Києво-Святошинського РУЮ Київської
Справа № 369/7543/14-ц
провадження 2/369/3174/14
РІШЕННЯ

Іменем України

29.10.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, який
діє у власних інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_6, реєстраційна служба
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
ОСОБА_7 про скасування реєстрації,
визнання права власності, зобов'язання
вчинити дію, та за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє у власних
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6,
реєстраційна служба
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
ОСОБА_1 про скасування реєстрації,
визнання права власності, зобов'язання
вчинити дію, -

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з даним позовом.
Свої вимоги мотивувала тим, що після
смерті свого чоловіка ОСОБА_8
відкрилась спадщина, до складу якої
входить житловий будинок. Після його
смерті з'ясувалось, що померлий склав
заповіт, яким все своє майно заповідав
своїм донькам ОСОБА_2 та ОСОБА_9 За
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 13 липня 2011 року на підставі
заповіту були визначені частки в
житловому будинку: за ОСОБА_2 - 7/32
частини, за ОСОБА_9 - 7/32 частини, ОСОБА_1 -
18/32 частини. В подальшому за рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року заповіт визнано
недійсним. Тому спадкування має
здійснюватись на підставі закону.
Спадкоємцями першої черги є вона - 5/8
частин, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 - по 1/8
частині кожний. Спадщину вони прийняли.
Разом з тим, ними було з'ясовано, що ще
до рішення від 13 лютого 2014 року,
відповідачі по справі зареєстрували
своє право власності за рішенням від 13
січня 2008 року. Тому вони не можуть
зареєструвати свої частки.

Просила суд скасувати реєстрацію права
власності на 7/32 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_9;
визнати за нею право власності на 5/8
частин домоволодіння по АДРЕСА_1;
зобов'язати реєстраційну службу
Києво-Святошинського районного
управління юстиції зареєструвати на її
ім'я право власності.

У липні 2014 року позивач ОСОБА_7
звернувся до суду з даним позовом. Свої
вимоги мотивував тим, що після смерті
його батька ОСОБА_8 відкрилась
спадщина, до складу якої входить
житловий будинок. Після його смерті
з'ясувалось, що померлий склав заповіт,
яким все своє майно заповідав своїм
донькам ОСОБА_2 та ОСОБА_9 За рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 13 липня 2011 року на підставі
заповіту були визначені частки в
житловому будинку: за ОСОБА_2 - 7/32
частини, за ОСОБА_9 - 7/32 частини, ОСОБА_1 -
18/32 частини. В подальшому за рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року заповіт визнано
недійсним. Тому спадкування має
здійснюватись на підставі закону.
Спадкоємцями першої черги є ОСОБА_1 - 5/8
частин, він, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 - по 1/8
частині кожний. Спадщину вони прийняли.
Разом з тим, ними було з'ясовано, що ще
до рішення від 13 лютого 2014 року,
відповідачі по справі зареєстрували
своє право власності за рішенням від 13
січня 2008 року. Тому вони не можуть
зареєструвати свої частки.

Просив суд скасувати реєстрацію права
власності на 7/32 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_9;
визнати за ним право власності на 1/8
частин домоволодіння по АДРЕСА_1;
зобов'язати реєстраційну службу
Києво-Святошинського районного
управління юстиції зареєструвати на її
ім'я право власності.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
вересня 2014 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_7
були об'єднані в одне провадження.

При розгляді справи було встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9. З
матеріалів спадкової справи до майна
померлої встановлено, що її
спадкоємцями є її чоловік ОСОБА_3 та
неповнолітня донька ОСОБА_4. Син ОСОБА_5
та мати ОСОБА_6 відмовились від
прийняття спадщини. Тому у
відповідності судом було залучено у
якості співвідповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, та у якості третіх осіб ОСОБА_5
та ОСОБА_6

У судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримав.
Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 проти позову
заперечували. Суду пояснили, що право
власності зареєстровано у
встановленому законом порядку на
підставі рішення суду, яке на даний час
не скасоване та не змінено. Просили
відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання представник
реєстраційної служби не з'явився. Про
час та місце розгляду справи
повідомлений. Клопотань про
відкладення розгляду справи до суду не
надходило.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, матеріали
цивільної справи №369/292/13ц, суд вважає,
що у задоволенні позову слід відмовити
з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

При розгляді справи судом встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом
Чабанівської селищної ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

13 січня 2008 року ОСОБА_8 склав заповіт,
яким все своє майно заповідав ОСОБА_2 та
ОСОБА_9

Після його смерті до Вишневої міської
державної нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини
звернулись 28 травня 2008 року його
дружина ОСОБА_1, та діти: ОСОБА_7, ОСОБА_9
та ОСОБА_2.

З матеріалів справи та пояснень сторін
встановлено, що між спадкоємцями
тривалий час тривають спори щодо
спадкування.

Так, рішенням колегії суддів
Апеляційного суду Київської області
від 13 липня 2011 року визнано на підставі
заповіту від 13 січня 2008 року визнано за
ОСОБА_1 право власності на 18/32 частин, за
ОСОБА_9 та ОСОБА_2 - на 7/32 частин
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Дане рішення набрало законної сили з
моменту оголошення та не було
скасоване на час розгляду справи в
суді.

З витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна у
порядку доступу нотаріусів №62015236 від 01
липня 2014 року, що міститься в
матеріалах спадкової справи,
вбачається, що 08 грудня 2011 року за
ОСОБА_9 та ОСОБА_2 зареєстровано право
власності по 7/32 частин за кожною на
житловий будинок, господарські будівля
та споруди, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 - на підставі рішення
апеляційного суду Київської області
від 13 липня 2011 року.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку встановленого ст.1270 ЦК
України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
отримують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього кодексу.

У відповідності до встановленої
законом черговості у першу чергу
спадкують діти спадкодавця, той з
подружжя, хто пережив його, та батьки.

Встановлено, що рішенням Апеляційного
суду Київської області від 13 лютого 2014
року визнано недійсним заповіт ОСОБА_8,
посвідченого 13 січня 2008 року
секретарем виконавчого комітету
Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, у зв'язку з його нікчемністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
рішення апеляційного суду залишено без
змін.

П. 24 постанови Пленуму Верхового Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від 30 травня 2008
року передбачено, що при розгляді цих
справ слід перевіряти наявність або
відсутність спадкової справи
стосовно спадкодавця у державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

При розгляді справи відповідно до ст. 10
ЦПК України судом роз'яснено право
сторін на подання доказів.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у листі Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» у
разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це
може бути підставою для відмови у
позові, а не відмови у відкритті
провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК),
закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви
без розгляду (ст. 207 ЦПК).

Позовні вимоги щодо визнання права
власності не підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних і
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

За ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин суд вважає, що
позовна заява не підлягає задоволенню,
оскільки позивачем не доведено
порушення її права, позивачами не
надано суду доказів щодо неможливості
отримання свідоцтва про право на
спадщину в нотаріальній конторі, не
заявлено клопотань про їх
витребування, крім того є чинне судове
рішення про визначення часток на
спільне домоволодіння, за яким
зареєстровано право власності
відповідачів по справі.

Керуючись постановою Пленуму
Верхового Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30 травня 2008 року, ст.ст.370, 372, 1223-1268 ЦК
України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_7 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич