Справа № 204/1777/14-ц
Провадження № 2/204/1300/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючої
судді Токар Н.В.,

при секретарі
Шляховій Н.В.,

за участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1,

за участю відповідача
ОСОБА_2,

за участю представника відповідача
адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
Територіальної громади в особі
Красногвардійської районної у
м.Дніпропетровську ради, треті особи -
ОСОБА_5, Третя Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визначення додаткового терміну для
звернення до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, уточнивши позовні
вимоги (а.с.42-44), просив продовжити строк
на прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, що
становить три місяці після набрання
чинності рішення суду, якого буде
достатньо для подання до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини
за законом.

В обґрунтування позову позивач вказав
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь
ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась
спадщина за адресою: АДРЕСА_1. Маючи
трьох синів: ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
на момент відкриття спадщини
залишилось лише два сина (ОСОБА_5 та
ОСОБА_8), адже до смерті дідуся батько
позивача - ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Більше 10 років позивач вважав, що усі
хто мав право на спадкове майно дідуся,
вже розподілили належне йому майно.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, після смерті
якого, його син ОСОБА_2 приймаючи
спадок, звернувся до Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. У вересні 2013 року
він отримав від нотаріуса лист, в я кому
йому запропонували звернутись до
нотаріальної контори. З'явившись у
лютому 2014 року до нотаріальної контори,
позивач дізнався, що він має право на
частину спадкового майна дідуся і
повинен написати заяву про прийняття
спадщини або відмовитись від неї. 26
лютого 2014 року позивач подав заяву про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті діда ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проте,
постановою від 03.03.2014 року йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом через те,
що він пропустив строк для прийняття
спадщини, у зв'язку з чим, позивач
вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав уточнені позовні
вимоги в повному обсязі, просив їх
задовольнити, посилаючись на підстави,
зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, його представник,
кожний окремо, в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на те, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належало на
праві приватної власності ОСОБА_6, який
мав трьох синів: ОСОБА_5, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8. Батько відповідача - ОСОБА_8 був
зареєстрований і постійно проживав з
батьком ОСОБА_6 і матір'ю ОСОБА_9 за
адресою: АДРЕСА_1. Батьки відповідача -
ОСОБА_8 і ОСОБА_10 розірвали шлюб у
лютому 1984 року. Дядько відповідача -
ОСОБА_5 в домоволодінні АДРЕСА_1
зареєстрований не був і з батьками не
проживав. Бабуся відповідача ОСОБА_9
померла у 1987 році. Відповідач постійно
спілкувався з батьком ОСОБА_8, а також з
дідом ОСОБА_6 і бабусею ОСОБА_9,
відвідував художню школу, яка
знаходилась поряд з домоволодінням, де
вони проживали. Дідусь постійно
відвідував відповідача за місцем його
проживання. Батько позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 не проживав зі своїми батьками і
дуже рідко з ними спілкувався, він
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки відповідач
постійно спілкувався з родичами, йому
відомо, що коли померла бабуся, позивач
ОСОБА_4 зі своїми батьками був
присутній на похованні; після
поховання позивач з дідом спілкувався
вкрай рідко, а після смерті батька
ОСОБА_7 зовсім припинив спілкування.
Позивач ОСОБА_4 як онук ніколи не
опікувався дідом, не турбувався про
нього. ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь ОСОБА_6 помер.
Позивач був присутній зі своєю матір'ю
на його похованні, на спадщину після
смерті діда він ніколи не претендував,
спадщину не прийняв. Протягом 16 років
позивач не вживав ніяких заходів щодо
прийняття спадщини, абсолютно не
цікавився спадковим майном, вважав
його давно успадкованим іншими
особами, зокрема до березня 2014 року не
звертався з позовом про визначення
йому додаткового строку для прийняття
спадщини, що свідчить про те, що він не
претендував на спадкове майно - частину
домоволодіння АДРЕСА_1. Вважають, що
обставини, наведені позивачем, не
можуть бути прийняті в якості
поважності причин пропуску строку на
подання заяви про прийняття спадщини
до нотконтори, оскільки не пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій, а залежали виключно від
суб'єктивного внутрішнього
переконання позивача; останній не був
позбавлений протягом довгого періоду
часу можливості отримати
кваліфіковану юридичну консультацію
та допомогу, а будь-які об'єктивні
причини, які б могли перешкодити йому у
здійсненні свого права як спадкоємця,
відсутні. Тому, просили відмовити в
задоволенні позовної заяви.

Представник відповідача -
Територіальної громади в особі
Красногвардійської районної у
м.Дніпропетровську ради, в судове
засідання не з'явився, надавши на
адресу суду письмову заяву про розгляд
справи за їх відсутності, просили
винести рішення відповідно до вимог
діючого законодавства.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про день і час слухання
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи - Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився, надавши на
адресу суду письмову заяву про розгляд
справи за їх відсутності, покладались у
вирішенні спору на розсуд суду.

Вислухавши представника позивача,
заперечення відповідача ОСОБА_2 та його
представника, свідків, вивчивши та
дослідивши письмові матеріали справи у
їх сукупності, суд вважає, що позовна
заява задоволенню не підлягає у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, на яку
посилається позивач, як на правову
підставу, визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Строк для прийняття спадщини,
встановлений статтею 549 цього Кодексу,
може бути продовжений судом, якщо він
визнає причини пропуску строку
поважними. Спадщина може бути прийнята
після закінчення зазначеного строку і
без звернення до суду при наявності
згоди на це всіх інших спадкоємців, які
прийняли спадщину, що передбачено ст.550
ЦК УРСР.

В судовому засіданні встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належало на
праві приватної власності ОСОБА_6.

ОСОБА_6 мав трьох синів: ОСОБА_5, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8.

Батько відповідача - ОСОБА_8 був
зареєстрований і постійно проживав з
батьком ОСОБА_6 і матір'ю ОСОБА_9 за
адресою: АДРЕСА_1.

Батьки відповідача - ОСОБА_8 і ОСОБА_10
розірвали шлюб у лютому 1984 року.

Дядько відповідача - ОСОБА_5 в
домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстрований
не був і з батьками не проживав.

Бабуся відповідача ОСОБА_9 померла у 1987
році.

Встановлено, що саме ОСОБА_2 -
відповідач у справі, постійно
спілкувався з батьком ОСОБА_8, а також з
дідом ОСОБА_6 і бабусею ОСОБА_9,
відвідував художню школу, яка
знаходилась поряд з домоволодінням, де
вони проживали. В свою чергу, дідусь
постійно відвідував відповідача за
місцем його проживання.

Батько позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 не
проживав зі своїми батьками і дуже
рідко з ними спілкувався, він помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач постійно спілкувався з
родичами, йому відомо, що коли померла
бабуся, позивач ОСОБА_4 зі своїми
батьками був присутній на похованні;
після поховання позивач з дідом
спілкувався вкрай рідко, а після смерті
батька ОСОБА_7 зовсім припинив
спілкування. Позивач ОСОБА_4 як онук
ніколи не опікувався дідом, не
турбувався про нього.

ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь ОСОБА_6 помер.
Позивач був присутній зі своєю матір'ю
на його похованні, на спадщину після
смерті діда він ніколи не претендував,
спадщину не прийняв.

Зазначені обставини того, що позивач
був присутній зі своєю матір'ю на
похованні діда ОСОБА_6 підтвердила
свідок ОСОБА_11, допитана в судовому
засіданні, з урахуванням наведеного, у
суду немає підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених зазначеним свідком, даних
про її заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, її показання
об'єктивно підтверджуються зібраними у
справі доказами.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_12, яка є подругою матері
позивача та ОСОБА_13 - мати позивача,
лише зазначили про хворобу позивача,
яка перешкоджала йому своєчасно
звернутись до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, то суд,
критично відноситься до таких
свідчень, оскільки вказані свідки
мають свою заінтересованість в
результаті розгляду справи.

Отже, протягом 16 років позивач не
вживав ніяких заходів щодо прийняття
спадщини, абсолютно не цікавився
спадковим майном, вважав його давно
успадкованим іншими особами, зокрема
до березня 2014 року не звертався з
позовом про визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини, що свідчить про те, що він не
претендував на спадкове майно - частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса
Третьої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 03 березня 2014
року позивачу було відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії (арк.с.10).

Законодавство не встановлює перелік
поважних причин, тому вони
визначаються поважними на думку суду.
Головною ознакою поважних причин є те,
що вони роблять своєчасне звернення
неможливим.

У пункті 24 постанови Пленуму №7 від 30
травня 2008 року "Про судову практику у
справах про спадкування" Верховний Суд
України роз'яснив, що особа, яка не
прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, аналізуючи встановлені в
судовому засіданні обставини про
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини - хвороба позивача,
відсутність паспорту та знаходження в
місцях позбавлення волі, суд вважає, що
викладені причини не є поважними
причинами для встановлення позивачу
додаткового строку для прийняття
спадщини, оскільки це не перешкоджало
йому вчасно звернутись до нотаріальної
контори; вони не є пов'язаними з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для позивача на вчинення
дій для прийняття спадщини.

Позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК
України, повинен був довести за
допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України, поважні причини
пропуску строку для прийняття
спадщини, таких доказів він не надав
суду.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх наявна оцінка вказують на наявність
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, Територіальної громади в особі
Красногвардійської районної у
м.Дніпропетровську ради, треті особи -
ОСОБА_5, Третя Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визначення додаткового терміну для
звернення до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.В.
Токар