 ч. 3 ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» споживачі зобов'язані
оплатити послуги, якщо вони фактично
користувалися ними. Такі висновки суду
першої інстанції узгоджуються із
вимогами закону та практикою
Верховного Суду України (постанови від
10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30
жовтня 2013 року № 6-59цс13).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та
проживають в АДРЕСА_1 , що підтверджує
що вони є споживачами послуг. За надані
послуги відповідачі плату не вносили і
за період з 01.07.2011 р. по 01.06.2014 р.
утворилася заборгованість у розмірі 3575
грн. 70 коп. (а.с. 7, 8).

Факт утримання будинку та
прибудинкової теріторії позивачем
підтверджено наявними в матеріалах
справи доказами ( а.с.44-66). Нормами
Житлового кодексу України, Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» не передбачено, що виконавець
повинен надавати акти виконаних робіт
щомісячно щодо фактично наданих послуг
споживачу.

Відповідачі, відмовляючись нести
витрати на утримання будинку та
заперечуючи проти позову у повному
обсязі, фактично просять звільнити їх
від сплати витрат на утримання будинку
та прибудинкової теріторії, хоча
законодавство не передбачає такого
звільнення у випадку ненадання окремих
житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» у разі порушення виконавцем
умов договору споживач має право
викликати його представника для
складання та підписання акту-претензії
споживача, в якому зазначаються строки,
види, показники порушень тощо,
акт-претензія складається споживачем
та представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами.
Частиною 4 ст. 18 Закону передбачений
обов'язок виконавця вирішити питання
про перерахунок платежів.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Проте відповідачі не надали складених
та підписаних у встановленому законом
порядку актів-претензій щодо надання
комунальних послуг, їх якості, складу
та тарифів у будинку АДРЕСА_1 та
прибудинкової території, хоча це є їх
обов'язком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України.

Статтею 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено повноваження органів
місцевого самоврядування щодо
встановлення тарифів на
житлово-комунальні послуги.

Частиною 2 ст.14 Закону встановлено, що
ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень, визначених законом.

У ст. 28 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що до власних (самоврядних) повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить
встановлення у порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів на
побутові, комунальні та інші послуги,
за певним виключенням.

Формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій здійснюється
відповідно до Типового переліку послуг
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року
№ 529.

Судом перевірено розрахунок
заборгованості, площа квартири
відповідачів складає 52.96 кв.м,
розташована на 7 поверсі, нарахування
здійснено за тарифом 1,9291 грн./кв.м.,
виходячи з розміру тарифів,
затверджених відповідно до
вищезазначених норм рішенням
виконавчого комітету Запорізької
міської Ради від 28.08.2008 р. №375 (із
змінами згідно з рішенням від 24.12.2009 р.
№555/2, від 30.06.2010 р. №3297). У спростування
розрахунку відповідачі свій
розрахунок не надали.

Доводи щодо неналежності особи
позивача та повноважень МКП
«Основаніє» щодо нарахування
квартирної плати є необґрунтованими.
Рішеннями Запорізької міської Ради від
27.04.2012 р. №5, від 25.07.2012 р. №6 припинена
діяльність ВРЕЖО№1 і визнано, що МКП
«Основаніє» є правонаступником і як
правонаступник є виконавцем
житлово-комунальних послуг з утримання
будинків і прибудинкових територій
(а.с.69, 70).

Довідка про розмір пенсії, яка надана в
судове засідання апеляційного суду, не
має значення для вирішення даного
спора.

За таких обставин правильним є
висновок суду першої інстанції про
доведеність позову та наявність
правових підстав для стягнення
солідарно з відповідачів на користь
позивача указаної суми заборгованості.

Розподіл судових витрат суд здійснив
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Перед зверненням до суду з вказаним
позовом МКП «Основаніє» в грудні 2013
року подало заяву про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за утримання будинку та
прибудинкової території у розмірі 2860, 51
грн. (справа № 335/13371/13-ц, № провадження
2-н/335/1044/2013).

За подання зазначеної заяви МКП
«Основаніє» сплатило судовий збір в
розмірі 114,70 грн. за платіжним
дорученням №6424 від 25 жовтня 2013 року
(а.с.2 справи № 335/13371/13-ц, № провадження
2-н/335/1044/2013).

27 грудня 2013 року Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя видано
судовий наказ, який ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 06 лютого 2014 року
скасований.

Згідно з ст. 99 ЦПК України за подання
заяви про видачу судового наказу
справляється судовий збір у розмірі,
встановленому законом. У разі відмови в
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або в разі скасування судового
наказу внесена сума судового збору
стягувачу не повертається. У разі
пред'явлення стягувачем позову до
боржника у порядку позовного
провадження сума судового збору
сплаченого за подання заяви про видачу
судового наказу зараховується до суми
судового збору, встановленої за
позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, до
позовної заяви долучено платіжне
доручення №1842 від 05 березня 2014 року про
сплату судового збору в розмірі 121,80
грн. та платіжне доручення №3545 від 10
квітня 2014 року про сплату судового
збору в розмірі 7,10 грн. (а.с. 1, 2).

Отже, позивачем був сплачений судовий
збір у сумі, що дорівнює 243,60 грн. (114, 70
грн. + 121, 80 грн. + 7, 1 грн.).

Таким чином, судом першої інстанції
вірно розраховано суму судового збору,
яка за рішенням підлягає стягненню з
відповідачів на користь позивача, а
саме по 121,80 грн. з кожного.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: