Єдиний унікальний номер 341/2369/14-ц
Номер провадження 2/341/949/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Галич

Галицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Максимчина Ю.Д.

за участю:

секретаря
Ворох З.Д.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника третьої особи
Ковальчук І.В.

прокурора
Шувара М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Галич
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4
до ОСОБА_5, третя особа - служба у
справах дітей Галицької районної
державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно сина ОСОБА_4, який
народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року року.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали і
просили їх задовольнити з мотивів,
викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засіданні не
з'явився, однак до суду подано заяву про
розгляд справи за його відсутності, та
не заперечує щодо задоволення даного
позову.

Представник служби у справах дітей
Галицької районної державної
адміністрації не заперечив щодо
задоволення даного позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 являється
батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією Свідоцтва про
народження № НОМЕР_1 від 2010 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що Син ОСОБА_4 з дня
народження і до теперішнього часу
проживає з матір'ю. Будь-які відносини
та стосунки з батьком не підтримуються,
однією сім'єю вони не проживали та не
проживають. ОСОБА_5 не проявляє
батьківської уваги та турботи відносно
спільного сина та будь-яких претензій
відносно нього не заявляє. Мати з
дитиною фактично проживають за однією
адресою, а відповідач - за іншою. Батько
участі у вихованні та догляді за
дитиною не бере, розвитком дитини не
піклується, не цікавиться його
фізичним та духовним розвитком, станом
здоров'я, з сином не спілкується,
матеріальної допомоги на утримання та
розвиток дитини не надає, не проявляє
батьківської опіки. Цього він не робив
з дня народження дитини та не бажає
робити і на майбутнє.

Жодного разу батько не відвідав
навчального закладу, де навчається
його син, що підтверджується довідкою
Хмельницької середньої
загальноосвітньої школи №14 від 28.08.2014
року про те, що його батько вихованням
сина ОСОБА_4 не займається, не
цікавиться здоров'ям, життям, навчанням
дитини, в школі не буває (арк.12).

За весь цей період батько до свого сина
жодного разу не телефонував, не
приїжджав, листівок, повідомлень,
посилок, поштових переказів на його
утримання не надсилав. Здоров'ям сина
не цікавиться та не бере участі у його
лікуванні.

27 серпня цього року ОСОБА_5 письмово
заявив про те, що не заперечує проти
позбавлення його батьківських прав
щодо малолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( нотаріально посвідченої
заяви додається арк. справи 26).

Відповідно до ст. 141, 180 СК України
батьки мають рівні права та обов'язки
щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про
права дитини визначено, що
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо вона, він не
забрали дитину з полового будинку або з
іншого закладу охорони здоров'я без
поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,
16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України і з'ясовує які безсумнівні
докази свідчать про ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини, у
чому полягає винна поведінка
відповідача, свідоме нехтування ним
своїми обов'язками, чи вживалися до
нього заходи реагування, а також
досліджує соціально-побутових умов
життя та матеріального становища
відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Представник служби у справах дітей
Галицької районної державної
адміністрації в судовому засіданні не
заперечила щодо позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5 щодо
малолітнього сина ОСОБА_4.

А тому, з врахуванням, що відповідач
проявляє байдужість до сина, не
спілкується з ним, не бере участь у
вихованні, суд вважає, що позовні
вимоги щодо позбавлення батьківських
прав ОСОБА_5, щодо малолітнього ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 19, 141, 180-182, 184, 164 СК України, керуючись
ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Позбавити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4
народження, жителя с.Дубівці
Галицького району Івано-Франківської
області, батьківських прав відносно
сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя:Ю. Д. Максимчин