ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року.
м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко
Г.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Фастові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування збитків та моральної
шкоди та позовом ОСОБА_4 до Фастівської
міської ради, ОСОБА_1, Управління
держземагенства у Фастівському районі,
реєстраційної служби
Фастівського МРУЮ, Фастівського
районного виробничого відділу Центру
державного земельного кадастру про
визнання незаконним та скасування
рішення міської ради, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Сторони звернулись з зазначеними
позовами до суду. Позови об'єднані в
одне провадження.

ОСОБА_1 подав позов, посилаючись
на те, що на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 27.11.2009 р. він набув право власності
на земельну ділянку площею 0,0426 га, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 яка
межує з земельною ділянкою, що належить
відповідачці. У 2013 році відповідачка
самовільно здійснила прибудову до
свого будинку, вийшла за межі власної
земельної ділянки і частину
прибудованого приміщення розташувала
на належній йому земельній ділянці,
порушивши межі. За його заявою ДП
«Центр держземкадастру» була
проведена супутникова зйомка
земельної ділянки, встановлено межі
земельної ділянки та йому на
зберігання передані межові знаки, але
відповідачкою частково пошкоджені
межові знаки, при здійсненні прибудови
вона вийшла за межі власної земельної
ділянки, чим порушила його право
власності. Тому просить зобов'язати
ОСОБА_4 відновити межу, позначену в
кадастровому плані, знести прибудовані
до будинку споруди та стягнути з неї
понесені ним збитки в розмірі 1568, 06 грн.,
судовий збір в розмірі 344,1 грн. та
стягнути 2 тисячі грн. понесеної ним
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, пославшись
на вищезазначені обставини.

Відповідачка позов не визнала і
також звернулась до суду з позовом,
посилаючись на те, що вона 14.07.2005 р.
придбала житловий будинок АДРЕСА_2,
який розташований на земельній ділянці
площею 0,0496 га. В 2007 році вона без
дозволу провела прибудови до будинку.
ЇЇ сусід ОСОБА_1 придбав сусідній
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, в 2007 році. В січні 2014
року їй стало відомо, що сусід здійснив
приватизацію своєї земельної ділянки
та отримав державний акт на право
власності на землю. При проведенні
приватизації межі земельних ділянок в
тому вигляді, в якому земельна ділянка
була приватизована, з нею, як з суміжним
землекористувачем не узгоджувались.
ОСОБА_1 не тільки приватизував частину
належної їй земельної ділянки, а й
здійснив на ній будівництво з
порушенням правил та норм забудови.
Тому просить визнати незаконним та
скасувати рішення Фастівської міської
ради № 23/4-LVI-V від 28.09.2009 року, визнати
недійсним державний акт, скасувати
його державну реєстрацію та запис в
державному земельному кадастрі, знести
прибудову до будинку та відшкодувати
відповідачем понесені нею судові
витрати.

Представник Фастівської міської
ради в судовому засіданні просила
справу вирішити за розсудом суду.

Представник відповідача -
Управління держземагенства у
Фастівському районі проти позовів не
заперечує, послалась на розсуд суду, в
судовому засіданні пояснила, що межі
земельних ділянок при виготовленні
технічної документації були погоджені
з усіма суміжними землекористувачами.
Межі документально відповідають
дійсності. Межові знаки, що були
передані на зберігання ОСОБА_1
пошкоджені та частково на даний час
знесені.

Вислухавши пояснення сторін,
третіх осіб, покази свідків, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що в
позовах слід відмовити.

Судом встановлено: ОСОБА_5 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1
згідно договору купівлі-продажу від
30.08.2006 р. Будинок був розташований на
земельній ділянці площею 0,0428 га в межах
згідно плану. Рішенням Фастівської
міської ради 4/3-XIV-V від 08.02.2007 року.
ОСОБА_1 безоплатно передана у власність
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку
площею 0,428 га, а рішенням Фастівської
міської ради № 23/4-LVI-V від 08.09.2009 р.
затверджена технічна документація по
складанню державних актів на право
власності на землю площею 0,0426 в
результаті проведення вишукувальних
робіт.

Згідно акту про встановлення в
натурі (на місцевості) та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки, межі
були погоджені з суміжними
землекористувачами, в тому числі з
відповідачкою ОСОБА_4

27.11.2009 року ОСОБА_1 одержав
державний акт на право власності на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, площею 0,0426 га (а.с.15).

Відповідно до актів від 12.12.2013
року та від 23.08.2013 року при обстеженні
земельної ділянки межі земельної
ділянки порушені, а межові знаки
знищені, а також виявлено факт
самозахвату земельної ділянки (згідно
кадастрового плану) (а.с. 6,11,14).

ОСОБА_4 на праві особистої
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_2 відповідно до договору
купівлі-продажу від 14.07.2005 р. (а.с.20-21).

Житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 0,0496 га, яка не
приватизована.

Сторони по справі на своїх
земельних ділянках проводять
будівництво (прибудову, перебудову),
при цьому ОСОБА_1 отримав дозвіл на
виконання будівельних робіт,
генеральний план забудови погоджено
головним архітектором м. Фастова
(а.с.73-76), а ОСОБА_4 проводить будівництво
без дозвільних документів, про що їй
винесено припис.

Як пояснив в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 ним з виходом на місце
проводився кадастровий план земельних
ділянок та виявлено неспівпадіння меж.

Свідок по справі ОСОБА_7 суду
показав, що при виході на місце та
вимірюванні земельної ділянки гр..
ОСОБА_1, він брав за основу пред»явлений
державний акт, а межі встановлював
вказавши зміщення на фактичному
використанні земельної ділянки,
оскільки межі по правовстановлюючому
документу не відповідають межам, які
встановлені між сторонами по
фактичному використанню.

До суду надійшла технічна
документація із землеустрою щодо
складання державного акту на право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1 з якої
вбачається, що приватизація земельної
ділянки гр. ОСОБА_1 відбувалась
відповідно до норм чинного
законодавства, відповідно до акту про
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельної ділянки, всі зовнішні
межі погоджені з суміжними
землекористувачами, в т.ч.
відповідачкою ОСОБА_4, та йому передані
на зберігання межові знаки.

Суд не бере до уваги твердження
ОСОБА_4 про те, що вона дізналась про те,
що її сусід ОСОБА_1 приватизував
земельну ділянку тільки в 2014 році,
оскільки ці твердження спростовуються
відповідями та її зверненням в різні
інстанції ще в 2010 році (а.с.58,59).

Позивачка ОСОБА_4 не надала суду
доказів того, що її сусід ОСОБА_1
приватизував частину земельної
ділянки, що перебуває у її
користуванні, оскільки ці твердження
спростовані дослідженими в судовому
засіданні доказами. Крім того, суд не
приймає до уваги твердження ОСОБА_4, що
ОСОБА_1 здійснив будівництво на
належній їй земельній ділянці, так як
суду не надано підтвердження, що
ОСОБА_1 здійснює будівництво з
порушенням проектної документації на
виконання будівельних робіт (а.с.75).

Крім того по справі була
призначена судова земельно - технічна
експертиза, за висновками якої межі
земельної ділянки ОСОБА_1, згідно
правовстановлюючих документів (
державного акту) та технічної
документації накладаються на земельну
ділянку, а також будівлі і споруди, що
знаходяться у фактичному користуванні
ОСОБА_4

З акту вбачається, що при
фактичному користуванні сторонами
земельними ділянками, накладення
земельних ділянок одна на одну
відсутнє.

Відповідно до ст. 376 ЦК України,
якщо на земельній ділянці, що перебуває
у власності чи користуванні, особа, яка
здійснює самочинне будівництво,
проводить це будівництво з істотним
відхиленням від проекту або ж істотним
порушенням будівельних норм і правил,
то за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування суд може зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням підлягає
знесенню.

