Справа № 338/1454/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2357/2014
Головуючий у 1 інстанції Битківський
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Малєєва А.Ю.,
Меленко О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю:позивача ОСОБА_2

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Гутянської сільської ради
Богородчанського району про
зобов'язання відмінити рішення сесії
сільської ради та оформити передачу
земельної ділянки у приватну власність
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богородчанського районного
суду від 13 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

у вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
даним позовом, посилаючись на те, що
30.06.2002 року рішенням сесії Гутянської
сільської ради йому було передано у
власність земельну ділянку площею 0,25
га в урочищі «Луги», яка раніше
перебувала в користуванні його батька
ОСОБА_4 При оформленні документів про
право власності на вказану земельну
ділянку, відповідач відмовив йому в
наданні дозволу на складання технічної
документації, мотивуючи тим, що
земельна ділянка знаходиться в землях
запасу сільської ради і йому не
виділялась. Тому, уточнивши позовні
вимоги, просив скасувати рішення сесії
Гутянської сільської ради № 176-13/2012 від
22.05.2012 року та зобов'язати сільську раду
оформити передачу йому у власність
земельної ділянки площею 0,25 га.

Рішенням Богородчанського
районного суду від 13 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Гутянської сільської ради
Богородчанського району про
скасування рішення сесії сільської
ради від 22.05.2012 року № 176-13/2012 та
зобов'язання оформити передачу у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,25 га в урочищі «Луги»
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на необґрунтованість
рішення суду, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що підставою відмови його
матері ОСОБА_5 у приватизації спірної
земельної ділянки було те, що нібито
вона знаходиться у водоохоронній зоні.
Суд не врахував, що ним надано довідку
сільської ради про те, що ОСОБА_5 не
набувала землю у власність;
кадастровий план розміщення земельної
ділянки; висновок Івано-Франківського
управління водного господарства, що
земельна ділянка знаходиться поза
водоохоронною зоною. Судом при
ухваленні рішення прийнято до уваги
тільки пояснення в.о. голови Гутянської
сільської ради, хоча ним надавались
докази того, що спірна земельна ділянка
виділялась йому у власність. Не
враховано судом і те, що в нього
знаходиться оригінал рішення
сільської ради від 30.06.2002 року, ним
надано докази того, що раніше вказана
земельна ділянка належала його
батькам, про що свідчить проекти
інституту землеустрою від 1986 року. Тому
просить оскаржуване рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав, в.о. голови
Гутянської сільської ради доводи
апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши подані докази і
доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до архівної копії рішення
Гутянської сільської ради від 30.06.2002
року надано ОСОБА_2 0,25 га земельної
ділянки в урочищі «Луги». Вказівка про
надання землі у власність відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
із того, що позивачем не представлено
доказів того, що він до квітня 2012 року
правомірно користувався спірною
земельною ділянкою. Не було подано
таких документів і до сесії сільської
ради, яка приймала рішення від 22.05.2012
року № 176-13/2012 за його заявою. Тому
приймаючи рішення про відмову у
наданні дозволу на складання технічної
документації по приватизації
земельної ділянки, що знаходиться у
складі земель запасу, сільська рада
діяла правомірно і в межах наданих їй
повноважень.

При цьому суд першої інстанції
правильно керувався нормами
матеріального права, зокрема ст. 116, 118
ЗК України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) щодо
набуття громадянами права власності та
права користування земельними
ділянками із земель комунальної
власності на підставі рішення органу
місцевого самоврядування в межах його
повноважень, визначених цим Кодексом.

Після набрання чинності Земельним
кодексом України 2001 року земельні
ділянки громадянам можуть
передаватись у власність або
надаватись в оренду.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України
передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

В засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 не заперечив тієї
обставини, що ним у 2005-2006 роках
використано право на приватизацію
земельних ділянок, що були в його
користуванні.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до архівної копії рішення
Гутянської сільської ради від 30.06.2002
року надано ОСОБА_2 0,25 га земельної
ділянки в урочищі «Луги». Вказівка про
надання землі у власність відсутня.
Копія наданого позивачем рішення не
відповідає архівному рішенню.

Рішенням Гутянської сільської
ради від 22.05.2012 року № 176-13/2012 відмовлено
ОСОБА_2 у наданні дозволу на складання
технічної документації земельної
ділянки площею 0,25 га в АДРЕСА_1 у
приватну власність, так як згідно
земельно-облікових документів дана
земельна ділянка знаходиться в землях
запасу Гутянської сільської ради.

Виходячи з норм земельного
законодавства, чинного на час
виникнення спірних правовідносин,
рішення про передачу земельної ділянки
у власність могло бути прийнято
сільською радою лише на підставі
технічних матеріалів та документів, що
підтверджують розмір ділянки (у разі
приватизації ділянки, яка раніше
перебувала у користуванні) або на
підставі проекту відведення ділянки (у
разі виділення ділянки із земель
комунальної власності). Однак
посилання на такі документи у рішенні
сільської ради від 30.06.2002 року немає.

Відповідно до діючого ЗК України,
право власності на землю або право
користування земельною ділянкою
виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі і одержання
документа, що посвідчує це право.

Законом України "Про землеустрій"
встановлено види документації із
землеустрою та роботи, необхідні для їх
виготовлення.

При цьому, відповідно до ст. 56 Закону
технічна документація із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
повинна включати рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про надання або
передачу земельної ділянки у власність
або надання в користування, у тому
числі на умовах оренди.

ОСОБА_2 не надано доказів того, що він до
квітня 2012 року правомірно користувався
спірною земельною ділянкою. Не подано
таких документів і до сесії сільської
ради, яка приймала рішення за його
заявою.

З огляду на викладене, приймаючи
рішення про відмову у наданні дозволу
на складання технічної документації по
приватизації земельної ділянки, яка
знаходиться у складі земель запасу,
сільська рада діяла правомірно і в
межах наданих їй повноважень.

З наведених підстав колегія
суддів відхиляє доводи апеляційної
скарги про те, що спірна земельна
ділянка виділялась батькам позивача,
як і те, що він правомірно нею
користувався.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновку
суду про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд приходить до висновку,
що суд першої інстанції, повно і
всебічно встановивши обставини справи
та визначивши правовідносини,
зумовлені встановленими фактами,
правильно застосував правові норми і
ухвалив законне й обгрунтоване рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богородчанського
районного суду від 13 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення. Касаційна
скарга на ухвалу може бути подана до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.