Справа №2/489/2950/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог виконавчий комітет
Миколаївської міської ради про
вселення, усунення перешкод у
користуванні квартирою, встановлення
порядку користування, та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те,
що він і відповідач мають право на
користування квартирою АДРЕСА_1, але
ОСОБА_3 перешкоджає йому користуватися
квартирою. У зв'язку з чим просить
вселити його до житла, зобов'язати
відповідача не чинити перешкод в
користуванні житлом, визначити порядок
користуванням цією однокімнатною
квартирою - житлову кімнату навпіл, а
санвузол, кухня, коридор у спільне
користування.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2014 р.,
занесеною до журналу судового
засідання, до спільного розгляду з
первісним позовом прийнятий
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визнання таким, що втратив право
користування спірною квартирою, який
обґрунтований не проживанням позивача
в спірній квартирі з 1996 р.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав, у задоволенні
зустрічного позову просив відмовити.
Пояснив, що по досягненню повноліття
багато разів виходив до квартири і
працівниками свої установи, де він
виховувався, але його до квартири
відповідач не допускав. Пояснив, що по
закінченню професійного ліцею у 2013 р.
житла немає, проживає по АДРЕСА_2 в
благодійній установі для сиріт та осіб
без певного місця проживання.

Відповідач зустрічний позов підтримав,
у задоволенні первісного просив
відмовити. Пояснив, що проживає в
квартирі з дружиною та дитиною, які
зареєстровані за іншою адресою.
Позивач, його брат по матері, не сплачує
свою частку комунальних платежів.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази, встановив
наступні обставини.

За рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 26
грудня 1995 р. №671, за сторонами в справі
та за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є братами
по матері, була закріплена квартира до
досягнення повноліття (а.с.31).

Після досягнення повноліття позивач,
ІНФОРМАЦІЯ_3, залишив установу для
дітей позбавлених батьківського
піклування і намагався отримати доступ
до вказаної квартири, але відповідач
до квартири його не допустив, звернення
позивача до органів міліції результату
не принесло (а.с.6).

У 2013 р. ОСОБА_1 закінчив навчання на
повному державному забезпеченні в
Миколаївському професійному ліцеї і з
тих пір проживає по АДРЕСА_2

Згідно довідки ЖКП «Зоря» від 20 березня
2014 р. і відмітки у паспорті, позивач є
зареєстрованим в квартирі з жовтня 2009
р. (а.с.8). В квартирі зареєстрований з 13
серпня 2011 р. й відповідач (а.с.11).

Відповідно до технічного плану БТІ,
дана квартира загальною площею 30,0 кв.м
складається з однієї житлової кімнати
площею 16,60 кв.м., коридору площею 3,50
кв.м., кухні площею 6,50 кв.м., санвузлу
площею 2,70 кв.м., шафи, площею 0,70 кв.м.
(а.с.26,27)

Вказане житло є єдиним на яке має право
позивач за законом, іншого судом не
встановлено, а тому згідно ст. 9 ЖК УРСР,
позов слід задовольнити частково в
частині вселення позивача та
покладення на відповідача обв'язка не
чинити перешкод у користуванні житлом,
оскільки він не проживав в квартирі з
часу досягнення повноліття з поважних
причин

В іншій частині первісний позов є
безпідставним.

Визначити порядок користування
кімнатою у однокімнатній квартирі, в
якій кімната не поділена в натурі
неможливо, а вимога про спільне
користування кухнею, санвузлом,
коридором є надлишковою, оскільки
іншого порядку користування цими
приміщеннями немає.

Крім того, ці вимоги без залучення до
участі в справі в якості відповідача
третього брата ОСОБА_5 вирішити
неможливо, оскільки ці вимоги
стосуються також і його житлових прав.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача слід стягнути
судовий збір 234 грн.

Щодо зустрічного позову, то він
спростовується поважністю причин не
проживання у квартирі, тобто
перешкодами, які створював сам
відповідач у допуску та проживанні
ОСОБА_1, що виключає можливість
задоволення зустрічного позову з
викладених в ньому підстав.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача слід стягнути
судовий збір оплачений при подачі
позову до суду 234 грн., а також в дохід
держави недоплачений позивачем при
пред'явленні позову судовий збір 9,60
грн.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, не
чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні
квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір 234 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 9,60
грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький