Справа № 452/3267/14-ц
УХВАЛА

03 листопада 2014 року
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва
В.І.,

з участю секретаря
Добрянського І.І,.

головного державного виконавця
Сташківа І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
ОСОБА_1 про вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України директора ВАТ
«Самбірський завод металооснастки»
ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
(далі ВДВС Самбірського МРУЮ
Львівської області) ОСОБА_1 31.10.2014 року
звернувся до суду з поданням,
погодженим із начальником ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області,
про вирішення питання про тимчасове
обмеження директора ВАТ «Самбірський
завод металооснастки» ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

У обґрунтування подання посилався на
те, що у провадженні цього відділу
знаходиться виконавче провадження з
виконання виконавчого листа про
стягнення із ВАТ «Самбірський завод
металооснастки» на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Самборі
та Самбірському районі заборгованості
в сумі 3 411,48 грн. зі сплати витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
але боржник на рахунок стягувача борг
не оплачує, згідно пояснень
представника боржника - ВАТ
«Самбірський завод металооснастки»
директора ОСОБА_2, у зв’язку з складною
фінансовою ситуацією.

Під час судового розгляду головний
державний виконавець ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
Сташків І.П. у підтримання подання
посилався на викладені у ньому
обставини.

Заслухавши пояснення головного
державного виконавця Сташківа І.П.,
дослідивши обставини подання, суд
дійшов до висновку, що у поданні слід
відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, у процесі здійснення
виконавчого провадження державний
виконавець має право звертатися до
суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи за межі
України до виконання зобов’язань за
рішенням.

Пунктом 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України»
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, а громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, коли він ухиляється
від виконання зобов’язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов’язань.

Згідно ст. 8 цього Закону у разі відмови
громадянину України у виїзді за кордон
з підстав, передбачених пунктом 5
частини першої статті 6 цього Закону,
він може оскаржити цю дію у судовому
порядку за місцем свого проживання.

Відповідно до п. 8) ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про Державну прикордонну
службу України» завдання запобігання
та недопущення перетинання державного
кордону України особами, яким згідно із
законодавством не дозволяється в’їзд
в Україну або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України покладаються на
Державну прикордонну службу України.

Пунктом 15 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2010 р. №
724) встановлено, що на підставі рішення
уповноваженого законом державного
органу про тимчасову відмову у виїзді
за кордон (заборону виїзду), прийнятого
відповідно до статті 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України»,
уповноважена службова особа
підрозділу охорони державного кордону
відмовляє громадянину у перетинанні
державного кордону, про що виносить
обґрунтоване письмове рішення із
зазначенням причин відмови, один
примірник якого видається
громадянинові.

Тимчасове затримання або вилучення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон на виконання рішення
уповноваженого законом державного
органу про тимчасову відмову у виїзді
за кордон (заборону виїзду)
здійснюється уповноваженою службовою
особою підрозділу охорони державного
кордону у порядку, визначеному
пунктами 24 і 25 Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 березня 1995 р. № 231.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державними
виконавцями є, зокрема головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
відповідного управління юстиції.

Виходячи із системного аналізу
наведеного законодавства суд дійшов до
висновку про те, що за поданням
головного державного виконавця ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
підлягає вирішенню у порядку,
визначеному ст. 3771 ЦПК України, тільки
питання про тимчасове обмеження
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України у зв’язку
з виконанням судового рішення, що
перебуває на виконанні у цього
державного виконавця, а інші питання,
зазначені у поданні, а саме про спосіб,
порядок та строк цього обмеження, тобто
про механізм обмеження права виїзду за
межі України регламентовані іншими
нормативними актами і не підлягають
вирішенню судом у порядку, визначеному
ст. 3771 ЦПК України.

Із постанови про відкриття виконавчого
провадження від 27.09.2013 року, винесеної
державним виконавцем ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
Сташківим І.П., відомо, що вказаний
державний виконавець здійснює
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
06.08.2013 року Львівським окружним
адміністративним судом, про стягнення
з ВАТ «Самбірський завод
металооснастки» на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Самборі
та Самбірському районі 3 411,48 грн. (а.с. 3).

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» боржник
зобов’язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з’являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Однак, головним державним виконавцем
Сташківим І.П. не надано матеріали
вказаного виконавчого провадження, а
також докази про обізнаність керівника
боржника - юридичної особи з наявністю
відкритого зазначеного виконавчого
провадження та строками добровільного
виконання рішення суду, так як відсутні
відомості про отримання надісланої
постанови про відкриття виконавчого
провадження боржникові.

Також головним державним виконавцем
Сташківим І.П. не надано доказів, які
свідчили б про те, що ОСОБА_2 є
директором ВАТ «Самбірський завод
металооснастки» та про те, що він
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням,
зокрема про невиконання обов’язків,
передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження». Навпаки, у
поданні зазначено, що керівник
боржника - юридичної особи невиконання
рішення обґрунтовує складною
фінансовою ситуацією та до подання
долучені акти про те, що ВАТ
«Самбірський завод металооснастки»
господарською діяльністю не
займається.

Відсутність добровільного виконання
судового рішення не свідчить про
ухилення керівника боржника -
юридичної особи від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов’язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, для чого
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Із матеріалів виконавчого провадження
не вбачається, що головним державним
виконавцем ВДВС Самбірського МРУЮ
Львівської області Сташківим І.П. вжито
всіх цих заходів, зокрема щодо
реалізації майна боржника, і тому
звернення до суду з даним поданням з
посиланням на те, що таке звернення
подано з метою забезпечення належного
виконання рішення суду і недопущення
порушення законних прав та інтересів
сторін у виконавчому провадженні, саме
порушує законні права керівника
боржника - юридичної особи, так як у
чинному законодавстві України не
передбачено такий захід примусового
виконання судового рішення, а
тимчасове обмеження управі виїзду за
межі України є відповідальністю
боржника за ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України,
суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України директора ВАТ
«Самбірський завод металооснастки»
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, і може бути
оскаржена в апеляційному порядку
шляхом подання апеляційної скарги
через місцевий суд до апеляційного
суду Львівської області протягом
п’яти днів з дня її проголошення, а
особами, без участі яких постановлено
ухвалу і які її оскаржують, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя