Справа № 234/7983/14-ц
Провадження № 2/234/3642/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року Краматорський
міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Сухоручко Ю.О.,

при секретарі - Голованенко
О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою що
втратила право користування житловою
площею, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловою площею.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
рішенням Краматорського міського суду
від 15.08.2014 року встановлено, що ОСОБА_2 з
дітьми ОСОБА_4, 2004 року народження та
ОСОБА_5, 2008 року народження проживають
окремо. Квартира є приватною власністю
ОСОБА_1, що підтверджується
документами, прав власності на неї у
інших осіб немає. Відповідно до п.п. 1.2.
розділу 1 та п.2.1. розділу 2 наказу
Міністерства юстиції України від 22.11.2012
року № 1077 «Про затвердження Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів» проживаючи за адресою:
АДРЕСА_2 відповідачка не
перереєструвала дитину ОСОБА_4 за новим
місцем проживання. Просить суд визнати
ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування житловою площею за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засідання
підтримав позов та послався на
обставини, які викладені в позові.

Відповідачка у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, пояснивши,
що вона проживає в квартирі своєї
матері, своєї квартири вона немає. Крім
того, ОСОБА_4 має інвалідність.

Представник третьої особи Орган опіки
та піклування Краматорської міської
ради, заперечувала проти задоволення
позовних вимог, пояснивши що
відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей при вчиненні правочинів
щодо нерухомого майна. Згідно ч. 7, 8 ст. 7
Сімейного кодексу України дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Вислухавши доводи позивача,
відповідача, представника третьої
особи - Органа опіки та піклування
Краматорської міської ради, дослідивши
надані докази, суд приходить до
переконання, що позов не підлягає
задоволенню.

Так, в суді встановлено, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
дарування від 07.10.2000 року.

Відповідно до свідоцтва про
народження батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4
року є ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом серії НОМЕР_1, зареєстроване
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Краматорського міського
управління юстиції Донецької області.

Згідно свідоцтва про право
власності на кооперативну квартиру
серії САА №346073 від 25.09.2003 року квартира
АДРЕСА_2, в якій проживає відповідачка
належить ОСОБА_6. Як вбачається з витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно №1991994 від 14.11.2003 року
квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6.

Відповідно до рішення Краматорського
міського суду від 13.08.2014 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішенням
Краматорського міського суду від 15.08.2014
року з ОСОБА_1 стягнуто на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей -
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається з Індивідуальної
програми реабілітації дитини-інваліда
№201/1 від 11.03.2014 року ОСОБА_4 має
інвалідність.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей при вчиненні правочинів
щодо нерухомого майна.

Статтею 18 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що діти - члени
сім'ї наймача або власника житлового
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною і батьками (усиновлювачами,
опікуном) або організацією, яка виконує
щодо неї функції опікуна.

Відповідно до ч. 7,8 ст. 7 Сімейного
кодексу України дитина має бути
забезпечена можливістю здійснення її
прав, установлених Конституцією
України, Конвенцією про права дитини,
іншими міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.
Регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

Враховуючи наведені норми права, та
обставини справи суд вважає, що вимоги
позивача не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст. 29 ЦК України, ст. 7 СК
України, ст. 10,58,209,212, 213,214,215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловою
площею - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
в судову палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Краматорського міського суду протягом
10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Рішення складене в одному екземплярі в
нарадчій кімнаті.

Суддя: