Справа №589/5272/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Свиненко М. Д.Номер
провадження 22-ц/788/2001/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 48
УХВАЛА

13 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 16 жовтня 2014 року

за заявою ОСОБА_3 про забезпечення
позову, -

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 16 жовтня 2014
року заяву ОСОБА_3 про забезпечення
позову повернуто заявниці.

Вказану ухвалу суду заявник оскаржила
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати і
постановити нову ухвалу, якою
направити її заяву про забезпечення
позову для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Як передбачено ч.8 ст.153 ЦПК України, суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог
статті 151 цього Кодексу, повертає її
заявнику, про що постановляє ухвалу.

Аналіз наведених норм права дає
підстави стверджувати, що від того,
наскільки повно заявник викладе в
заяві про забезпечення позову всі
необхідні відомості, залежить
можливість вжиття заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
подавши заяву про забезпечення позову,
ОСОБА_3 просила, щоб суд забезпечив
позов шляхом накладення заборони
відчуження спільного майна подружжя,
яке зареєстроване на ім'я ОСОБА_4, а
саме: автомобілів «Тойота Камрі», 2012
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
«Хюндай», 2012 року випуску, державний
номер НОМЕР_2, «Кіа», 2004 року випуску,
державний номер НОМЕР_3, «Камаз-43101», 1991
року випуску, державний номер НОМЕР_4,
«Зіл-133», 1996 року випуску, державний
номерНОМЕР_5, екскаватора моделі
ЭО-2621В-2, заводський номер НОМЕР_6 та
комплексу підсобного господарства по
АДРЕСА_1, який складається з 14 об'єктів
нерухомості, обґрунтовуючи її тим, що
чоловік ОСОБА_4 вчиняє дії по
переоформленню спільного майна на себе
та сторонніх осіб.

В той же час, заявниця не надала
належних та допустимих доказів щодо
наявності вказаного майна та
належності відповідачу на праві
власності автомобілів «Тойота Камрі»,
2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1
та «Хюндай», 2012 року випуску, державний
номер НОМЕР_2, а також не
конкретизувала, з яких 14 об'єктів
нерухомості складається комплекс
підсобного господарства по АДРЕСА_1, не
вказала про вартість майна, у зв'язку з
чим суд першої інстанції був
позбавлений можливості вирішити
питання про забезпечення позову з
дотриманням співмірності виду
забезпечення позову із заявленими
вимогами.

Крім того, заявниця в поданій заяві не
довела свого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання ухваленого на її користь
рішення суду, а також є незрозумілим її
посилання на те, що відповідач ОСОБА_4
вчиняє дії по перереєстрації спірного
майна на своє ім'я, в той час, як у заяві
про забезпечення позову вона
стверджує, що вказане майно вже
зареєстровано на його ім'я.

У зв'язку із зазначеним, доводи
апеляційної скарги про допущені судом
першої інстанції порушення норм
законодавства при постановленні
оскаржуваної ухвали не заслуговують на
увагу, враховуючи і те, що при вирішенні
питання про забезпечення позову не
передбачено усунення вказаних
недоліків шляхом надання строку для
цього.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо недотримання
заявницею вимог ст.151 ЦПК України при
поданні заяви про забезпечення позову,
тому суд обґрунтовано повернув таку
заяву заявниці.

При цьому колегія суддів наголошує, що
повернення вказаної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою про забезпечення позову до суду,
за умови, що перестануть існувати
обставини, які стали підставою для
повернення цієї заяви.

За таких обставин, коли судом першої
інстанції постановлено ухвалу про
повернення заяви про забезпечення
позову з додержанням вимог закону,
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1
п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу судді Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 16 жовтня 2014 року про повернення
заяви про забезпечення позову залишити
без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий -

Судді -