Відповідно до статті 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документа, що посвідчує право
власності та його державної
реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК
України (в редакції на час отримання
земельної ділянки ОСОБА_1) таким
документом був державний акт, форма
якого затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК
України).

Отже, державний акт на право власності
на земельну ділянку (на час виникнення
спірних відносин) визнавався
документом, що посвідчує право
власності й видавався на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
або цивільно-правових угод. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсним може
визнаватись як зазначені рішення,
угоди на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і сам акт
на право власності на земельну ділянку.
Визнання недійсним тільки державного
акту на право власності може мати місце
уразі його видання з порушенням вимог
закону, усупереч рішень чи угод. У цьому
разі таке визнання є належним та
самостійним способом поновлення
порушених прав у судовому порядку. При
цьому в судовому засіданні не виявлено
порушень вимог закону при виданні
державного акту ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 90,91 ЗК України
власники земельних ділянок мають право
самостійно господарювати на землі, а
також споруджувати жилі будинки чи
будівельні споруди, а також зобов'язані
не порушувати прав власників чи
землекористувачів суміжних земельних
ділянок та дотримуватись правил
добросусідства.

Власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновлення межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились чи
стали невиразними.

Ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4 не надали
суду доказів того, що сторонами
проводиться чи проведене будівництво з
порушенням будівельних норм і правил,
що їм було запропоновано здійснити
відповідну перебудову і що вони
відмовлялись вчинити ці дії, а
державний орган - Фастівський
міськвиконком, який є також стороною у
справі, не піднімає питання про
знесення самовільних будов чи
приведення будівництва до норм
будівельного проекту, тому позовні
вимоги позивачів про зобов'язання
відповідачів знести прибудови до
будинків, задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що земельна ділянка
ОСОБА_1 в натурі по фактичному
використанню не відповідає
правовстановлюючим документам (
державному акту) та технічній
документації, тому визначити яким
чином порушено його право власності на
вказану земельну ділянку не можливо.
Оскільки межа земельної ділянки ОСОБА_1
фактично ( на місцевості) зміщена в бік
суміжного землекористувача ОСОБА_8 на
відстань від 0,51 до 0,73 м, Вильковської на
відстань від 0,64 до 2,16м, а також зміщена
від вулиці Залізничної і середину
ділянки на відстань від 0,57 до 0,74 м.
Тобто земельна ділянка ОСОБА_1 фактично
має накладення із земельними ділянками
трьох громадян в тому числі ОСОБА_4

Разом з тим, за результатами
дослідження фактичного порядку
користування земельними ділянками
експертом було виявлено
невідповідність вимогам
нормативно-правових актів з питань
землеустрою та землекористування,
зокрема фактична межа між земельними
ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходиться
на відстані менше нормативної 1,0 м,
передбаченої вимогам п. 3.25 ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», де
вказано, що «Для огляду за будівлями і
здійснення їх поточного ремонту
відстань до межі сусідньої ділянки від
найбільш виступної конструкції стіни
треба приймати не менше 1,0 м.

Керуючись ст.ст. 10,60,209,212 ЦПК, ст.ст.
6,16,22,23,321,386 ЦК України, ст.ст. 78, 79, 90, 96, 106,
107, 125, 126, 152, 155 ЗК України, Постановою
Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про
судову практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування збитків та моральної
шкоди - відмовити.

У позові ОСОБА_4 до Фастівської міської
ради, ОСОБА_1, Управління
держземагенства у Фастівському районі,
реєстраційної служби Фастівського
МРУЮ, Фастівського районного
виробничого відділу Центру державного
земельного кадастру про визнання
незаконним та скасування рішення
міської ради, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та зобов'язання
вчинити дії- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ:
Т.С.Зуй