22-ц/775/264/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Шишилін О.Г.
Суддя-доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н
и

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

Головуючого - Песоцької
Л.І.,

Суддів - Ткаченко
Т.Б., Мальцевої Є.Є.,

При секретарі -
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» про стягнення суми коштів за
нікчемним правочином за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 18 грудня 2013 року,

В с т а н о в
и л а:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
даним позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» (далі - ТОВ «АВТО ПРОСТО»), в
якому просив стягнути з відповідача на
його користь грошові кошти в розмірі 73
847 грн.78 коп., застосував наслідки
нікчемного позову, та у відшкодування
витрат на правову допомогу 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 15 липня 2010 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО»
і ним укладено угоду з метою придбання
автомобіля марки «Кіа», модель «Ріо»,
вартістю 98 400 грн. (далі - Угода). На
виконання умов указаної угоди він
сплатив 73 847 грн.78 коп., однак
автомобіль, не зважаючи на те, що
представник відповідача завірила його
в отриманні автомобіля не пізніше двох
місяців, не отримав.

Посилаючись на те, що зазначена Угода
не відповідає вимогам ст.ст.18, 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якою забороняється здійснення
нечесної підприємницької практики, яка
вводить в оману, а саме утворення та
сприяння розвитку пірамідальних схем,
та є односторонньою, оскільки
передбачає лише права ТОВ «АВТО
ПРОСТО» без будь-яких обов'язків, а
відповідальність за невиконання
договору несе виключно учасник
програми, права якого носять
декларативний характер, відповідачем
порушено його право на отримання
інформації при укладенні Угоди та про
хід виконання цього договору, просив
задовольнити його позов.

Рішенням Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
18 грудня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
стягнення суми коштів за нікчемним
правочином відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов у повному
обсязі. Понесені судові витрати на
правову допомогу в сумі 7000 грн.
стягнути з відповідача на його користь.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності ТОВ «АВТО ПРОСТО», яке
належним чином повідомлено про час і
місце судового розгляду справи,
направило клопотання про розгляд
справи без участі їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та його представника - ОСОБА_3,
які просили апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову ОСОБА_2, дослідивши в межах
заявлено позову та доводів апеляційної
скарги матеріали справи та обговоривши
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 11, 303 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, 15 липня 2010 року між
сторонами була укладена угода № 0320581 з
відповідними додатками № 1 - № 5 про
надання учаснику, тобто позивачу,
послуг системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля через систему
придбання в групах АвтоТак (а.с.16-21).

Згідно додатку № 1 до Угоди, вартість
автомобіля марки «Кіа Ріо» визначена в
сумі 98400 грн. (а.с.17).

Відповідно до ст.2 Угоди ТОВ «АВТО
ПРОСТО» гарантує надання Учаснику
(позивачу) Права на отримання
Автомобіля за умовами виконання
учасником всіх зобов'язань,
передбачених угодою.

Позивач, згідно квитанцій з 15 липня 2010
року по 11 лютого 2013 року сплатив ТОВ
«АВТО ПРОСТО» вступні внески у розмірі
3542,40 грн., 6649 грн.86 (а.с.22,23), та авансові і
щомісячні внески на загальну суму 63619
грн.03 коп. ( а.с. 24 - 38), а всього на суму
73811 грн.29 коп.

На час розгляду справи, автомобіль
ОСОБА_2 не надано.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
виходив з того, що в діяльності
відповідача не вбачається ознак
нечесної підприємницької практики.
Підстав вважати, що розподіл фонду
групи проходить по пірамідальній схемі
не має, тому визначені ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
умови визнання угоди недійсною
відсутні, оскільки згідно ст.2 угоди
ТОВ гарантує учаснику право на
отримання автомобіля за умови
виконання ним всіх зобов'язань,
передбачених угодою, тобто
зобов'язання відповідача щодо передачі
позивачу автомобіля чітко передбачені
умовами угоди. Споживач сплачує саме за
одержання послуги, яка споживається в
процесі її виконання. Право на
отримання автомобіля надається за
механізмами, передбаченими угодою та
відповідно до платежів, здійснених
самим учасником, а не відповідно до
платежів, здійснених іншими учасниками
групи. Відповідач отримує плату саме за
рахунок продажу продукції - надання
послуг, а не за рахунок залучення інших
споживачів. Крім того, після отримання
учасником автомобіля та реєстрації
його на власне ім'я останній
зобов'язаний сплачувати внески до
повного виконання зобов'язання за
угодою - повної оплати вартості
автомобіля, оплати послуг відповідача
та страхових внесків.

Діяльність відповідача на час надання
послуг направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Позивачем підписані Угода та додатки
до неї , що є підтвердженням факту
ознайомлення, розуміння сторонами її
умов та згоди сторін з усіма
визначеннями, умовами та змістом Угоди
й додатків до неї. Позивач у разі
незгоди з умовами Угоди протягом семі
днів з письмовою заявою про розірвання
Угоди, як передбачено п.13.8 ст.13 додатка
№ 2 до Угоди, до відповідача не
звернувся, протягом двох з половиною
років виконував свої зобов'язання.

Суд також дійшов висновку, що не має
підстав вважати несправедливими умови
Угоди. Марка автомобілю та ціна вказані
в Додатку № 1 та ст.7 - 9 Додатку № 2 до
договору, Угодою передбачений порядок
повернення коштів у разі розірвання
договору.

Колегія вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України, оцінив представлені сторонами
матеріали за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

При вирішенні спору судом правильно
застосовані положення Цивільного
Кодексу України, Законів України "Про
захист прав споживачів" та «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

Така ж правова позиція суду викладена
і у постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року № 6-40 цс 13 у
справі за заявою товариства з
обмеженою відповідальністю "АВТО
ПРОСТО" про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю "АВТО
ПРОСТО" про визнання угоди недійсною,
відшкодування майнової та моральної
шкоди, яка, відповідно до вимог ст.
ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для
застосування.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

У відповідності з вимогами ч. ч. 1, 2 ст.
215 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на
те, що перед укладенням договору він
отримав неповну і недостовірну
інформацію по суті договору, спірний
договір і додатки до нього складені у
порушення ст.18, 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», містить явно
несправедливі для нього умови, ознаки
омани і здійснення нечесної
підприємницької практики. Крім того,
він з ним не ознайомився, та отримав
екземпляр договору після спливу 14 днів.

Проте, дані доводи є неспроможними,
оскільки в позовній заяві ОСОБА_2
зазначив, що перед підписанням
договору працівник ТОВ «АВТО ПРОСТО»
Буравльова В.В. пояснила, що однією з
умов надання кредиту є перший грошовий
внесок на розрахунковий рахунок
товариства в день підписання договору,
розповіла умови договору.

Крім того, його доводи щодо не
отримання повної інформації відносно
укладеного договору та не ознайомлення
з його умовами, спростовується і ст.10
Угоди № 0320581 від 15 липня 2010 року,
укладеної між сторонами, з якої
вбачається, що підписання цієї Угоди
та додатків до неї є свідченням факту
ознайомлення, розуміння сторонами та
згоди Сторін з усіма визначеннями,
умовами та змістом угоди та додатків до
неї. Учасник заявляє, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника «АВТО ПРОСТО», уважно
прочитав та зрозумів угоду та додатки
до неї, що засвідчує своїм підписом
(а.с.16).

Пунктом 13.8 додатку № 2 до Угоди
передбачено, що якщо учасник виявить
бажання розірвати угоду та відмовитися
від подальшої участі в системі АвтоТак
протягом 7 (семи) календарних днів від
дати підписання угоди, такому учаснику
повертається вся сума коштів, внесена
ним на рахунок АВТО ПРОСТО. Протягом
зазначених 7 (семи) днів учасник
зобов'язаний письмово повідомити про
розірвання угоди шляхом подання заяви
в центральний офіс АВТО ПРОСТО (а.с.18 -
20).

Матеріали справи не містять відомостей
про звернення позивача до відповідача
із заявою про розірвання угоди та
повернення коштів.

Про те, що позивач був проінформований
про можливість розірвати договір та
відмовитися від подальшої участі в
системі АвтоТак протягом семи днів
пояснила в судовому засіданні дружина
позивача ОСОБА_6, допитана в суді першої
інстанції в якості свідка, пояснив, що
через два дні вони з позивачем вирішили
розірвати договір, але представник
відповідача переконала їх не розривати
його.

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що під час укладення угоди позивач
отримав примірник Угоди та додатки до
неї, які містять опис послуг ТОВ «АВТО
ПРОСТО», погодився з умовами договору і
протягом двох років шести місяців їх
виконував, сплачуючи щомісячні та
авансові внески.

Згідно з частиною 1 статті 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкоджати вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Позивач ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду не представив
переконливих та належних доказів того,
що договір укладено під впливом обману.

Так, відповідно до ст. 3 Угоди, ТОВ
«АВТО ПРОСТО» зобов'язалося надавати
Учаснику системи наступні послуги в
порядку та строки, визначені Угодою:
включення Учасника до системи АвтоТак
шляхом підписання даної Угоди;
формування груп Учасників для
придбання Автомобіля; включення
Учасника до групи для придбання
Автомобілів; організація та створення
умов для придбання Автомобілів
Учасниками системи; здійснення оплати
Автомобіля Виробнику, Імпортеру чи
Дистриб'ютору за рахунок коштів,
оплачених Учасниками системи, на
умовах Угоди; забезпечення отримання
Автомобіля Учасником системи згідно з
умовами Угоди; здійснення
адміністративних процедур, необхідних
для передачі автомобіля Учаснику
системи, який одержав Право на
отримання Автомобіля; формування Фонду
для повернення коштів; приймання та
перерахування страхових платежів
відповідній страховій компанії;
адміністрування групи, до складу якої
входить Учасник системи, протягом
всього строку її існування; надання
всіх послуг, визначених в Угоді та
Додатках до неї; вчинення всіх інших
дій, спрямованих на придбання
Учасником автомобіля через Систему.

Відповідно до ст. 5 цієї Угоди та
додатку № 1 до Угоди Учасник ОСОБА_2
зобов'язався: сплатити Плату за
послуги, пов'язані зі вступом до
Системи при укладанні Угоди у розмірі
33542,40 грн.; сплатити плату за послуги,
пов'язані з видачею Автомобіля за
Системою при наданні такого Права - 3% +
ПДВ; щомісячно сплачувати Повні внески,
тобто щомісячний платіж, який
складається з суми Чистого внеску
(частина щомісячного Повного внеску,
який використовується для формування
Чистого Фонду та Фонду для повернення
коштів, і розмір якого розраховується
шляхом ділення Поточної ціни
Автомобіля на кількість внесків,
передбачену Графіком внесків) - 0,8333 %
від вартості автомобіля, щомісячного
Внеску в оплату послуг - 0,38 + ПДВ;
сплачувати Внески зі страхування
Автомобіля після отримання Автомобіля;
отримати Автомобіль за умови виконання
зобов'язань, встановлених Угодою.
Згідно додатку № 1 до Угоди графік
внесків позивача складає 120 внесків.
Відповідно до ст. 7 Угоди вона діє до
моменту виконання обома Сторонами всіх
зобов'язань, передбачених Угодою (а.с. 16
- 17).

Згідно ст.13 додатку №2 учасник, який ще
не отримав автомобіль, має право
розірвати угоду за власним бажанням,
про що має повідомити АВТО ПРОСТО у
письмовій формі. Вказаною нормою
передбачено порядок та розмір
повернення сплачених коштів. ОСОБА_2 не
надав доказів, що він повністю вніс
внески або звертався із заявою до
відповідача про розірвання угоди.

Укладений між сторонами договір
містить умови розрахунку та сплати
внесків, надання права на автомобіль,
вибір моделі автомобіля та його
передачі.

Відповідно до п.2.2 ст.2 Додатку № 2 до
Угоди № 0320581 поточна ціна Автомобіля,
зазначена в Додатку № 1 до угоди, тобто
98400 грн., це остання Поточна ціна
Автомобіля, повідомлена АВТО ПРОСТО
Виробником та/або Дистриб'ютером , на
день укладання Угоди.

Пунктами 2.6, 2.7 цієї статті передбачено,
що чисті внески, сплачені Учасниками у
встановлені строки та відповідно до
Поточної ціни Автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються, як
відсоток від вартості Автомобіля. У
випадку, якщо Повний внесок сплачено в
розмірі, який не відповідає Поточній
ціні автомобіля, дійсній на момент
сплати, Учасник, який вже одержав Право
на отримання Автомобіля, зобов'язаний
сплатити недоплачену частину внеску
протягом строку дії Графіка внесків за
першою вимогою АВТО ПРОСТО. Учасник,
який ще не одержав Право на отримання
Автомобіля, зобов'язаний сплатити
недоплачену частину внеску до моменту
передачі Автомобіля.

Отже, «продукцією» за Угодою про
надання послуг є не автомобіль, а
послуги, які надаються за системою
АвтоТак. Тобто, предметом спірної Угоди
є надання учаснику системи послуг
спрямованих на придбання автомобіля, а
не купівля-продаж автомобіля. Крім
того, вартість послуг зазначені в
додатку № 1 до Угоди.

Як вбачається з п.4.1 ст.4 Додатку № 2 до
Угоди № 0320581 кожний Учасник, який
належним чином виконує свої
зобов'язання за даною Угодою, отримує
Автомобіль через механізм надання
Права на отримання Автомобіля,
передбачені в Угоді, а саме через
механізм накопичення внесків (ст.5) та
через механізм пропозиції авансових
внесків (ст.6).

Відповідно до укладеної сторонами
Угоди зміна вартості послуг не
передбачена ані шляхом погодження, ані
в односторонньому порядку, оскільки
ціна послуг погоджена між учасниками у
відсотках від взаємно обраного
критерію.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
відносно того, що в Угоді не зазначено
остаточної ціни автомобіля з
урахуванням усіх податків і
обов'язкових платежів, являються
необґрунтованими, оскільки Угода з
додатками до неї містять розмір
щомісячного чистого внеску,
щомісячного внеску в оплату послуг та
в оплату страхового платежу та плати
за Право на отримання автомобіля у
відсотковому значенні, де на
щомісячний внесок на оплату послуг та
на плату за Право на отримання
Автомобіля додається плата на ПДВ. При
цьому, розмір чистого внеску та Повного
внеску пов'язаний з Поточною ціною
Автомобіля, дійсною на момент сплати, а
не з Поточною ціною Автомобіля,
визначеною на день укладання Угоди.

Сплата позивачем за пропозицією
представника відповідача під час
укладання Угоди вступного внеску в
сумі 3542,40 грн. і в сумі 6649,86 грн., що не
передбачено Угодою, не приводить до
висновку, що ОСОБА_2 був введений в
оману, оскільки представник позивача в
апеляційному суді не заперечував, що
зазначений платіж зарахований в оплату
щомісячного внеску.

Оскільки предметом зазначеної Угоди є
надання Учаснику послуг системи
АвтоТак, спрямованих на придбання
Автомобіля, тобто АВТО ПРОСТО надає
послуги, предметом яких є придбання
автомобілів Учасниками через систему
придбання в групах АвтоТак (ст.ст. 1, 2
Угоди), не можна погодитися і з доводами
апеляційної скарги, що у порушення норм
чинного законодавства в Угоді не
зазначена повна інформація щодо ціни
автомобіля, його продавця,
постачальника, дистрибьютера,
характеристиках товару, марки та
базової комплектність автомобіля, рік
його випуску, потужність двигуна, тип
коробки передач та інше.

Крім того Угодою також передбачено
право Учасника, якому вже надано Право
на отримання Автомобіля, звернутися з
проханням надати будь-яку марку та /або
модель, що відрізняється від марки
та/або моделі Автомобіля, зазначеної в
додатку № 1, із модельного ряду,
запропонованого Постачальником для
системи АвтоТак. Зазначене Право теж
залежить від можливостей
Постачальника ( ст.7 Додатку № 2).

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_2 зазначив у скарзі, що ТОВ «АВТО
ПРОСТО» веде нечесну підприємницьку
діяльність і це є підставою для
задоволення його позовних вимог.

