ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/204/12
Провадження № 2/210/70/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"28" жовтня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу в складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І. І.

за участю позивача
ОСОБА_2

за участю представника позивача
ОСОБА_3

за участю представника відповідача
Твардієвич Т. В.

за участю свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Криворіжгаз», про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому просив:

- поновити йому строк звернення до
суду;

- скасувати наказ ПАТ «Криворіжгаз» №
112-к від 23.05.2011 року про його звільнення
з посади директора з економічної
безпеки за ч.1 п.1 ст.40 КЗпП України;

- поновити його на роботі на посаді
директора з економічної безпеки з
24.05.2011 року;

- стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду

- стягнути з відповідача на його
користь витрати на проведення судової
почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали та
показали, що строки позовної давності
ними не пропущені, оскільки раніше вони
зверталися до суду з іншим позовом з
даного приводу, чекали винесення
рішень апеляційної та касаційної
інстанції, після чого й звернулися з
даним позовом.

На підприємстві ввели замість посади
директора з економічної безпеки посаду
директора з безпеки. Йому
запропонували зайняти цю посаду. Він на
той час лежав у лікарні і до нього
приїздила з підприємства ОСОБА_7 Він
написав та передав через неї заяву про
призначення на нову посаду, проте його
не призначили, хоча він має переважне
право на таке призначення.

Скорочення штатів на підприємстві не
було, було проведено реорганізацію.

Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала та показала,
що позивач дійсно працював на їх
підприємстві. Під час скорочення штату
йому пропонувалися інші посади, на які
він не погоджувався. Вказане
доводиться відповідними документами,
що долучені до справи.

Посаду директора з безпеки йому не
пропонували.

Звідки позивач взяв наказ, за яким
призначено та проведено експертизу
минулим складом суду, вона не знає. На
підприємстві такий наказ відсутній.

Просив у позові відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
показав, що він працював заступником
директора з економічної безпеки на ПАТ
«Криворіжгаз» разом з позивачем. 22.02.2011
року йому та позивачу повідомили, що
служба безпеки підприємства
реорганізується з 23.02.2011 року.

Наказ про це їм оголосили усно, в
кабінеті головного інженера та в
присутності в.о.генерального
директора, начальника юридичного
відділу та відділу кадрів.

Вони ознайомилися з наказом, та
встановили, що згідно нього їхні оклади
стали набагато меншими. Їм надали час
подумати та відпустили.

На підприємстві реорганізації не було,
просто змінилася кількість
працівників.

У той же день він розмовляв з
в.о.генерального директора і той
сказав, що їм з позивачем пропонують ті
ж самі посади.

Позивач перехвилювався та попав у
лікарню.

23.03.2011 року в лікарню приїхала ОСОБА_7
Він також там був. Вони удвох написали
заяви про переведення на нові посади
Він особисто відвіз їх на підприємство,
зареєстрував у канцелярії, зняв з них
копії. Заяви на переведення писали з
01.04.2011 року. Йому на руки видали копію
наказу №97 «Про штатний розпис», де було
зазначено вакансії підприємства, у т.ч.
- начальника служби безпеки та його
заступника.

Після цього вони продовжували
працювати на ПАТ «Криворіжгаз», але
наказів на їх переведення все не було. У
подальшому вони довідалися, що у травні
з'явився новий наказ №97 - від тієї ж
дати, але з датою реформування служби
безпеки з 25.05.2011 року. Їм повідомили, що
24.05.2011 року у них - останній робочий
день.

У новому наказі вже не зазначалося про
те, що вакантними є посади начальника
служби безпеки та його заступника.

Вони написали заяви про прийняття їх на
нові посади, т.я. знали, що мають
переважне право на ці посади та здали
їх, проте їх звільнили.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показав, що він у березні 2011 року лежав
у лікарні разом з позивачем.

В палату до нього приходив свідок
ОСОБА_6, приїжджали якісь жінки. Вони
разом обговорювали робочі питання у
позивача на підприємстві. Розмовляли
про переведення його на якісь посади.

Позивач та свідок ОСОБА_6 писали якісь
заяви. Що то за заяви - не знає.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши документи та матеріали, що
маються у справі, доходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.223 ЦПК України, після
набрання рішенням суду законної сили
сторони та треті особи із самостійними
вимогами, а також їх правонаступники не
можуть знову заявляти в суді ту саму
позовну вимогу з тих самих підстав, а
також оспорювати в іншому процесі
встановлені судом факти і
правовідносини.

Таким чином, оцінюючи вимоги вказаних
норм права у їх сукупності, суд
доходить до висновку, що, незалежно від
тотожності чи нетотожності підстав та
предмету позову, сторони після
набрання рішенням суду законної сили
не мають права оспорювати у інших
судових засіданнях обставини, раніше
встановлені щодо них цим рішенням суду.

Як видно з матеріалів справи, (а.с.34-368)
15.09.2011 року Дзержинським районним судом
м.Кривого Рогу винесено рішення, яким
ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні
позовних вимог до ПАТ «Криворіжгаз»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29.11.2011
року (а.с.37-38) та Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29.11.2011 року вказане рішення
суду залишено без змін.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що раніше, рішенням іншого суду, яке
вступило в законну силу, у справі за
участю тих же сторін з приводу тих же
правовідносин було встановлено певні
факти, обставини та правовідносини,
які, згідно вимог ч.3 ст.61 та ч.2 ст.223 ЦПК
України, не можуть бути оспорені у
іншому процесі, незалежно від
тотожності підстав та предмету позову.

Зокрема, в ході судового розгляду у
Дзержинському районному суді
вищевказаної справи, згідно тексту
судового рішення (а.с.35, передостанній
абзац та надалі, до а.с.36, передостанній
абзац) встановлено ряд фактів, що мають
безпосереднє відношення до вирішення
даної справи, а саме:

Судом встановлено, що 31.01.2011 року
Наглядовою радою ВАТ "Криворіжгаз" було
прийнято рішення про затвердження
положення "Про службу безпеки ВАТ
"Криворіжгаз", в якому була затверджена
зовсім інша структура служби безпеки
ніж та, що існувала в Товаристві. Так, в
Товаристві існувала служба безпеки,
яка складалась із 11 чоловік і очолював
її директор з економічної безпеки та
режиму. Затверджена наглядовою радою
31.01.2011 року служба безпеки складалась
із трьох осіб, очолювати службу безпеки
повинен був директор з безпеки.
Статутом ВАТ "Криворіжгаз" (п. 8.4.6.2.)
визначено, що генеральний директор
Товариства, як одноособовий виконавчий
орган організовує та забезпечує
виконання рішень Загальних зборів
акціонерів та Наглядової ради
Товариства. На виконання зазначеного
рішення Наглядової ради виконуючим
обов'язки генерального директора
Товариства було видано наказ № 97 від
22.02.2011 року "Про внесення змін в штатний
розпис ВАТ "Криворіжгаз". Згідно
вказаного наказу з 24.05.2011 року в
штатний розпис ВАТ "Криворіжгаз"
вносились зміни, а саме вводились
посади директора з безпеки, заступника
директора з безпеки, головного фахівця
служби безпеки та скорочувались з
23.05.2011 року, шляхом виключення з
штатного розпису ВАТ "Криворіжгаз",
посада директора з економічної безпеки
та режиму та посади служби безпеки.

З актів від 23.02.2011 р. "Про відмову
поставити підпис про ознайомлення з
наказом про скорочення штату та
переліком наявних на підприємстві
вакансій" та "Про вручення попередження
про наступне вивільнення", складених
працівниками відповідача, судом
встановлено, що позивач 23.02.2011 р., як
директор з економічної безпеки та
режиму, разом з іншими працівниками
служби безпеки Товариства був
ознайомлений працівниками
відповідача з наказом № 97 від 22.02.2011 р.
про майбутнє (з 23.05.2011 р.) скорочення
посади, яку він обіймав. Цього ж дня
позивачу було вручено відповідачем
попередження про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці та перелік всіх наявних в
Товаристві посад з пропозицією
обійняти одну з них, в тому числі
позивачу також було запропоновано
обійняти і посаду директора з безпеки,
яка вводилась до штатного розкладу
Товариства з 24.05.2011 р.

В судовому засіданні, під час допиту,
позивач підтвердив факт ознайомлення
його відповідачем з наказом № 97 від
22.02.2011 р. та переліком всіх наявних в
Товаристві посад з пропозицією
обійняти одну з них, в також факт
отримання ним 23.02.2011 р. від відповідача
попередження про наступне вивільнення.

Дані факти свідчать про дотримання
відповідачем приписів ст. 49-1 КЗпП
України при здійсненні процедури
вивільнення позивача з посади за п.1 ст.
40 КЗпП України приписів.

22.03.2011 р. відповідачем надано до
Центрально-Міського районного центру
зайнятості Звіт про заплановане
вивільнення працівників ВАТ
"Криворіжгаз", в якому під номером один
значився позивач - ОСОБА_2

Даний факт також свідчить про
дотримання відповідачем приписів ст.
49-1 КЗпП України при здійсненні
процедури вивільнення позивача з
посади за п.1 ст. 40 КЗпП України.

17.05.2011 р. профспілковий комітет надав
згоду керівництву Товариства на
звільнення ОСОБА_2 з посади директора з
економічної безпеки та режиму за
скороченням штату відповідно до п. 1 ст.
40 КЗпП України (а.с. 73).

Даний факт свідчить про дотримання
відповідачем приписів ст. 43 КЗпП
України при здійсненні процедури
вивільнення позивача з посади за п.1 ст.
40 КЗпП України.

Більш того, з акту від 10.05.2011 року "Про
відмову поставити підпис про
ознайомлення з переліком наявних на
підприємстві вакансій і про згоду або
відмову від запропонованих вакансій"
суд встановив, що ОСОБА_2 10.05.2011 року
працівниками відповідача вдруге був
ознайомлений з переліком наявних на
підприємстві вакантних посад станом на
10.05.2011 року, копію переліку отримав, але
поставити свій підпис про ознайомлення
з переліком та про згоду або відмову
від запропонованих посад відмовився.

Даний факт свідчить про те, що
відповідачем було вжито всіх залежних
від нього заходів направлених на
реалізацію законного права позивача
отримати роботу на тому ж
підприємстві.

Так, з довідки відділу кадрів ПАТ
"Криворіжгаз" від 02.09.2011 року суд
встановив, що в період з 23.02.2011 року по
даний час ОСОБА_2 з питань переведення
на іншу посаду та працевлаштування на
роботу після звільнення у зв'язку із
скороченням штату до відділу кадрів не
звертався. Даний факт підтвердив сам
позивач під час його допиту 05.08.2011 року
в судовому засіданні.

Суд критично оцінив твердження
позивача щодо того, начебто подавши
відповідачу 24.03.2011 р. заяву про
переведення його з 01.04.2011 року з посади
директора з економічної безпеки та
режиму на вакантну посаду директора з
безпеки, він погодився на пропозицію
відповідача обійняти посаду директора
з безпеки.

Дану заяву судом розцінено, як
фіктивну, тобто таку, яку вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися в цій заяві.

Суд критично оцінив твердження
позивача щодо того, начебто позивач
подавши відповідачу 23.05.2011 р. (день
звільнення позивача з посади) заяву про
прийом його з 24.05.2011 р. на посаду
директора з безпеки ПАТ "Криворіжгаз"
погодився на пропозицію відповідача
обійняти посаду директора з безпеки.

Дану заяву судом також розцінено, як
фіктивну, тобто таку, яку вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися в цій заяві.

Суд не погодився з тим, що начебто наказ
№ 97 від 22.02.2011 р. має дві різні редакції.
Встановлено, що даний наказ
створювався лише один раз, зберігався в
канцелярії Товариства і за весь час - з
моменту його створення по момент
розгляду справи в суді - не змінювався і
корективи до нього не вносились. Судом
також оглянуто оригінал наказу. Суд
дійшов до висновку, що твердження
стосовно існування двох різних за
своїм змістом редакцій наказу № 97 від
22.02.2011 р. не відповідає дійсним
обставинам справи, а тому є нікчемним.

Суд встановив, що з вищенаведених
фактів вбачається, що відповідачем
було повністю дотримано процедуру
звільнення позивача за п. 1. ст. 40 КЗпП
України, встановлену ст.ст. 49-1, 43, ч.2
ст.40.

Жодних законних прав та інтересів
позивача відповідач під час його
вивільнення не порушив.

Крім того, з протоколу Наглядової ради
ПАТ "Криворіжгаз" № 11 від 10.06.2011 року суд
встановив, що Наглядовою радою
Товарситва було прийняте рішення про
звільнення ОСОБА_2 з посади Директора з
економічної безпеки та режиму ВАТ
"Криворіжгаз" (третє питання протоколу).

Даний факт свідчить про те, що
відповідачем при звільненні ОСОБА_2
крім норм трудового законодавства
також було дотримано норми
корпоративних нормативно-правових
актів, а саме п. 8.3.14.24. Статуту ПАТ
"Криворіжгаз".

Вказане рішення Дзержинського
районного суду м.Кривого Рогу, яким
встановлено, по суті, усі необхідні для
вирішення даного спору факти та
обставини, що склалися у іншій справі
за позовом того ж позивача до того ж
відповідача з приводу тих же
правовідносин, було оскаржено
позивачем до апеляційної та касаційної
інстанцій, рішеннями яких було
залишено без змін.

Отже, усі вищевказані обставини з
приводу звільнення позивача з роботи
та відсутності порушень вимог
трудового законодавства при цьому, вже
встановлені рішенням суду, яке
вступило в законну силу, і, отже, згідно
вимог ч.3 ст.61 та ч.2 ст.223 ЦПК України, не
можуть бути оспорені у іншому процесі,
незалежно від тотожності підстав та
предмету позову.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 10, 60, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

ВИР I ШИВ:

В задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворіжгаз», про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу.

Суддя:
В. Є. Сільченко