Справа № 504/3707/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський
районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді- Барвенко
В.К.,

при секретарі - Мельниковій
В.М., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
договорів дарування житлового будинку
та земельної ділянки удаваними та
такими, що вчинені для приховування
договорів купівлі- продажу нерухомого
майна, визнання нерухомого майна
таким, що набуто подружжям під час
шлюбу, поділ набутого подружжям
нерухоме майно, виділ у приватну
власніть кожному з подружжя нерухоме
майно в рівних частках,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6, діючи в
інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду із
позовом, яким просив суд визнати
удаваним укладений 03 червня 2003 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 договір дарування
земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, який
фактично був вчинений на приховування
правочину купівлі- продажу земельної
ділянки.

Також, позивач просив суд визнати
удаваним укладений 03 червня 2003 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1, який
фактично був вчинений на приховування
правочину купівлі- продажу житлового
будинку.

Крім того, позивач просив суд визнати
вищевказані земельну ділянку та
житловий будинок набутими за час шлюбу
у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та
ОСОБА_7, поділити набуте майно між
подружжям в рівних частках.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав вимоги
свого довірителя, просив їх
задовольнити з наступних підстав:

У травні 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7
було укладено шлюб

У червня 2003 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
було укладено договори купівлі-
продажу вищевказаних земельної
ділянки та житлового будинку, і
останній отримав від ОСОБА_7 11 000
доларів США.

Однак, з певних обставин, договір
купівлі- продажу був оформлений у
вигляді договору дарування.

Після придбання ОСОБА_7 вказаного
нерухомого майна, подружжя стали
проживати в ньому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась
спадщина, і позивач не згоден з
розміром своєї частки у вказаному
нерухомому майні.

Відповідач в судове засіданні не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи у свою відсутність, а також про
визнання позовних вимог.

Разом із тим, ухвалою
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 04.11.2014 року у
прийнятті визнання відповідачем
позову - відмовлено.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась,
проте подала заяву про розгляд справи у
свою відсутність, вимоги позову не
визнала.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та
представник ОСОБА_5 вважали позовні
вимоги безпідставними, не
підтвердженими жодними матеріальними
доказами, в зв'язку із чим вважали, що
відсутні правові підстави для
задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
встановив наступні правовідносини:

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 15
травня 1999 року (св-во про одруження від
15.05.1999 року, а/з № 210).

03.06.2003 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та
ОСОБА_7 (обдарована) було укладено
договори дарування земельної ділянки,
площею 0,1000 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, та житлового будинку
АДРЕСА_1, що були посвідчені державним
нотаріусом Комінтернівської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області Чос О.П., і
зареєстровані у реєстрі за № № 1265, 1262
відповідно.

За життя ОСОБА_7 зареєструвала своє
право власності на зазначений житловий
будинок, що встановлено судом зі змісту
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно №36902044 від 22.12.2012 року.

Доказів державної реєстрації права
власності ОСОБА_7 на вищевказану
земельну ділянку сторони не надали, і в
судовому засіданні не заперечували
факту відсутності такої реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Зі змісту свідоцтва про право на
спадщину за законом від 13.09.2013 року,
посвідченого державним нотаріусом
Михальовою Л.І., і зареєстрованого у
реєстрі за № 3-1146, спадщина, що
залишилась після смерті ОСОБА_7 у
вигляді вищевказаного житлового
будинку розподілена між спадкоємцями
- ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_3(мати), ОСОБА_4
(батько), ОСОБА_5(донька) в рівних
частках.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України,
виходячи із принципу диспозитивності
цивільного судочинства, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
передбачених ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відкриваючи провадження у справі
суд попередив сторони про те, що
відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України,
вони зобов'язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті.

Виходячи зі змісту положень
статті 60 ЦПК України суд розглядає
справу на підставі доказів, які подані
сторонами до справи до початку
безпосереднього судового розгляду.

У відповідності до ст.57 ЦПК
України доказами є будь -які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці фактичні дані встановлюються
на підставі пояснень сторін, третіх
осіб, їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до ст.58 ЦПК
України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

В судовому засіданні судом
неодноразово, в порядку ст. 10 ЦПК
України роз'яснювалось сторонам
сприяння судом здійсненню ними своїх
прав та процесуальних обов'язків,
зокрема, суд роз'яснював те, що сторони
можуть просити суд витребувати чи
забезпечити той чи інший доказ на
обгрунтування вимог сторін та їх
заперечень.

Проте, таких клопотань до суду подано
не було.

Суд позбавлений можливості самостійно
збирати докази по справі, крім того,
такі дії суду суперечили б принципу
змагальності сторін.

Таким чином, суд вважає, що сторони з
власної ініціативи не скористались
наданими їм процесуальним законом
правом.

Отже, суд розглядає справу виключно за
наявними в ній доказами.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертається до положень ЦК УРСР, та
Кодексу про шлюб та сім'ю, які регулюють
встановлені судом правовідносини в
часі.

Відповідно до ч.2 ст.58 ЦК УРСР якщо
угода укладена з метою приховати іншу
угоду (удавана угода), то
застосовуються правила, що регулюють
ту угоду, яку сторони дійсно мали на
увазі.

Відповідно до п.25 роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, даних у
підпункті «е» п. 16 постанови від 28
квітня 1978 р. № 3 «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними»,
визнання угоди недійсною може мати
місце й після смерті громадянина, який
був її учасником, у тому числі з
підстав, передбачених ст.55 ЦК. Такі
вимоги можуть бути заявлені другою
стороною, спадкоємцями померлого,
іншими заінтересованими особами та
прокурором.

Отже, позивач вправі оспорити угоди, що
є предметом спору по даній справі.

Удавана угода своєю формою прикриває
реальну угоду, яку мали на меті укласти
сторони.

Тобто, укладаючи удавану угоду, обидві
сторони діють умисно, усвідомлюючи, що
укладають саме таку угоду.

Суд вважає, що у справі відсутні
належні та допустимі докази, які б
свідчили про те, що, укладаючи
оспорювані договори дарування, сторони
мали на меті приховати договір
купівлі-продажу.

Доводи позову, що укладені договори
дарування є небезоплатними, оскільки
відчужувач (дарувальник) фактично
отримав грошові кошти від обдарованої
сторони, належними та допустимим
доказами не підтверджені, і, на
переконання суду, є голослівними.

Визнання відповідачем позову не може
беззаперечно вказувати на
достовірність наявності у сторін
оспорюваних договорів наміру
приховати договори купівлі- продажу.

Жодних доказів, які б вказували на
наявність такого наміру сторін
оспорюваних договорів позивач не
надав, а пояснення відповідача в якості
визнання позову суд вважає
голослівними, і бездоказовими.

Таким чином підстав для
задоволення позову в частині визнання
угод удаваними немає.

Відносно решти позовних вимог,
суд виходить з таких підстав:

У відповідності до ч.1 ст.24 Кодексу
про шлюб та сім'ю України майно, яке
належало кожному з подружжя до
одруження, а також одержане ним під час
шлюбу в дар або в порядку успадкування,
є власністю кожного з них.

Отже, в силу закону, з урахуванням
встановлених судом обставин, отримані
за спірними угодами у дар земельна
ділянка та житловий будинок, є
власністю ОСОБА_7

Позовні вимоги решті частин
позову тісно пов'язані із можливістю
задоволення позову в частині визнання
удаваними спірних угод дарування, і
застосовання правил, що регулюють ту
угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Оскільки суд не знайшов підстав
для визнання спірних угод удаваними,
правових підстав для задоволення решти
частин позову не має.

Таким чином у задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Заява третьої особи про застосування
строків позовної давності не підлягає
застосуванню судом, оскільки суд
відмовляє у позові за його
безпідставністю.

На підставі наведеного, керуючись
ч.2 ст.58 ЦК УРСР, ч.1 ст.24 Кодексу про шлюб
та сім'ю України, п.25 роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, даних у
підпункті «е» п.16 постанови від 28
квітня 1978 р. № 3 «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними»,
ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 88, 208, 212, 215, 218, 223, 293,
294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області протягом десяти днів
з часу отримання його копії через
Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В.К.
Барвенко