Згідно ст.3 ЦК України визначено
загальні засади цивільного
законодавства, до яких відноситься,
зокрема, свобода договору, а також
свобода підприємницької практики, яка
не заборонена законом.

З огляду на положення ст. 18 Закону
України "Про захист прав споживачів"
виконавець послуг не повинен включати
у договори із споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності, його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача, зокрема, встановлення
жорстких обов'язків споживача, тоді як
надання послуг обумовлене тільки
власним розсудом виконавця.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Забороняються
як такі, що вводять в оману: утворення,
експлуатацію або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції.

Згідно ст.2 вказаної угоди АВТО ПРОСТО є
товариством, що надає послуги,
предметом яких є придбання автомобілів
учасниками через систему придбання в
групах Авто Так. АВТО ПРОСТО гарантує
надання учаснику права на отримання
автомобіля за умови виконання
учасником всіх зобов'язань,
передбачених угодою (а.с.16).

Згідно ст.10 угоди - підписання угоди та
додатків до неї є свідченням факту
ознайомлення, розуміння сторонами та
згоди сторін з усіма визначеннями,
умовами та змістом угоди та додатків до
неї. Учасник заявляє, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника АВТО ПРОСТО, уважно
прочитав та зрозумів угоду та додатки
до неї, що засвідчує своїм підписом (а.с
16 ).

Таким чином, в діяльності відповідача
не вбачається ознак нечесної
підприємницької практики. Підстав
вважати, що розподіл фонду групи
проходить по пірамідальній схемі не
має, тому визначені ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів» умови для
визнання угоди недійсною відсутні,
оскільки згідно ст.2 угоди ТОВ гарантує
учаснику право на отримання автомобіля
за умови виконання ним всіх
зобов'язань, передбачених угодою, тобто
зобов'язання відповідача щодо передачі
позивачу автомобіля чітко передбачені
умовами угоди. Споживач сплачує саме за
одержання послуги, яка споживається в
процесі її виконання.

Право на отримання автомобіля
надається за механізмами,
передбаченими угодою та відповідно до
платежів, здійснених самим учасником, а
не відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи. Відповідач
отримує плату саме за рахунок продажу
продукції - надання послуг, а не за
рахунок залучення інших споживачів.
Крім того, після отримання учасником
автомобіля та реєстрації його на
власне ім'я останній зобов'язаний
сплачувати внески до повного виконання
зобов'язання за угодою - повної оплати
вартості автомобіля, оплати послуг
відповідача та страхових внесків.

Угода та додатки до неї підписані
сторонами, узгоджені ними, ознак
несправедливості у вказаних умовах не
вбачається Порядок повернення коштів у
разі розірвання угоди передбачений
Угодою, тому у вказаній частині підстав
вважати несправедливими умови не має.

За таких обставин, доводи скарги про
нечесну підприємницьку діяльність
відповідача є непереконливими.

Позивачем не доведено і того, що
укладаючи зазначений договір, ТОВ
«АВТО ПРОСТО» діяло без відповідної
ліцензії.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно із Законом України від 02
червня 2011 року "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг"
(введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено
зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" та доповнено
п. 111 , відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 09 жовтня 2012 року №
1676 "Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах") (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система
"Авто Так" - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в
групі. Після формування групи
учасників залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
"пірамідальна схема" та "придбання
товарів у групах". Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності "пірамідальної
схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України "Про захист прав споживачів" -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО»
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо "придбання
товарів у групах" у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, слід
вважати правильним висновок суду про
те, що така діяльність здійснюється
товариством легітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Як вбачається зі справи, ліцензію на
право зайняття діяльністю з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах,
відповідач отримав 15 січня 2013 року на
підставі Рішення національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг від 25 грудня 2012 року за №2887 (а.с.59
- 60).

Тому, доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
що діяли на час укладення договору,
колегія суддів вважає безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення суду, у
справі не встановлено та в апеляційній
скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вимоги позивача
є необґрунтованими і правові підстави
для задоволення позову відсутні, а
тому, рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
закону і підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
18 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.І.Песоцька

Судді
Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева