АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2548/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
05 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоБородійчука В.
Г.суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представників ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення
Маньківського районного суду
Черкаської області від 20 серпня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дзензелівське» та
відділу Держземагенства у
Маньківському районі Черкаської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог: Реєстраційна служба
Маньківського районного управління
юстиції Черкаської області про
визнання договорів оренди землі
недійсними, скасування державної
реєстрації договорів оренди землі.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
26 червня 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до
відповідачів про визнання договорів
землі недійсними, скасування державної
реєстрації договорів оренди землі.
На підставу своїх вимог позивачі
вказували на те, що ОСОБА_6 відповідно
до розпорядження Маньківської
районної державної адміністрації
Черкаської області від 12 травня 2004 року
за № 222 є власником земельної ділянки
2,2580 га, цільове призначення якої для
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адмінмежах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського району Черкаської
області, право власності на яку
посвідчено державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 183731 від 14 лютого 2005 року.
24 червня 2011 року ТОВ «Дзензелівське»
складено договір оренди землі та акти
прийому-передачі земельної ділянки, в
яких зазначено, що ОСОБА_6 передала в
оренду ТОВ «Дзензелівське» терміном на
15 років земельну ділянку площею 2,2580 га.
Примірники зазначеного договору
оренди землі та акта прийому-передачі
земельної ділянки, ОСОБА_6, одержала на
свою вимогу в ТОВ «Дзензелівське» лише
16 червня 2014 року. Позивач ОСОБА_7
відповідно до розпорядження
Маньківської районної державної
адміністрації Черкаської області від 12
травня 2004 року за № 222 є власником
земельних ділянок: - кадастровий номер
призначення якої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адмінмежах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського району Черкаської
області, право власності на яку
посвідчено державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 183727 від 14 лютого 2005 року; -
2,2580 га, цільове призначення якої для
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адміністративних межах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського району Черкаської
області, право власності на яку
посвідчено державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 183730 від 14 лютого 2005 року. Крім того,
ОСОБА_7 є власником земельної ділянки
2,2565 га, цільове призначення якої для
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адмінмежах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського району Черкаської
області. Право власності на вказану
земельну ділянку підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом після смерті батька позивача
ОСОБА_10, виданим на ім'я ОСОБА_7
державним нотаріусом Маньківської
нотаріальної контори Черкаської
області 31 липня 2013 року, зареєстрованим
в реєстрі за № 879, спадкова справа № 188
за 2012 рік, а також витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності,
виданим на ім'я ОСОБА_7, державним
нотаріусом Маньківської державної
нотаріальної контори Черкаської
області 31 липня 2013 року, реєстраційний
З моменту державної реєстрації права
власності ОСОБА_7 на успадковану
земельну ділянку площею 2,2565 га, тобто з
31 липня 2013 року, до нього перейшли права
та обов'язки попереднього власника
