Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5831/14-ц
Провадження № 2/520/4485/14
Київський районний суд міста Одеси у
головуючого - судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання - Хіхлуха
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за об'єднаними
позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу транспортного засобу
частково удаваним та визнання права
власності на транспортний засіб та
вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна подружжя, визнання права
20 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
транспортного засобу частково
удаваним та визнання права власності
на транспортний засіб та за уточненими
вимогами від 16.06.2014 року, просила
визначити в частині покупця частково
удаваним з моменту укладення 25 лютого
2010 року договору купівлі-продажу
легкового автомобіля марки «Ford Mondeo», 1995
року випуску, червоного кольору, кузов
№ НОМЕР_1, між ОСОБА_2 від імені продавця
ОСОБА_3 з покупцем ОСОБА_4, а також
визнати позивач просив визнати за
собою право власності на вказаний
Ухвалою від 05.08.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
транспортного засобу частково
удаваним та визнання права власності
на транспортний засіб № 520/5831/14-ц
(провадження № 2/520/4485/14) та вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна подружжя, визнання права
власності по цивільній справі №
520/6412/13-ц (провадження № 2/520/2625/14)
об'єднані в одне провадження за №
26 вересня 2014 року за клопотанням
представника позивача судом була
прийнята уточнена позовна заява ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу
транспортного засобу частково
удаваним та стягнення грошових коштів
в якості компенсації, якою, окрім
раніше заявлених вимог щодо визнання
договору купівлі-продажу автомобілю
частково удаваним в частині покупця,
позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на
свою користь компенсацію в розмірі
грошових коштів, сплачених 25 лютого 2010
року за вказаний легковий автомобіль, у
сумі 64 752,86 гривень.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що у лютому 2010 року за
особисті кошти нею був придбаний
автомобіль «Ford Mondeo» 1995 року випуску,
червоного кольору, кузов № НОМЕР_1.
Через виниклі між сторонами стосунки,
за згодою ОСОБА_1 автомобіль був
оформлений на батько її дитини - ОСОБА_4
Однак у серпні 2010 року ОСОБА_4 повідомив
позивачу, що не має наміру продовжувати
подальші стосунки, зазначивши при
цьому, що автомобіль є його власністю,
після чого покинув її.
Оскільки на даний момент відпали
причини, які зумовили укладення
вказаного договору, де покупцем
виступав ОСОБА_4, а останній в свою
чергу не бажає повертати ні гроші ні
автомобіль, це і стало підставою для
звернення до суду з вказаним позовом.
Позивач та її представник в судове
засідання 21 жовтня 2014 року не з'явились,
через канцелярію суду від позивача
надійшла заява, якою остання просила
слухати справу без її участі та позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
зазначивши про відсутність заперечень
щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачі та їх представники у
судове засідання не з'явились, причини
неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України
судом постановлено ухвалу про заочний
розгляд справи.
Справу вирішено судом з урахуванням
обставин, викладених у позовній заяві,
наявних в матеріалах справи та
досліджених у судовому засіданні
доказів, на підставі яких встановлено
У 2007 році позивач ОСОБА_1 народила
дитину - сина ОСОБА_5, батьком якої є
відповідач ОСОБА_4, що підтверджується
рішенням Київського районного суду
міста Одеси від 08.04.2014 року по справі №
1512/12254/2012.

Сторони у зареєстрованому шлюбі не
перебували.

З метою збереження кровних зв'язків між
батьком та сином, маючи на меті
подальше спілкування з батьком дитини
та для полегшення процесу пересування
з дитиною, у тому числі і до лікувальних
закладів, місць відпочинку, тощо, 25
лютого 2010 року за пропозицією ОСОБА_4
позивачем було придбано легковий
автомобіль «Ford Mondeo» 1995 року випуску,
червоного кольору, кузов № НОМЕР_1 у
ОСОБА_2, який в свою чергу діяв за
довіреністю власника зазначеного
автомобіля ОСОБА_3

Як вбачається з тексту розписки від
25.02.2010 р. (а.с. 5) ОСОБА_2 отримав від
позивача 40 000 гривень, еквівалентну 5 000
доларів США, за автомобіль «Ford Mondeo», 1995
року випуску, червоного кольору, кузов
№ НОМЕР_1. Крім цього, в розписці
зазначено, що на прохання покупців
біржову угоду оформлено на ОСОБА_4

Таким чином, 26 лютого 2010 року вказаний
автомобіль було зареєстровано в МРЕВ №
1 ДАІ міста Одеси на підставі
довідки-рахунка КІМ № 041415 від 25.02.2010
року Госпрозрахункового центру УДАІ ГУ
МВС за громадянином ОСОБА_4, якому було
видано номерні знаки НОМЕР_4 та
свідоцтво про реєстрацію ТЗ - НОМЕР_5
від 26.02.2010 року.

Судом приймається до уваги, що на час
купівлі автомобіля відповідач ОСОБА_4
тільки-но закінчив навчання у
Одеському національному морському
університеті (а.с. 4) та згідно довідок,
виданих ДП «Білгород-Дністровський
морський торговельний порт»,
перебуваючи на посаді механіка за
період з квітня 2009 року по лютий 2010 року
отримав заробітну плату в загальному
розмірі 20413, 51 гривень (а.с. 173,174).

В той же час, з тексту розписки від
29.09.2009 року вбачається, що позивачем
було отримано 43 000 доларів США за продаж
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене та зміст розписки
від 25.02.2010 року, суд доходить до
висновку, що спірний автомобіль було
придбано за кошти позивача.

Відповідач наявність у нього
самостійних видів заробітку та власних
грошових коштів жодними доказами не
підтвердив, усунувшись від участі у
справі та скориставшись наданими йому
правами та покладеними на нього
процесуальними обов'язками на власний
розсуд.

На даний час причини та цілі, які стали
підставою для оформлення права
власності на спірний автомобіль за
ОСОБА_4 втратили актуальність, оскільки
стосунки між сторонами припинилися.
Проте, як вказує позивач, відповідач
після припинення спільного проживання,
не погоджується повернути позивачу ані
гроші, ані придбаний позивачем
автомобіль.

Як з'ясувалось під час розгляду справи,
13 квітня 2013 року спірний автомобіль
було знято з обліку та цього ж дня в
МРЕВ № 2 ДАІ міста Одеси було
зареєстровано на підставі
довідки-рахунка ААВ № 046725 від 13.04.2013
року ФОП «ОСОБА_6» за громадянином
ОСОБА_7, якому було видано номерні знаки
НОМЕР_6 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ -
НОМЕР_7 від 13.04.2013 року.

Відповідно до статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори); дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити ЦК
України, іншим законами України, які
приймаються відповідно до Конституції
та ЦК України, міжнародним договорам,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
іншим органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим у
випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.
Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(ст.ст. 1, 8 Конституції України).

Будь-який правочин для того, щоб набути
чинності, тобто набрати юридичної сили,
повинен відповідати вимогам,
встановленим законом, тобто при його
вчиненні мають бути дотримані такі
умови як: законність змісту правочину;
наявність у сторін (сторони)
необхідного обсягу дієздатності;
наявність об'єктивно вираженого
волевиявлення учасника правочину та
його відповідність внутрішній волі
учасника правочину; відповідність
форми вчиненого правочину вимогам
закону; спрямованість волі учасників
правочину на реальне досягнення
обумовленого ним юридичного
результату.

Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є
правочин, що вчинюється з метою
приховання іншого правочину, який
сторони насправді вчинили.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування
(ст. 216 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе стягнути з відповідача на
користь позивача вартість вказаного
автомобіля у розмірі, еквівалентному 5
000 доларів США, в гривневій грошовий
одиниці за офіційним курсом НБУ, що
становить 64 752, 86 гривень.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦПК.

Відповідно до ст. 1 ЦК України завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
інститут заочного провадження
призначений впливати на відповідачів,
які не вчиняють дій щодо участі у
розгляді справи, про що вказано в
Узагальненнях судової практики у
справах цивільної юрисдикції щодо
практики ухвалення та перегляду судами
заочних рішень у цивільних справах,
станом на 05 липня 2012 року.

Верховний Суд також вказав, що інститут
заочного провадження відповідає
положенням та спрямований на
реалізацію Рекомендації № R (84) 5
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам стосовно принципів
цивільного судочинства, що направлені
на вдосконалення судової системи. Для
досягнення цієї мети необхідно
забезпечити доступ сторін до спрощених
і більш оперативних форм судочинства
та захистити їх від зловживань та
затримок, зокрема, надавши суду
повноваження здійснювати судочинства
більш ефективно.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 216, 235 ЦК
України; ст.ст. 4-6, 8, 10-11, 14-15, 18, 61, 88, 208-209,
212-215, 224-226, 232 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визначити в частині покупця частково
удаваним з моменту вчинення договір
від 25 лютого 2010 року купівлі-продажу
легкового автомобіля марки «Ford Mondeo», 1995
року випуску, червоного кольору, кузов
№ НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 від
імені продавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як
покупцем.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_2) на користь
ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_3) грошові кошти в
розмірі, сплаченому 25 лютого 2010 року за
легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», 1995
року випуску, червоного кольору, кузов
№ НОМЕР_1 у сумі 64 752 (шістдесят чотири
тисячі сімсот п'ятдесят дві) гривні 86
копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_2) на користь
ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_3) судовий збір у сумі
1012 (одна тисяча дванадцять) гривень 93
копійки.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної
сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя
Літвінова І. А.