Номер провадження 2/754/4691/14
Справа №753/7715/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29.10.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, відповідно
до договору купівлі-продажу.

Відповідно до Розпорядження №1087 від
05.10.2005р. Деснянської районної у м.Києві
державної адміністрації «Про
прийняття в експлуатацію об'єкту
житлового призначення у Деснянському
районі» житловий будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
передано на обслуговування та
експлуатацію ТОВ «Житло-сервіс груп».
Свої обов'язки, визначені
нормативно-правовими актами, позивач
виконує належним чином, своєчасно та
якісно.

Проте, відповідач протягом 6 років
використовує жиле приміщення
(квартиру) не за призначенням, оскільки
у квартирі АДРЕСА_1 розміщується офіс
невідомої організації. Комісією
Акціонерної енергопостачальної
компанією «Київенерго» СВП
«Енергозбуд Київенерго», з якою ТОВ
«Житло-сервіс груп» підписано договір
на постачання теплової енергії № 1640124
від 01.04.2006р. для всього будинку АДРЕСА_1,
було здійснено вихід до зазначеної
квартири та складено Акт № 6-04/150 від
01.04.2008р., в якому зазначено, що
приміщення використовується не за
призначенням. Враховуючі те, що тарифи
на опалення в місті Києві розділяються
на окремі категорії, а саме: для
населення; для бюджетних організацій
та для категорії інші споживачі. АЕК
«Київенерго» СВП «Енергозбуд
Київенерго» квартиру АДРЕСА_1 віднесла
до категорії інші споживачі. Таким
чином, на підставі даних виставлених
рахунків АЕК «Київенерго» СВП
«Енергозбуд Київенерго» обслуговуюче
підприємство ТОВ «Житло-сервіс груп»
виставляє рахунки мешканцям квартир, а
оскільки квартира АДРЕСА_1 в табуляціях
та рахунках віднесена по тарифу «інші
споживачі», ТОВ «Житло-сервіс груп»
виставляє рахунки даній квартирі на
підставі розрахунку постачальника
теплової енергії. Однак відповідач
ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання
перед позивачем в поновному обсязі, і
тому має заборгованість у сумі 16494,18грн,
у зв'язку з цим позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
за оплату житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, що всього становить
20155,57грн, та судові витрати в сумі
243,60грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити з викладених у
позові підстав, зазначивши, що ТОВ
«Житло-сервіс груп» виставляє рахунки
даній квартирі на підставі розрахунку
постачальника теплової енергії АЕК
«Київенерго» СВП «Енергозбуд
Київенерго», самостійно
перераховувати не мають повноважень. А
тому, просили стягнути з відповідача
заборгованість за оплату
житлово-комунальних послуг у розмірі
16494,18грн з урахуванням індексу інфляції
в розмірі 2690,32грн та трьох відсотків
річних в сумі 971,07грн, що всього
становить 20155,57грн, та судові витрати в
сумі 243,60грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов не визнав, зазначав, що ТОВ
«Житло-сервіс груп» самовільно без
додаткових договорів почало
нараховувати йому комунальні платежі
за завищеними тарифами, що не
відповідали тарифам затвердженими
КМДА. ТОВ «Житло-сервіс груп» при
нарахуванні тарифів за оплату
комунальних послуг використовує
тарифи як для юридичних осіб, згідно
нікчемного акту складеного ними без
його присутності. Крім того, зазначив,
що відповідно до акту обстеження від
26.09.2014р. квартира АДРЕСА_1
використовується для проживання.
Вважає, що ТОВ «Житло-сервіс груп»
порушує вимоги чинного законодавства
України, нараховуючи йому по тарифам
«інші споживачі», а тому просив
відмовити в позові у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що Відповідно до
Розпорядження №1087 від 05.10.2005р.
Деснянської районної у м.Києві
державної адміністрації «Про
прийняття в експлуатацію об'єкту
житлового призначення у Деснянському
районі» житловий будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
передано на обслуговування та
експлуатацію ТОВ «Житло-сервіс груп».

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 30.05.2006р. відповідач ОСОБА_1
є власником квартира АДРЕСА_1, в
квартирі зареєстрованих осіб не має, що
підтверджується довідкою Ф-3 від
28.03.2014р.

Як встановлено в судовому засіданні,
між ТОВ «Житло-сервіс груп» та
ОСОБА_1 було укладено договір про
участь у витратах на утримання будинку
та при будинкової території від 30.05.2006р.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки визначені у Законі
України «Про житло-комунальні
послуги».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
житло-комунальні послуги», залежно від
функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної
та гарячої води, водовідведення,
газо- та електропостачання,
централізоване опалення, а також
вивезення побутових відходів тощо); 2)
послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
(прибирання внутрішньобудинкових
приміщень та прибудинкової
території, санітарно-технічне
обслуговування, обслуговування
внутрішньобудинкових мереж,
утримання ліфтів, освітлення місць
загального користування, поточний
ремонт,вивезення побутових відходів
тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою
будинків (балансоутримання,
укладання договорів на виконання
послуг, контроль виконання умов
договору тощо);4) послуги з ремонту
приміщень, будинків, споруд (заміна та
підсилення елементів конструкцій та
мереж, їх реконструкція, відновлення
несучої спроможності несучих
елементів конструкцій тощо). Примірні
переліки житлово-комунальних послуг
та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Згідно ст. 14 Закону України «Про
житло-комунальні послуги», залежно від
порядку затвердження цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи: 1) перша група
- житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
уповноважені центральні органи
виконавчої влади, а у випадках,
передбачених законом, - національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг та національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики; 2) друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
органи місцевого самоврядування для
надання на відповідній території; 3)
третя група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на

які визначаються виключно за договором
(домовленістю сторін). Ціни/тарифи на
комунальні послуги та послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій формуються і
затверджуються центральними
органами виконавчої влади,
національними комісіями, що
здійснюють державне регулювання у
відповідних сферах, та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", порядок
надання житлово-комунальних послуг, їх
якісні та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства. Перелік
житлово-комунальних послуг, що
надаються споживачу, залежить від
рівня благоустрою відповідного
будинку (споруди).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник. Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Договір
на надання житлово-комунальних послуг
у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. У разі якщо
балансоутримувач не є виконавцем, він
укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем.

Судом встановлено, що на виконання ст.
25 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» між ТОВ
«Житло-сервіс груп» було укладено
договори з ПАТ «Київенерго», з ПАТ «АК
Київводоканал» та з КП ГІОЦ.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачем щомісячно направлялись
квитанції з сумою боргу, вручалися
приписи та претензії з повідомленням
про існуючу заборгованість та
обов'язок її погасити.

Що стосується твердження відповідача,
що суму боргу позивач встановлює на
свій розсуд, посилаючись на
рахунки-попередження, також не
заслуговує на увагу з наступних
підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Статтею 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування», визначено, що
до повноважень міських рад відноситься
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів на
побутові, комунальні (крім тарифів на
теплову енергію, централізоване
водопостачання та водовідведення, які
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг), транспортні
та інші послуги.

Як встановлено в судовому
засіданні та підтверджено матеріалами
справи, відповідач ОСОБА_1 звернувся з
заявою від 15.06.2006р. до ТОВ «Житло-сервіс
груп» про дозвіл зробити окремий вхід
до квартиру АДРЕСА_1 для здійснення
підприємницької діяльності. Окремий
вхід було зроблено, але у встановленому
законному порядку документально не
оформлено, що не заперечувалось
сторонами.

Комісією Акціонерної
енергопостачальної компанією
«Київенерго» СВП «Енергозбуд
Київенерго», з якою ТОВ «Житло-сервіс
груп» підписано договір на постачання
теплової енергії № 1640124 від 01.04.2006р. для
всього будинку АДРЕСА_1, було здійснено
вихід до квартири АДРЕСА_1 та складено
Акт № 6-04/150 від 01.04.2008р., в якому
зазначено, що приміщення
використовується не за призначенням.
Враховуючі те, що тарифи на опалення в
місті Києві розділяються на окремі
категорії, а саме: для населення; для
бюджетних організацій та для категорії
інші споживачі, АЕК «Київенерго» СВП
«Енергозбуд Київенерго» квартиру
АДРЕСА_1 віднесла до категорії «інші
споживачі».

Таким чином, на підставі даних
виставлених рахунків АЕК «Київенерго»
СВП «Енергозбуд Київенерго»
обслуговуюче підприємство ТОВ
«Житло-сервіс груп» виставляє рахунки
мешканцям квартир, а оскільки квартира
АДРЕСА_1 в табуляціях та рахунках
віднесена по тарифу «інші споживачі»,
ТОВ «Житло-сервіс груп» виставляє
рахунки даній квартирі на підставі
розрахунку постачальника теплової
енергії.

Крім того, згідно Акту від 09.08.2012р.,
складеного комісією в складі
працівників ТОВ «Житло-сервіс груп» та
мешканців будинку АДРЕСА_1, зазначено,
що квартира АДРЕСА_1 використовується
під офіс, що також було підтверджено
показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні. Свідок - ОСОБА_4, яка
працює в цьому будинку консьєржем,
повідомила, що в квартирі АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 разом з сім'єю не проживає, до
квартири через окремий вхід приходять
різні люди, кажуть по роботі.

Згідно Акту ТОВ «Житло-сервіс груп» від
06.10.2014р. про обстеження житлового
будинку АДРЕСА_1, виявлено, що квартира
№ 3 має окрему вхідну групу, доступ
обмежений, при візуальному огляді
виявлено рекламу ПЕК-АВО ЛТД та офісні
меблі.

Також, відповідно до ст.ст. 20, 21
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» визначені права та обов'язки
споживача і виконавця
житлово-комунальних послуг, а також
визначене коло учасників відносин у
сфері житлово-комунальних послуг,
якими є власник, споживач, виконавець
та виробник.

Зокрема, обов'язком виконавця є
надання послуг вчасно та відповідної
якості, згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладання із споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
недотримання умов його виконання,
згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг, згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком-оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом.

Тобто, особа стає споживачем
житлово-комунальних послуг за умови,
якщо фактично користується (чи має
намір користуватися) цими послугами.
Обов'язок оплачувати
житлово-комунальні послуги виникає у
споживача з моменту користування цими
послугами. Відповідач мав змогу також
відмовитися від отримання певних
послуг по даній квартирі (відключення
водопостачання холодної та гарячої
води, водовідведення, теплопостачання,
постачання газу, тощо), відповідно до
ст. 20 Закону України
"Житлово-комунальні послуги", так як не
в змозі за них сплачувати належним
чином, але не скористався цією
можливістю.

Суд критично оцінює твердження
відповідача ОСОБА_1, що акти ТОВ
«Житло-сервіс груп» нікчемні, оскільки
квартира використовується за
призначення, про що зазначено в
складеному самостійно ОСОБА_1 акті від
26.09.2014р. за підписом свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, так як вказані твердження
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні матеріалами справи,
встановленими фактами, та
суперечливими показами в судовому
засіданні саме цих свідків: ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Крім того, відповідачем не надані
докази, на підтвердження зазначених
обставин, які викладені в запереченнях
та в ході розгляду справи не
підтверджені належними доказами, про
те, що акт обстеження АЕК «Київенерго»
від 01.04.2008р. та акти від 09.08.2012р. і 06.10.2014р.
складені неправомірно, оскільки судом
встановлено, що відповідачем ОСОБА_1
акти не оскаржувались, та до вересня
2011р. відповідач здійснював оплату в
повній мірі саме по тарифам для
категорії «інші споживачі».

Отже, відповідно до Закону України «Про
теплопостачання», яким передбачено, що
споживачами теплої енергії є фізичні
або юридичні особи, які використовують
теплову енергію на підставі договору.

Тарифи на комунальні послуги з
центрального опалення і постачання
гарячої води розділяються на окремі
категорії, а саме: для населення; для
бюджетних організацій та для категорії
інші споживачі.

До категорії споживачів «населення»
відносяться споживачі, що проживають в
будинках житлового фонду незалежно від
відомчого підпорядкування, в
кооперативних будинках, у гуртожитках
підприємств, організацій, установ та
учбових закладів, а також у будинках,
квартирах, що належать громадянам на
правах приватної власності.

Згідно п. 7 Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 592 р. № 572,
власник та наймач (орендар) квартири,
житлового приміщення у гуртожитку
зобов'язаний, зокрема, оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Згідно ст.ст. 156,162 ЖК України, власник
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги щомісячно у встановлені
строки.

Відповідно до ст.179 ЖК України,
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду ЖБК, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Бухгалтерський розрахунок суми боргу
відповідача виконаний на підставі
порядку формування тарифів за
вищевказані послуги, встановленого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення
єдиного підходу до формування тарифів
на житлово-комунальні послуги»,
постановами Кабінету Міністрів
України від 01.08.2011р № 833 «Про внесення
зміни до постанови Кабінету Міністрів
України від 28.12.1992р № 731, та відповідно
до Розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
31.05.2011року №859 (про внесенням змін).

Також, згідно з додатками № 6 та № 7 до
договору від 01.04.2006р. №1640124 між ПАТ
«Київенерго» та ТОВ «Житло-сервіс
груп» оформленими 01.01.2012р., встановлено,
що в житловому будинку АДРЕСА_1 є
житлове приміщення, яке не
використовується як житло, тому
теплова енергія на приміщення
(квартиру АДРЕСА_1) нараховується
згідно з тарифами, затвердженими
розпорядчим документом органу
виконавчої влади, що здійснює державне
регулювання у сфері теплопостачання -
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг по тарифній групі
як «інші споживачі», відповідно до
Закону України від 09.07.2010р. № 2479-VI.

Обов'язок на власників жилого
приміщення по несенню витрат на
утримання будинку і при будинкової
території, сплаті комунальних послуг
покладений також нормами ст.322 ЦК
України, ст.ст.12,13,20,29 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги».

З наданого позивачем акту звірки по
нарахуванню за житлово-комунальні
послуги, вбачається, що відповідач має
заборгованість за сплату
житлово-комунальних послуг за період з
жовтня 2011року по вересень 2014 року у
розмірі 16494,18грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексі
інфляції за весь час прострочення та 3%
річних.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що
вимоги позивача про стягнення
заборгованості за житлового
комунальні послуги у розмірі 16494,18грн +
з урахуванням індексу інфляції в
розмірі 2690,32грн + та 3 % річних в сумі
971,07грн = всього 20155,57грн є правомірними
та обґрунтованими.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного,
суд вважає, що з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за житлово-комунальні
послуги в сумі 20155,57грн, а також згідно
зі ст.88 ЦПК України, сума сплаченого
позивачем судового збору у розмірі
243,60грн.

Керуючись Законом України
"Житлово-комунальні послуги", Законом
України «Про місцеве самоврядування»,
Законом України «Про теплопостачання»,
ст.ст. 68, 156, 162, 179 ЖК України, ст. ст. 322, 526,
625, 627, 630 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-61, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
заборгованість по оплаті за
житлово-комунальні послуги у розмірі
20155,57грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
судовий збір у розмірі 243,60грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.