УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Фаловської І.М., Висоцької
В.С.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Сумської
області від 30 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом, вимоги
якого уточнили в ході розгляду, просили
визнати за ними право власності по 73/200
частин в рівних частках за кожним
квартири АДРЕСА_1, а іншу частину в
розмірі 27/100 частин залишити за
відповідачем; стягнути з ОСОБА_6 судові
витрати та витрати, пов'язані, з оплатою
правової допомоги. Мотивували тим, що 22
серпня 1996 року між відповідачем -
батьком позивача та ОСОБА_5 укладено
договір довічного утримання, згідно
якого ОСОБА_6 передав у власність
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, а остання
зобов'язувалася довічно утримувати
його. Відповідач з часу укладення
договору довічного утримання, хоча і
був зареєстрований за адресою спірної
квартири, але мешкав в ній дуже рідко,
проживав за іншими адресами. Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 25 лютого 2013 року був розірваний
договір довічного утримання. За час
сумісного проживання позивачів у
квартирі, з дозволу виконкому Сумської
міської ради, було проведено
будівництво ряду прибудов до неї,
зроблений ремонт та проведено
перепланування квартири. Як наслідок
змінився статус квартири з 2-х
кімнатної на 4-х кімнатну та була
змінена як житлова так і загальна площа
спірної квартири. Згодом,
перепланування та добудови були
узаконені та зареєстровані в
технічному паспорті. Оскільки
відповідач не бажав визнавати за
позивачами право на частину спірного
житла, звернулись з вищевказаним
позовом до суду.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 червня 2014
року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_5 право власності на 73/200 частин
та ОСОБА_5, право власності на 73/200
частин квартири АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_6 право власності в розмірі
27/100 частин на вказану квартиру.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивачів
судовий збір в розмірі 426 грн., 4300 грн.
за проведення експертизи та 2000 грн. за
правову допомогу, а всього на загальну
суму 6726 грн.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 30 липня 2014 року
рішення місцевого суду скасовано з
ухваленням нового рішення, яким у
задоволені позову відмовлено.

Позивачі, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подали касаційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
просять його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку щодо відсутності правових
підстав для задоволення позову, у
зв'язку із чим, обґрунтовано скасував
рішення суду першої інстанції та
вирішив спір по суті.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків суду, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що сторони в установленому
законом порядку не мали рішення
компетентного органу на
перепланування старої частини
квартири. Згідно наданої Сумською
міською радою інформації, питання про
виділення земельної ділянки для
добудови при вказаній квартирі рада
ніколи не приймала. За таких обставин
не вбачається підстав для визнання за
позивачами права власності на частину
спірної квартири у судовому порядку.

При вирішенні даної справи
апеляційним судом правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано належну
правову оцінку доводам сторін і
зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави
для скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 30 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова І.М. Фаловська В.С.
Висоцька