цієї земельної ділянки ОСОБА_10. 24
червня 2011 року ТОВ «Дзензелівське»
складено два договори оренди землі та
два акта прийому-передачі земельних
ділянок, в яких зазначено, що ОСОБА_7
передав в оренду ТОВ «Дзензелівське»
терміном на 15 років дві земельні
ділянки площею 2,2580 га кожна. Крім того,
24 червня 2011 року ТОВ «Дзензелівське»
складено договір оренди землі та акт
прийому-передачі земельної ділянки, в
яких зазначено, що ОСОБА_10 передав в
оренду ТОВ «Дзензелівське» терміном на
15 років земельну ділянку площею 2,2565 га.
Примірники зазначених вище договорів
оренди землі та актів прийому-передачі
земельних ділянок, ОСОБА_7 одержав на
свою вимогу в ТОВ «Дзензелівське» лише
16 червня 2014 року. Ознайомившись зі
змістом вказаних документів, позивачі
виявили, що вони не відповідають
вимогам закону. У договорі оренди землі
від 24 червня 2011 року, сторонами якого
зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_6, відсутні істотні умови,
передбачені ЗУ «Про оренду землі» та
Типовим договором оренди землі (зі
змінами (станом на 24 червня 2011 року),
затвердженим постановою КМУ від 03
березня 2004 року № 220: - не вказано форми
платежу та оренди землі: грошову (із
зазначенням засобів внесення на
земельну ділянку приватної власності),
натуральну (перелік, кількість або
частка продукції, одержуваної із
земельної ділянки, якісні показники
продукції, місце, умови, порядок, строки
поставки) чи відробітку (види, обсяги,
строки і місце надання послуг, види,
обсяги, строки і місце виконання робіт)
(п.9); не вказано , з урахуванням чи без
урахування індексації здійснюється
обчислення розміру орендної плати за
земельну ділянку приватної власності
(абзац 1 п. 10); не вказано періодичність
перегляду розміру орендної плати (п. 13);
не передбачена відповідальність за
несплату орендної плати, зокрема не
вказано розмір пені у разі невнесення
орендної плати у визначені договором
строки (п. 14); не вказано строк передачі
земельної ділянки орендарю після
державної реєстрації договору оренди
(п. 20); не вказано підлягають чи не
підлягають відшкодуванню поліпшення
стану земельної ділянки, проведені
орендарем за письмовою згодою з
орендодавцем землі (умови повернення
земельної ділянки) (п. 23); не вказано
існуючі обмеження (обтяження) та інші
права третіх осіб на орендовану
земельну ділянку (п. 26); не визначено
сторону (орендар чи орендодавець), яка
несе ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди чи його
частини (п. 32); не вказані умови передачі
у заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.
Крім того, на договорі оренди землі від
24 червня 2011 року та на акті
прийому-передачі земельної ділянки,
містяться підписи, зроблені від імені
ОСОБА_6. Однак умови вказаного договору
із ТОВ «Дзензелівське», ОСОБА_6 не
погоджувала, безпосередньо договір
оренди землі та акт прийому-передачі
земельної ділянки не підписувала,
підписи від імені ОСОБА_6 на цих
документах виконані не ОСОБА_6. Будь-яку
іншу особу на підписання договору
оренди землі чи інших пов'язаних з ним
документів, ОСОБА_6 не уповноважувала.
Попри це зазначений договір оренди
землі зареєстрований у відділі
Держкомзему у Маньківському районі
Черкаської області, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 24
договорі оренди землі від 24 червня 2011
року, сторонами яких зазначені ТОВ
«Дзензелівське» та ОСОБА_7, та у
договорі оренди землі від 24 червня 2011
року, сторонами якого зазначені ТОВ
«Дзензелівське» та ОСОБА_10, відсутні
такі істотні умови, передбачені ЗУ «Про
оренду землі» та Типовим договором
оренди землі (зі змінами станом на 24
червня 2011 року), затвердженим
постановою КМУ від 03 березня 2004 року №
220: не вказано форми платежу за оренду
землі: грошову (із зазначенням способів
внесення за земельну ділянку приватної
власності), натуральну (перелік,
кількість або частка продукції,
одержуваної із земельної ділянки,
якісні показники продукції, місце,
умови, порядок, строки поставки) чи
відробітку (види, обсяги, строки і місце
надання послуг, види, обсяги, строки і
місце виконання робіт) (п. 9); не вказано
періодичність перегляду розміру
орендної плати (п. 13); не передбачена
відповідальність за несплату орендної
плати, зокрема, не вказано розмір пені у
разі невнесення орендної плати у
визначені договором строки (п. 14); не
вказано строк передачі земельної
ділянки орендарю після державної
реєстрації договору оренди (п. 20); не
вказано підлягають чи не підлягають
відшкодуванню поліпшення стану
земельної ділянки, передані орендарем
за письмовою згодою з орендодавцем
землі (умови повернення земельної
ділянки) (п. 23); не вказано існуючі
обмеження (обтяження) та інші права
третіх осіб на орендовану земельну
ділянку (п. 26); не визначено сторону
(орендар чи орендодавець), яка несе
ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди чи його
частини (п. 32); не вказані умови передачі
у заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.
Крім того, на договорах оренди землі
від 24 червня 2011 року та на актах
прийому-передачі земельних ділянок
містяться підписи, зроблені від імені
ОСОБА_7. Однак умови вказаних договорів
із ТОВ «Дзензелівське» ОСОБА_7 не
погоджував, безпосередньо договори
оренди землі та акти прийому-передачі
земельних ділянок не підписував,
підписи від імені ОСОБА_7 на цих
документах виконані не ним. Будь-яку
іншу особу на підписання договорів
оренди землі чи інших пов'язаних з ними
документів ОСОБА_7 не уповноважував.
Всупереч істотним порушенням вимог
закону зазначені договори оренди землі
зареєстровані у відділі Держкомзему у
Маньківському районі Черкаської
області, про що в Державному реєстрі
земель вчинено записи від 24 червня 2011
землі від 24 червня 2011 року та на акті
прийому-передачі земельної ділянки від
24 червня 2011 року містяться підписи,
зроблені від імені ОСОБА_10. Однак, як
вбачається з указаного договору землі
та акта прийому-передачі земельної
ділянки, ОСОБА_10 їх особисто не
підписував, підписи від його імені на
цих документах виконані не ним. Із
змісту цього ж договору землі також
вбачається, що ОСОБА_10 нікого не
уповноважував на підписання договору
чи інших документів від свого імені.
Незважаючи на вказані порушення вимог
закону зазначений договір оренди землі
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Маньківському районі Черкаської
області про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 24 червня 2011
візуальними ознаками підписів, усі
чотири оспорювані позивачами договори
оренди землі та акти прийому-передачі
земельних ділянок підписані однією
особою. Крім того, кожен із заначених
вище договорір оренди землі, сторонами
яких зазначені ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_10, складено на двох окремих
аркушах, а текст викладено, відповідно,
на чотирьох сторінках. При цьому
підписи орендодавця та орендаря наявні
лише на четвертій сторінці кожного
договору оренди землі, тобто на другому
аркуші. На першій та другій строфіках
договорів оренди землі, де викладено
важливі та істотні умови договору,
зокрема, предмет оренди, об'єкт оренди,
строк дії договору, орендна плата,
умови використання земельної ділянки,
умови повернення земельної ділянки та
права орендодавця, підписи як
орендодавця, так і орендаря відсутні,
тобто ці умови сторонами договору не
погоджувались, що і змусило позивачів з
відповідним позовом до суду.
Рішенням Маньківського районного суду
Черкаської області від 20 серпня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7
відмовлено.

В апеляційній скарзі представники
ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_9 просять
скасувати рішення Маньківського
районного суду черкаської області від
20 серпня 2014 року як незаконне та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивачів
повністю, а саме:

Визнати недійсним договір оренди землі
від 24 червня 2011 року, зареєстрований у
відділі Держкомзему у Маньківському
районі Черкаської області, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 24 червня 2011 року за №
00467, сторонами якого зазначені ТОВ
«Дзензелівське» та ОСОБА_6 з моменту
його вчинення;

Визнати недійсним договір оренди
землі від 24 червня 2011 року,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Маньківському районі Черкаської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 24 червня 2011
року за № 00468, сторонами якого
зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_7 з моменту його вчинення;

Визнати недійсним договір оренди
землі від 24 червня 2011 року,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Маньківському районі Черкаської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 24 червня 2011
року за № 00470, сторонами якого
зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_7 з моменту його вчинення;

Визнати недійсним договір оренди
землі від 24 червня 2011 року,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Маньківському районі Черкаської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 24 червня 2011
року за № 00471, сторонами якого
зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_10 з моменту його вчинення;

Скасувати державну реєстрацію
договору оренди землі від 24 червня 2011
року, зареєстрований у відділі
Держкомзему у Маньківському районі
Черкаської області, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 24
червня 2011 року за № 00467, сторонами
якого зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_6 з моменту його вчинення;

Скасувати державну реєстрацію
договору оренди землі від 24 червня 2011
року, зареєстрований у відділі
Держкомзему у Маньківському районі
Черкаської області, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 24
червня 2011 року за № 00468, сторонами
якого зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_7 з моменту його вчинення;

Скасувати державну реєстрацію
договору оренди землі від 24 червня 2011
року, зареєстрований у відділі
Держкомзему у Маньківському районі
Черкаської області, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 24
червня 2011 року за № 00470, сторонами
якого зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_7 з моменту його вчинення;

Скасувати державну реєстрацію
договору оренди землі від 24 червня 2011
року, зареєстрований у відділі
Держкомзему у Маньківському районі
Черкаської області, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 24
червня 2011 року за № 00471, сторонами
якого зазначені ТОВ «Дзензелівське» та
ОСОБА_10 з моменту його вчинення.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6
відповідно до розпорядження
Маньківської районної державної
адміністрації Черкаської області від 12
травня 2004 року за № 222 є власником
земельної ділянки кадастровий номер
:00:002:0173 площею 2,2580 га, цільове
призначення якої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адміністративних межах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського р-ну Черкаської обл.,
право власності на яку посвідчено
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 183731 від 14
лютого 2005 року.

24 червня 2011 року ТОВ «Дзензелівське»
складено договір оренди землі та акт
прийому-передачі земельної ділянки, в
яких зазначено, що ОСОБА_6 передала в
оренду ТОВ «Дзензелівське» терміном на
15 років земельну ділянку площею 2,2580 га.
Примірники зазначеного договору
оренди землі та акта прийому-передачі
земельної ділянки, ОСОБА_6 одержала на
свою вимогу в ТОВ «Дзензелівське» 16
червня 2014 року.

Також судом встановлено, що, ОСОБА_7,
відповідно до розпорядження
Маньківської районної державної
адміністрації Черкаської області від 12
травня 2004 року за № 222 є власником
земельних ділянок: - кадастровий номер
:00:002:0169 площею 2,2580 га, цільове
призначення якої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адміністративних межах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського р-ну Черкаської обл.,
право власності на яку посвідчено
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 183727 від 14
лютого 2005 року; - кадастровий номер
:00:002:0172 площею 2,2580 га, цільове
призначення якої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адміністративних межах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського р-ну Черкаської обл.,
право власності на яку посвідчено
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 183730 від 14
лютого 2005 року.

Крім того, ОСОБА_7, є власником
земельної ділянки кадастровий номер
:00:002:0170 площею 2,2565 га, цільове
призначення якої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адміністративних межах
Дзензелівської сільської ради
Маньківського району Черкаської
області. Право власності на вказану
земельну ділянку підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом після смерті позивача батька
ОСОБА_10, виданим на ім'я ОСОБА_7,
державним нотаріусом Маньківської
державної нотаріальної контори
Черкаської області 31 липня 2013 року,
зареєстрованим в реєстрі за № 879,
спадкова справа № 188 за 2012 рік, а також
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, виданим на ім'я ОСОБА_7,
державним нотаріусом Маньківської
державної нотаріальної контори
Черкаської області 31 липня 2013 року,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна: 31. З моменту державної
реєстрації права власності ОСОБА_7 на
успадковану земельну ділянку площею
2,2565 га, тобто з 31 липня 2013 року, до нього
перейшли права та обов'язки
попереднього власника цієї земельної
ділянки ОСОБА_10. 24 червня 2011 року ТОВ
«Дзензелівське» складено два договори
оренди землі та два акта
прийому-передачі земельних ділянок, в
яких зазначено, що ОСОБА_7 передав в
оренду ТОВ «Дзезелівське» терміном на
15 років дві земельні ділянки площею 2,2580
га кожна. Крім того, 24 червня 2011 року ТОВ
«Дзензелівське складено договір
оренди землі та акт прийому передачі
земельної ділянки, в яких зазначено, що
ОСОБА_10 передав в оренду ТОВ
«Дзензелівське» терміном на 15 років
земельну ділянку площею 2,2565 га.
Примірники вищезазначених договорів
оренди землі та актів прийому-передачі
земельних ділянок, ОСОБА_7 одержав на
свою вимогу в ТОВ «Дзензелівське» 16
червня 2014 року.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами, позивачі в своїй позовній
заяві (а.с. 3-14) вказували, що вони не
підписували даних договорів оренди
земельних ділянок, крім того заявляли,
що у спірних договорах не вказані
наступні істотні умови: не вказано
форми платежу за оренду землі: грошова,
натуральна чи відробіткова та їх
розмір; не вказано періодичність
перегляду розміру орендної плати; не
передбачена відповідальність за
несплату орендної плати, зокрема не
вказано розмір пені у разі невнесення
орендної плати у визначені договором
строки; не вказаний строк передачі
земельної ділянки орендарю; не вказано
чи підлягають відшкодуванню
поліпшення стану земельних ділянок,
проведені орендарем за письмовою
згодою з орендодавцями землі; не
вказані умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
орендної земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції мотивував свої висновки тим,
що позивачі не змогли довести
обґрунтованість своїх позовних вимог,
а тому підстави для їх задоволення
відсутні.

Колегія суддів погоджуються з таким
висновком районного суду, виходячи з
наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

ЗУ «Про оренду землі» визначає істотні
умови договору оренди землі, яких
необхідно дотримуватись при його
укладанні.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі» істотними умовами договору
оренди землі є:

- об'єкт оренди (кадастровий номер,
місце розташування та розмір земельної
ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

- умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта
оренди;

- умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження)
щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе
ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини;

- відповідальність сторін;

- умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Як вбачається із спірних договорів із
визначених законом істотних умов, в
ньому відображено: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки) - п.п.1, 2; строк дії договору - п.8;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату - п.п.9, 10, 11, 13, 14; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду - п.п.15, 16; умови збереження стану
об'єкта оренди - п.17; умови і строки
передачі земельної ділянки орендарю -
п.п.18, 20; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві - п.21; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки - п.26;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини - п.32;
відповідальність сторін - п.41, 42.

Пунктом 32 укладеного договору,
визначається ризик випадкового
знищення або пошкодження об'єкта
оренди чи його частини, але з даного
пункту неможливо встановити хто саме
несе ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди чи його
частини, орендар (орендодавець), разом з
тим дане питання повністю і точно
врегульоване Законом України «Про
оренду землі» де в ст..11 зазначено, що
ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди несе
орендодавець, якщо інше не передбачено
договором оренди землі. У разі
прострочення орендодавцем або
орендарем установлених договором
оренди землі строків передачі об'єкта
оренди ризик його випадкового знищення
або пошкодження у цей період несе
сторона, яка допустила прострочення
його передачі.

Таке положення узгоджується з вимогами
статті 11 ЦК України, згідно якої
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є як договори так і акти
цивільного законодавства.

Таким чином зобов'язання щодо ризику
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди виникає із закону.

Ч. 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

В даній справі предметом доказування є
наявність підстав, станом на час
укладення спірних договорів, для
визнання їх недійсним.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до частини 1 ст.230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.20 постанови № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї із сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Скріпивши договір оренди землі своїми
підписами, сторони висловили свою волю
на укладення договору на умовах
вказаних в такому договорі ( Постанова
Верховного Суду України від 19 лютого 2014
року в справі № 6-162ц13), а доказів які
підтверджували б оман, позивачем суду
надано не було.

Крім того, твердження позивачів про те,
що вони не підписували спірних
договорів не знайшло свого
підтвердження під час розгляду справи,
оскільки позивачі не заявляли в суді
першої інстанції клопотання про
проведення експертизи підписів, які
містяться на спірних договорах оренди
земельних ділянок, хоча для визначення
належності чи не належності позивачам
даних підписів потрібні спеціальні
знання, якими ніхто з учасників процесу
не володіє.

Також, сторони не заперечили того
факту, що позивачі регулярно
отримували орендну плату за
користування їхніми земельними
ділянками і дана обставина
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями накладних про отримання
орендної плати.

Вказані позивачами в своїй позовній
заяві та апеляційній скарзі обставини
не можуть бути підставою для визнання
оспорюваних договорів недійсними,
оскільки частиною 1 ст.627 ЦК України
встановлено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно частини 1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що п. 9 спірних договорів
передбачає форми та розміри платежів
за користування землею; п. 13 визначено
що розмір орендної плати
переглядається у разі зміни істотних
умов господарювання, передбачених
договором зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством, погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, в інших випадках,
передбачених законом.
Відповідальність за несплату орендної
плати передбачено ст. 36 ЗУ «Про оренду
землі» та ст. 611 ЦК України. Строк
передачі орендної земельної ділянки
орендарю передбачено п. 20 вказаних
договорів; умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки врегульовані
п. 14 Перехідних положень ЗК України,
яким забороняється внесення права на
земельну частку (пай) до статутних
капіталів господарських товариств.
Наступними змінами до ЗК України
зазначений мораторій продовжено до 01
січня 2016 року.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що всі підстави щодо
відсутності істотних умов договорів
оренди землі, приведені позивачами
були проаналізовані районним судом їм
дана належна оцінка і в мотивувальній
частині рішення судом зазначені
обгрунтовані мотиви відсутності
підстав для задоволення таких вимог.

При цьому судом враховано вимоги
статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК
України про те, що в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, і встановлено, чи
дійсно порушуються права позивачів у
зв'язку з відсутністю в договорі оренди
зазначених умов, їх істотності, а також
судом з'ясовано всі обставини щодо
зазначених позивачами порушення їхніх
законних прав.

Також, колегія суддів враховує правову
позицію ВСУ у справі № 6-94 цс 13 у спорі
про визнання договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Правова позиція ВСУ вказує, що однією з
обов'язкових умов визнання договору
недійсним є порушення у зв'язку з його
укладенням прав та охоронюваних
законом інтересів позивача. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, а
позивач посилається на формальне
порушення закону у суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Під час розгляду справи було
встановлено, що в ході виконання умов
договору позивачами не заявлялися
заперечення щодо неналежного
виконання відповідачем договору та
порушення їхніх прав в зв'язку з
вищевикладеним виконання. Суду не
надано будь-яких звернень та заяв
останніх, які б підтверджували факт
їхнього звернення до відповідача про
неналежне виконання ним умов договору.

Крім того, в суді апеляційної інстанції
встановлено, що належні позивачам
земельні ділянки на належних правових
підставах відповідно до умов договорів
оренди землі перебувають в
користуванні відповідача, позивачами
не надано доказів, в чому виявилось
порушення їхніх прав та охоронюваних
законом інтересів як наслідок
укладення таких договорів, тому
колегія суддів, враховуючи норми
чинного законодавства та правовий
висновок ВСУ щодо розгляду справ про
визнання договору недійсним вважає, що
рішення районного суду є правильним і
підстав для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представників
ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_9
відхилити.

Рішення Маньківського районного суду
Черкаської області від 20 серпня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дзензелівське» та
відділу Держземагенства у
Маньківському районі Черкаської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог: Реєстраційна служба
Маньківського районного управління
юстиції Черкаської області про
визнання договорів оренди землі
недійсними, скасування державної
реєстрації договорів оренди землі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :