Справа № 490/9186/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

24 вересня 2013 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Ксенжик К.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представників відповідачів
ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення коштів за
договором позики.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд -

В И Р І Ш
И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 борг за договором
позики в розмірі 27024,34 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
270,24 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів.

Суддя
Г.В.Подзігун

РІШЕННЯ
справа №490/9186/13-ц

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2013 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Ксенжик К.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представників відповідачів
ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення коштів за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
відповідачів та просила суд стягнути з
них на її користь грошову суму за
укладеним 13.06.2010 року між нею та
померлим 10.01.2013 року ОСОБА_7 договором
позики в розмірі 106900 грн., що
еквівалентно за курсом НБУ 10000 Євро. В
обгрунтування вимог позову вказувала,
що відповідачі є спадкоємцями за
законом першої черги після смерті
ОСОБА_7, за такого успадкували його
обов'язок повернути їй борг за
вищевказаним договором.

Позивачка та її представник ОСОБА_2 в
судовому засідані вимоги позову
підтримали, посилаючись на обставини,
що викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_5 проти задоволення позову
заперечували.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_4
просила суд відмовити в задоволенні
позову.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши доводи позову,
допитавши свідків та дослідивши
письмові докази, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
13.06.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було
укладено договір позики, згідно умов
якого ОСОБА_7 позичив у ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 10000 євро та зобов'язався
повернути їй вищевказану грошову суму
протягом одного року і двох місяців. На
підтвердження вищевказаних грошових
зобов'язань ОСОБА_7 було складено
боргову розписку. (а.с.6).

Як зазначала в судовому засіданні
позивачка, ОСОБА_7 свої зобов'язання
щодо повернення грошових коштів в
повному обсязі не виконав, повернув
лише 2600 Євро.

10.01.2013 року ОСОБА_7 помер. (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді транспортного засобу марки
MAN 19 343, д.н. НОМЕР_1, білого кольору, 1997
року випуску.

Згідно спадкової справи № 1/2013, що була
заведена приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, спадкоємцями першої
черги за законом після смерті ОСОБА_7 є
дочка ОСОБА_6 та мати ОСОБА_3

Як вбачається із виданих 06.08.2013 року
свідоцтв про право на спадщину за
законом, що зареєстровані нотаріусом в
реєстрі під номерами №3597 та №3598,
вказані особи успадкували
вищевказаний транспортний засіб в
рівних частках.

Згідно висновку Одеського
науково-дослідницького інституту
судових експертиз №1408 від 30.07.2013 року
ринкова вартість транспортного засобу
марки MAN 19 343, д.н. НОМЕР_1, білого кольору,
1997 року випуску на час дослідження
складає 54048,68 грн. Як пояснили суду
відповідачі, автомобіль був проданий
ОСОБА_9 за вказану ціну.

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка, вона 06.06.2013 року подала
вимогу до спадкоємців після смерті
ОСОБА_7 щодо повернення позичених
спадкодавцем грошових коштів. Також
19.06.2013 року вона звернулась до
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
із заявою про включення боргових
зобов'язань ОСОБА_7 до складу спадщини.
Однак повернути цей борг відповідачі
відмовляються, у зв'язку з чим вона
звернулась з даним позовом до суду.

Пояснення позивачки підтвердили
відповідачі, які суду пояснили, що за
життя ОСОБА_7 передав своїй рідній
сестрі ОСОБА_10 та її чоловікові ОСОБА_11
грошові кошти для передачі позивачці,
яка є рідною тіткою останнього, однак
ці особи грошові кошти присвоїли. Крім
того разом з автоомобілем MAN 19 343 ОСОБА_7
придбав у ОСОБА_12 причіп марки "TRAILOR
SYY3CX", тип ТЗ-причеп бортовий, рік
випуску 1992, реєстраційний номер НОМЕР_2,
однак керував ним за довіреністю,
оскільки повністю не розрахувався з
продавцем. Після смерті ОСОБА_7 його
сестра ОСОБА_13 забрала вказаний причіп
та продала його, виплатила продавцю
борг померлого брата, а частину
грошових коштів, що залишилась після
його сплати, присвоїла. Вказані
обставини, на думку відповідачів,
звільняють їх від обов'язку сплатити
позивачці борги спадкодавця ОСОБА_7,
оскільки вони повинні бути сплачені
подружжям ОСОБА_13.

Допитані в якості свідків ОСОБА_13 та
ОСОБА_11 суду показали, що дійсно
отримували від ОСОБА_7 грошові кошти
для передачі позивачці, однак не
встигли їх передати, оскільки він
загинув 11.01.2013 року. При цьому частина
грошових коштів була витрачена на його
лікування, частина на поховання,
частина залишилась на пам'ятник, якій
вони мають намір поставити померлому.

Однак з позицією відповідачів
погодитися не мождна виходячи з
наступного.

У відповідності до ст.1046 Цивільного
Кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
котшів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

При цьому частиною 1 ст.1049 Цивільного
Кодекса України встановлено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором .

У відповідності до вимог ст.526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). За такого у
відповідності до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

При цьому згідно ч.1 та ч.2 ст.1281 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про
його борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
незалежно від настання строку вимоги.

Згідно вимог ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передано спадкодаівцям у
натурі.

На підставі вищевикладеного суд
дійшов висновку, що до складу спадщиши
після смерті ОСОБА_7 входить обов'язок
за договором позики від 13.06.2010 року
повернути грошові кошти ОСОБА_14, яка в
передбаченому законом порядку
пред'явила свої вимоги до спадкоємців
після його смерті - відповідачів ОСОБА_1
та ОСОБА_6 За такого, враховуючі обсяг
спадкового майна, до якого війшов
транспортний засіб марки MAN 19 343, д.н.
НОМЕР_1, ринкова вартість якого
становить 54048,68 грн. та рівні частки
спадкоємців, з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 слід стягнути борг за
договором позики в розмірі по 27024,34 грн.
з кожного. Підстав для солідарного
стягнення суми боргу, як того просила
представник позивача ОСОБА_2, суд не
вбачає.

Тому позов підлягає частковому
задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги
доводи відповідачів щодо
безпідстаності заявлених до них вимог,
оскільки, як зазначено вище, на момент
смерті ОСОБА_7 існував борг в сумі 7400
Євро, який війшов до складу спадщини, та
обов'язок повернути який лежить на його
спадкоємцях.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 270,24 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України , суд -

В И Р І
Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 борг за договором
позики в розмірі 27024,34 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
270,24 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене
через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів.

Суддя
Г.В.Подзігун