Справа № 465/9961/13
Головуючий у 1 інстанції: Гулієва
Провадження № 22-ц/783/4987/14
Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Кабаля І.І.

Суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.

При секретарі:ОСОБА_2

З участю: представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4,

ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3-ОСОБА_4 на рішення Франківського
районного суду м.Львова від 10 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про стягнення компенсації за 1/2
частину квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 10 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про стягнення компенсації за 1/2 частину
квартири відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_3.

Апелянт вважає, що рішення ухвалене при
неповному з'ясованих обставинах та з
порушенням норм чинного законодавства.
Зазначає, що частки сторін в квартирі в
натурі не виділені, квартира належала
йому та відповідачу на праві спільної
часткової власності, порядок
користування та володіння квартирою
між сторонами не визначався, а отже
право спільної часткової власності на
квартиру ними могло здійснюватися
лише за їх згодою. Таким чином, позивач
без згоди відповідачки не міг би здати
в оренду належну йому частку квартири.
Апелянт просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 компенсації
за використання ? частки квартири в
розмірі 31 200грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта представника на
підтримання мотивів, викладених в
апеляцій скарзі, відповідача та її
представника на їх заперечення,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1
належала на праві власності ОСОБА_8
та складається з двох кімнат, житловою
площею 26,4 кв.м., загальною площею 49,9 кв.
м. зі всіма комунальними вигодами.

Згідно з договором дарування від 04
березня 2010року, посвідченого державним
нотаріусом 5-ї Львівської державної
нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за №446,
ОСОБА_8 подарувала 1/2 частини
вказаної квартири ОСОБА_9. Як вбачаться
з витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 25645842 від
22 березня 2010року останній належить на
праві спільної часткової власності 1/2
частина квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, після
її смерті відкрилась спадщина.

Рішенням Фраківського районного
суду м.Львова від 20 липня 2012 року ОСОБА_3
усунений від права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8 та визнано
за ОСОБА_5 право на спадкування 1/2
спадкового майна-спадщини,яка
відкрилась після смерті ОСОБА_8.

Згідно рішення апеляційного суду
Львівської області від 22 листопада
2012року рішення Франківського
районного суду м.Львова від 20 липня 2012
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення від права
на спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8 та визнання права на
спадкування відмовлено.

Спадкоємцем за законом до майна, а
саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1
померлої ОСОБА_8 є її брат ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом, виданим 03
червня 2013р року державним нотаріусом
Винниківської державної нотаріальної
контори Львівської області ОСОБА_10 та
зареєстрованим у реєстрі за №753.

Крім того, судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 з 03 червня 2013року,
тобто з часу реєстрації права
власності в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно і до 11 вересня
2013року, часу укладення договору
дарування ОСОБА_3 належної йому частки
квартири ОСОБА_4) належала сторонам на
праві спільної часткової власності по
1/2 частини кожному.

Відповідно до ст.356 ЦК України,
власність двох або більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Право спільної часткової
власності здійснюється сторонами за їх
згодою. Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном,що є їх спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі,яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності,у разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників,які володіють і
користуються спільним майном
матеріальної компенсації, у
відповідності до ст..358 ЦК України.

В силу положень ст.ст.21,24,41
Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власник
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав, в тому числі щодо захисту
права спільної часткової власності.
Правовий режим спільної часткової
власності визначається главою 26 ЦК
України з урахуванням інтересів усіх
її учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. При цьому грошова або
інша майнова компенсація відповідно до
ст. 364 ЦК України може бути виплачена
співвласнику, який виділяється, лише за
його згодою.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що частки сторін у
квартирі в натурі не виділені,
квартира належала їм на праві спільної
часткової власності, порядок володіння
та користування квартирою між
сторонами не визначався, а тому,
виходячи з норм ч.1 ст.358 ЦК України,
право спільної часткової власності на
квартиру ними могло здійснюватись лише
за їх згодою. Враховуючи вищенаведене,
районним судом правильно зазначено, що
позивач без згоди відповідачки не
міг би здати в оренду належну йому 1/2
частку квартири та отримати за це певні
кошти.

Таким чином суд першої інстанції
правильно вирішив спір по суті, давши
належну оцінку доказам, які є в
матеріалах справи, не допустив
порушень процесуального закону, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому апеляційні
скарги необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 10 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Кабаль І.І.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький
Д.І.