Справа № 344/621/14-ц
Провадження № 2/344/1690/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

03 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Шамотайла О.В.

секретаря Устинської Н..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права власності на
нежитлове приміщення (літера А), а саме -
торгових приміщень АДРЕСА_3, стягнення
судових витрат, мотивуючи тим, що вона
позивач купив на прилюдних торгах
нежитлове приміщення (літера А), а саме -
торгові приміщень АДРЕСА_3. Відповідач
чинить йому перешкоди у користуванні
вказаними вище приміщеннями,
відмовляється звільнити нежитлове
приміщення від своїх речей та передати
його позивачу. У зв'язку з цим позивач
змушений був звернутись до
правоохоронних органів, однак,
начальник Івано-Франківського МВ УМВС
у письмовій відповіді позивачу
зазначив, що із вказаним питанням
позивачу слід звертатись до суду.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
мотивів викладених в позовній заяві.
Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в
попередньому судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. Суду пояснив,
що він оскаржує результати прилюдних
торгів до суду.

В судові засідання 03 жовтня 2014 року, 20
жовтня 2014 року, 03 листопада 2014 року
відповідач та/або його представник не
з'являлись, про дату, час та місце
судових засідань позивач повідомлявся
належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Від відповідача заяв про зміну адреси
місця проживання, перебування до суду
не надходило, тому судові повістки
позивача надсилались за адресою
вказаною в позовній заяві, у
довіреності виданій від імені
відповідача ОСОБА_3, у заявах, які
надходили від відповідача (а.с.24, 32, 35,
102).

Оскільки відповідач та його
представник в судове засідання не
з'явилися, а представник позивача подав
до суду заяву, за змістом якої,
підтримав викладені в позові вимоги та
просив їх задовольнити та не
заперечував щодо заочного рішення, то
суд, враховуючи встановлені ЦПК
України строки розгляду цивільної
справи, а також положень ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, де вказано, що
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру, вирішує дану справу по суті
спору, виходячи з наявних у справі
доказів, про що не заперечують інші
учасники процесу.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

18 листопада 2013 року було проведено
прилюдні торги по реалізації
нерухомого майна нежитлового
приміщення (літера А), а саме торгових
приміщень АДРЕСА_3, які належали ОСОБА_2
на праві власності (а.с.6).

Як вбачається із Протоколу № 0913113 по
проведенню прилюдних торгів по
реалізації арештованого нерухомого
майна, яке є власністю ОСОБА_2, від 18.11.2013
року, переможцем аукціону став ОСОБА_1.

19.11.2013 року було затверджено Акт про
проведені прилюдні торги арештованого
майна (а.с.7).

21 листопада 2013 року позивачу ОСОБА_1
було видано свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів,
яке зареєстровано в реєстрі за № 551
(а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України), право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

На виконання вимоги Закону, позивач
ОСОБА_1 21 листопада 2014 року
зареєстрував за собою право власності
на торгові приміщення, нежитлові
приміщення, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с.8).

Отже, позич є власником нежитлового
приміщення (літера А), а саме торгових
приміщень АДРЕСА_3.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржував в
судовому порядку прилюдні торги,
просив про скасування протоколу про
проведення прилюдних торгів, визнання
недійсним акту державного виконавця
про проведення прилюдних торгів
(а.с.38-45).

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 17.04.2014 року (а.с.49-53), яке
залишено в силі та набрало законної
сили, згідно ухвали апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16
жовтня 2014 року
(http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/40992221), в
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Із рішення Івано-Франківського
міського суду від 17 квітня 2014 року та
Ухвали Апеляційного суду
Івано-Франківської області вбачається,
що позивач ОСОБА_1 правомірно набув
право власності на нежитлові
приміщення (літера А), а саме торгові
приміщення АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставити.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України
власнику належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, а згідно ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Позивач в своїй позовній заяві
стверджує, що відповідач перешкоджає
йому використовувати торгові
приміщення та відмовляється забрати
свої особисті речі із приміщення.

18 грудня 2013 року позивач звернувся до
Начальника Івано-Франківського МВ УМВС
із заявою про те, що відповідач ОСОБА_2
порушує його право власності (а.с.9).

Однак, у своїй письмовій відповіді
позивачу начальник
Івано-Франківського МВ УМВС зазначив,
що із вказаним питанням позивачу слід
звертатись до суду, що позивачем і було
зроблено.

Відповідач та його представник жодних
доказів на спростування таких
тверджень позивача суду не дали та такі
твердження на попередньому судовому
засіданні 04 лютого 2014 року не
спростували.

Судом було роз'яснено сторонам, в тому
числі представнику відповідача
порядок подання доказів у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України,
сторони зобов'язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги позивача є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача також слід стягнути на
користь позивача понесені ним судові
витрати.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 328, 391
Цивільного кодексу України, керуючись
ст. ст. 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, не чинити,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
зареєстрований в АДРЕСА_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2, перешкод в
користуванні його власністю -
нежитловими приміщеннями (літера А), а
саме торговими приміщеннями АДРЕСА_3 та
виселити ОСОБА_2 з нежитлового
приміщення (літера А), а саме торгових
приміщень АДРЕСА_3.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1 звільнити від
своїх речей нежитлові приміщення
(літера А), а саме торгові приміщення
АДРЕСА_3, які належать на праві
власності ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1 в користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
зареєстрований в АДРЕСА_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2 - 243 грн. 60 коп.
витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянути
за письмовою заявою відповідачів
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

(Повний текст рішення
виготовлено 06.11.2014 року)

Суддя:
Шамотайло О.В.