АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції: Українець В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого
Корчевного Г.В.,

Суддів
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі
Меєчко Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського
районного суду міста Києва від 16 жовтня
2014 року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя, -

УСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя та просила
суд ухвалити рішення про поділ між
сторонами та виділенню кожному з них по
1/2 частині майна, набутого за час шлюбу
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1; нежилі
приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень
№ 37) в АДРЕСА_2; автомобіль марки
«Мерседес», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1; автомобіль марки «Форд»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2014 року заяву
ОСОБА_2 про закриття провадження в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя
задоволено. Закрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм процесуального
права, просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та передати
питання на новий розгляд до районного
суду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що в позовній заяві від 01.11.2013 р.
вона зверталася з позовною заявою та
просила виділити їй: двокімнатну
квартиру АДРЕСА_3 та однокімнатну
квартиру АДРЕСА_4, а Відповідачу
виділити: нежилі приміщення з №1 по №4
(групи приміщень №37), в літері «А»
загальною площею 44,10 кв.м., які
знаходяться в АДРЕСА_2, гаражний бокс
площею 39,60 кв.м., за НОМЕР_3, що
знаходиться в ГБК «Олімпійський» по
вулиці Гайова, 14 в м. Києві, автомобіль
MERCEDES-BENC, модель VITO 109 CDI, рік випуску 2007,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіль FORD, модель С-МАХ, рік випуску
2007, реєстраційнийномер НОМЕР_2, який
відповідно до експертного висновку про
вартість об'єкта оцінено в 141 174,00 (сто
сорок одна тисяча сто сімдесят чотири)
грн.

Зазначає, що рішенням Солом'янського
районного міста Києва від 12.03.2014р. в
задоволенні позову відмовлено, в
задоволені зустрічного позову
Відповідача теж відмовлено.

Вказує, що суд виходив з того, що
позовні вимоги у викладених сторонами
варіантах не можуть бути задоволені.
Відтак, оскільки, на думку апелянта,
жодним чином майно між сторонами
поділено не було, з метою захисту,
визнання свого права на частку в
спільному майні подружжя, 21.05.2014р. вона
подала позовну заяву про поділ
спільного майна подружжя з виділенням
1/2 частки в майні, що належить дружині
та чоловікові на праві спільної
сумісної власності.

Посилається, що закриття
провадження у справі можливе лише за
умови, що рішення, яке набрало законної
сили, є тотожним до позову, який
розглядається, тобто збігаються
сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елементу не
перешкоджає заінтересованим особам
звернутися до суду з позовом і не дає
суду підстав закривати провадження у
справі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та
відмовлено в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя (а.с. 52-53).

Також судом першої інстанції
встановлено, що зазначене рішення від 12
березня 2014 року набрало законної сили
та в апеляційному порядку сторонами не
оскаржувалось.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
виходив зокрема з того, що судом
досліджено матеріали наданої на запит
суду цивільної справи № 760/23814/13 (2-1443/14),
з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звертались в суд з позовами про поділ
майна подружжя та просили суд ухвалити
рішення, яким поділити між ними,
зокрема, і квартиру АДРЕСА_1; нежилі
приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень
№ 37) в АДРЕСА_2; автомобіль марки
«Мерседес», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 та автомобіль марки
«Форд», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з новим
позовом до відповідача про поділ цього
ж спільного майна подружжя, та
зазначає, що за таких обставин
провадження в справі підлягає
закриттю, оскільки набрало законної
сили рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року,
ухвалене з приводу спору між тими
самими сторонами (ОСОБА_1 та ОСОБА_2), про
той самий предмет (квартира, нежилі
приміщення та два автомобіля) і з тих
самих підстав, які вже розглядались
судом.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема звуко
- і відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів;
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки апелянтом не надано
належних та допустимих доказів на їх
обґрунтування.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для закриття провадження у
справі.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду
міста Києва від 16 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: