РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2014 року Франківський районний суд м.
Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до підприємства «ГНК»Гетьман»,
третя особа - ОСОБА_2 про поновлення на
роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про
поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
посилаючись на те, що він працював на
посаді менеджера з маркетингу в
підприємстві «ГНК»Гетьман».
Враховуючи незадовільний
фінансово-господарський стан та
низький рівень завантаження
підприємства «ГНК»Гетьман» за 1й
квартал 2014р. та у зв'язку з політичною
та економічною ситуацією в Україні, з
метою уникнення заборгованості по
заробітній платі, сплаті податків і
зборів наказом №116 від 04.06.2014р. позивачу
встановлений неповний робочий час (0,5
посадового окладу) з 05.08.2014р. по 31.12.2014р.
та зміну істотних умов праці. Вважаючи
вищезгаданий наказ неправомірним
відмовився від продовження роботи із
зміненими істотними умовами праці і
був звільнений з роботи наказом №204 від
05.08.2014р. за п.6 ст.36 КЗпП України.
Звільнення вважає неправомірним, у
зв'язку з чим просить скасувати наказ
№116 від 04.06.2014р., №204 від 05.08.2014р. як
неправомірні, поновити його на роботі
на підприємстві «ГНК»Гетьман» на
посаді менеджера з маркетингу,
стягнути з відповідача
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу та 10 000 грн.
моральної шкоди.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позов підтримали, просять
його задоволити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов заперечив, просить
відмовити в його задоволенні.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, не повідомив про причини
неявки, хоча належно повідомлений про
час та місце слухання справи, наслідки
неявки. Суд вважає за можливе справу
слухати у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач наказом № 41 від 06.03.2013р.
прийнятий на підприємство
«ГНК»Гетьман» на посаду менеджера з
маркетингу.

Наказом №116 від 04.06.2014р. ОСОБА_1
встановлений неповний робочий час (0,5
посадового окладу) з 05.08.2014р. по 31.12.2014р.
та зміну істотних умов праці.

Підставою для видання зазначеного
наказу слугував незадовільний
фінансово-господарський стан та
низький рівень завантаження
підприємства «ГНК»Гетьман» за 1й
квартал 2014р. та політична та економічна
ситуація в Україні, яка безпосередньо
впливає на діяльність «ГНК»Гетьман».

ОСОБА_1 відмовився від продовження
роботи із зміненими істотними умовами
праці і був звільнений з роботи наказом
№204 від 05.08.2014р. за п.6 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Згідно п.10 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» №9
від 06.11.1992р. припинення трудового
договору за п.6 ст.36 КЗпП при відмові
працівника від продовження роботи зі
зміненими істотними умовами праці може
бути визнане обгрунтованим, якщо зміна
істотних умов праці при провадженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою викликана
змінами в організації виробництва і
праці (раціоналізацією робочих місць,
введенням нових форм організації
праці, у тому числі перехід на бригадну
форму організації праці, і, навпаки,
впровадженням передових методів,
технологій тощо).

Таким чином незадовільний
фінансово-госодарський стан
підприємства та політична ситуація не
може вважатися змінами в організації
виробництва і праці, тому наказ №116 від
04.06.2014р. підлягає скасуванню.

Згідно п.8 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 08.02.1995 року № 100 нарахування виплат,
що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Виходячи з заробітної плати позивача
за два останні місяці до звільнення - 2250
грн. його середній заробіток становить
59,21 грн. (2250 грн. : 38 роб. дні = 59,21 грн.).
Заробітна плата за час затримки
розрахунку за період з 05.08.2014 року по
23.10.2014 року становить 44 089,11 грн. (59,21 х 57
роб. дн. = 3374,97 грн.).

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України
підставами для присудження моральної
шкоди є фізичний біль чи страждання,
пережиті особою у зв'язку з каліцтвом
чи іншим ушкодженням здоров'я, душевні
витрати по причині неправомірної
поведінки третіх осіб неї, знищення чи
пошкодження майна, приниження честі і
гідності.

Як вбачається із п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Подібних фактів у позовній заяві та
поясненнях суду позивач ОСОБА_1 не
навів доказів на їх підтвердження не
надав. У зв'язку з цим позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди в сумі
10000 грн., до задоволення не підлягають,
так як позивачем в порушення вимог ст.60
ЦПК України не надано належних та
допустимих доказів щодо заподіяння
такої.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Таким чином з підприємства
«ГНК»Гетьман» слід стягнути 243,60 грн.
судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 208-209,212-215 ЦПК
України, 32 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ підприємства
«ГНК»Гетьман» №116 від 04.06.2014р. та наказ
№204 від 05.08.2014р.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на
підприємстві «ГНК»Гетьман» на посаді
менеджера з маркетингу.

Стягнути з підприємства «ГНК»Гетьман»
на користь ОСОБА_1 середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 3374 (три тисячі триста сімдесят
чотири) грн. 97 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з підприємства «ГНК»Гетьман»
243,60 грн. судового збору в дохід держави.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Дзеньдзюра С.М.