АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5908/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3084/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та
інтересах своїх дітей, на рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 7 травня 2014 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства "Креді Агріколь Банк" до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які діють в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 про
виселення із житлового приміщення,
зобов'язання зняти з реєстраційного
обліку, треті особи - приватне
підприємство «Агрополкомпостач»,
орган опіки та піклування,Управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області,

В С Т А Н О В И Л
А :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 7 травня 2014 року позовні
вимоги публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк»
задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки -
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Креді Агріколь Банк» понесені судові
витрати з кожного в сумі по 57 грн. 35
коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 подали
апеляційну скаргу в своїх інтересах та
інтересах своїх дітей, в якій
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення вимог процесуального
права, не застосування до спірних
правовідносин положень ЗУ «Про
охорону дитинства» та п.4.5, 9 Інструкції
з організації примусового виконання
рішень , просять рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
права.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 8 листопада 2009 року між
АТ «Індустріально-експортний банк» (в
подальшому змінив назву на ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК») та ПП
«Агрополкомпостач» в особі директора
ОСОБА_1 укладено Генеральний договір №
40/09-Г/М, в рамках якого було укладено
кредитний договір №41/09-В/М від 18
листопада 2009 року, відповідно до умов
якого та договору про внесення змін та
доповнень № 2 від 8 вересня 2010 року до
кредитного договору №41/09-В/М від 18
листопада 2009 року, встановлено ліміт
кредитування у сумі 502000 грн., строком на
36 місяців.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника ПП
«Агрополкомпостач» за кредитним
договором 18.11. 2009 року між банком та
ОСОБА_1 укладено договір іпотеки
№87/09-Д/3, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 122,9 кв.м.,
житловою площею 68,1 кв.м.

Внаслідок не виконання приватним
підприємством умов договору
утворилась заборгованість в розмірі
517 126 грн. 89 коп.

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
за заявою банку вчинено виконавчий
напис нотаріуса за реєстровим №1224 на
Договорі іпотеки та запропоновано
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса № 1224, виданого 25 квітня 2012
року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на
користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» в
сумі 523 303,89 грн. шляхом звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1,
перебуває на примусовому виконанні в
Київському ВДВС Полтавського міського
управління юстиції.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
місцевий суд, враховуючи прийняте
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі
виконавчого листа нотаріуса,
дотримання банком процедури
попереднього направлення відповідачам
письмової вимоги про добровільне
виселення з житлового приміщення , з
урахуванням положень ст. 40 ЗУ «Про
іпотеку» та ст. 109 ЖК України, дійшов
висновку про необхідність виселення
відповідачів з квартири без надання
іншого житла.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено,
що звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей.

Згідно зі ст. 109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Вірно встановивши обставини по справі
та правильно застосувавши до спірних
правовідносин положення Закону
України «Про іпотеку» та вимоги ст. 109
ЖК України, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для виселення відповідачів з
квартири, на яку на підставі
виконавчого напису нотаріуса № 1224 від
25 квітня 2012 року звернуто стягнення, а
в даний час державним виконавцем
здійснюються заходи з метою примусової
реалізації.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

Посилання апелянтів на недопустимість
виселення малолітніх та неповнолітніх
дітей разом з законними представниками
з квартири, без надання іншого житла,
колегія суддів вважає безпідставним.

За змістом п. 44 Постанови Пленуму ВСС
України №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та
статтею 17 Закону України від 26 квітня
2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства"
батьки не мають права без дозволу
органу опіки і піклування укладати
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. У зв'язку із наведеним
суди повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
право власності на іпотечну квартиру в
новозбудованому будинку по вулиці
Жовтневій, 61 а в м. Полтаві відповідач
ОСОБА_1 набув лише 28 серпня 2009 року. На
момент укладання кредитного та
іпотечного договорів вказана квартира
не була облаштована. Згідно довідки
голови ОСББ «Жовтнева 61а» в зазначеній
квартирі станом на 18 листопада 2009 року
ніхто не був зареєстрований, в тому
числі з осіб, які тимчасово зняті з
реєстрації, малолітніх або
неповнолітніх дітей, які б мали право
користуватись даною квартирою.

Крім того, не заслуговують на увагу
твердження апелянтів про те, що судом
не було дотримано вимог про їх належне
повідомлення. Зазначене
спростовується матеріалами справи,
зокрема на а.с. 31, 32 т.2 мається
повідомлення про отримання
представником відповідачів - адвокатом
ОСОБА_9 судової повістки на 10 год.
16.04.2014 року, що в розумінні вимог ч.5 ст.
76 ЦПК України свідчить про дотримання
судом порядку вручення судових
повісток.

За вказаних обставин колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
судового рішення, яке постановлене з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які
діють в своїх інтересах та інтересах
своїх дітей відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 7 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

З оригіналом згідно.

С У Д Д І :