У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2014
року

місто
Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Бенца К.К.,
розглянувши заяву представника
позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про
забезпечення позову у справі за
позовом поданим представником
позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 до ТзОВ
«Кредитні ініціативи» та приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, третя
особа – ОСОБА_4 про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2
звернулася до ТзОВ «Кредитні
ініціативи» та приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, третя особа – ОСОБА_4
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвалою суду від 12.11.2014 року відкрито
провадження у даній справі.

При цьому, разом із позовною заявою
представником позивача подано заяву
про забезпечення позову шляхом
зупинення стягнення на підставі
виконавчого напису №1668 від 21.07.2014 року,
виданого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зупинивши виконавче
провадження за №44822283. В обгрунтування
заяви вказує на те, що згідно даного
виконавчого напису запропоновано
погасити вимоги ТОВ «Кредитні
ініціативи» за рахунок коштів,
отриманих від продажу майна-квартири
№6 по вул. Волошина 24 в м. Ужгороді. На
підставі оскаржуваного виконавчого
напису 23.09.2014 року винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
№44822283.

Вказує на те, що в межах виконавчого
провадження щодо примусового
виконання виконавчого напису №1668 від
21.07.2014 року, виданого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, можливі
дії щодо подальшої примусової
реалізації нерухомого майна, а тому
існує реальна загроза відчуження майна
на користь третьої особи, що в
подальшому, може утруднити, або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Оскільки невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, представник позивача в своїй
заяві просить задовольнити її в
повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заява підлягає до задоволення з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами виник спір з приводу
оскарження виконавчого напису №1668 від
21.07.2014 року, виданого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, про
звернення стягнення на кв.№6 по вул.
Волошина 24 в м. Ужгород. На підставі
вказаного виконавчого напису, старшим
державним виконавцем МВ ДВС 23.09.2014
року винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження.

Згідно ч.1, ч.5 ст.153 ЦПК України , заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа і про вжиття заходів
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу.

Звернення з позовом до суду за захистом
порушених прав, інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб, а також свобод
фізичних осіб є одним із способів
судового захисту.

Інститут забезпечення позову при
цьому, дає можливість суду до ухвалення
рішення по суті вжити заходів щодо
забезпечення заявленого позову у
певних визначених випадках, враховуючи
чітко визначені підстави.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При цьому згідно до п. 6 ч.1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується, в тому
числі, зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку.

У вирішенні питання про забезпечення
позову суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням такого:
розумності, обґрунтованості і

адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Згідно з п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову»№9 від 22.12.2006 року, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахування доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми
процесуального законодавства, з
врахуванням роз'яснення Верховного
Суду України, виходячи з оцінки
обґрунтованості доводів представника
позивача, щодо необхідності вжиття
заходів забезпечення позову з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника, щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін; наявності зв'язку між
заходом, щодо забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, в тому
числі, спроможності заходів, який
заявник просить вжити у порядку
забезпечення позову, забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову; імовірності
утруднення виконання, або невиконання
рішення суду в разі невжиття таких
заходів; суд вважає, що заява
представника позивача про
забезпечення позову є обгрунтованою і
підлягає задоволенню, оскільки
подальша примусова реалізація
нерухомого майна в межах виконавчого
провадження на користь третіх осіб, в
подальшому, може утруднити, або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України,
суддя,-

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 –
ОСОБА_2 про забезпечення позову у
справі за позовом поданим
представником позивача ОСОБА_1 –
ОСОБА_2 до ТзОВ «Кредитні ініціативи»
та приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
третя особа – ОСОБА_4 про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню – задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі
виконавчого напису №1668 від 21.07.2014 року,
виданого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в межах виконавчого
провадження ВП № 44822283 , який
оскаржено в судовому порядку до
набранням законної сили рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову
підлягає негайному виконанню, в
порядку встановленому для виконання
судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Ухвалу суду для виконання надіслати
в МВ ДВС Ужгородського міськрайонного
управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня
її проголошення . У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи ,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

Суддя
Ужгородського

міськрайонного суду

ОСОБА_5