АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Волокітіна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого судді
Панченка М.М.

Суддів
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 14 серпня 2014 року про
повернення заяви про забезпечення
позову ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Інформаційний центр»
про визнання права на участь в торгах
та визнання договорів недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з заявою про забезпечення свого
позову до Державного підприємства
«Інформаційний центр» про визнання
права на участь в торгах та визнання
договорів недійсними. Заявник просив
заборонити відповідачеві передавати
підписані протоколи проведення
електронних торгів №469 від 01.07.2014 року,
№481 від 01.07.2014 року, №490 від 01.07.2014 року,
№491 від 01.07.2014 року, №505 від 01.07.2014 року,
№506 від 01.07.2014 року, №509 від 01.07.2014 року,
№515 від 01.07.2014 року, накласти арешт на
автомобілі, що були предметом
реалізації на вказаних торгах, а також
просив заборонити відповідним
відділам Державної виконавчої служби
видавати акти проведення електронних
торгів, зазначених вище.

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 серпня 2014
року заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову повернуто заявникові у зв'язку з
несплатою судового збору за її
подання/а.с. 2/.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 серпня 2014 року, а питання
про забезпечення позову передати до
суду першої інстанції для повторного
вирішення. Послався на те, що сплата
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову не передбачена
чинним законодавством.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М.
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про задоволення апеляційної скарги по
суті, проте, з посиланням на наступні
підстави.

Повертаючи ОСОБА_1 заяву про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не сплачено судовий збір за подання
відповідної заяви, а отже, не дотримано
положень ст. 151 ЦПК України, що є
підставою для повернення такої заяви
на підставі ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитися з указаним висновком.

Згідно ч. 4 Ст. 151 ЦПК України, до заяви
про забезпечення позову, з якою
звертається особа до подання позовної
заяви, додається документ, що
підтверджує сплату судового збору.
Тобто, даною нормою, якою керувався суд
при поверненні заяви, регламентується
виключно оплата судовим збором заяв
про забезпечення позову, що подаються
раніше позовної заяви, у справах, що
пов'язані з порушенням права
інтелектуальної власності.

В усіх інших випадках питання сплати
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову регламентується
ЗУ «Про судовий збір».

Так, пп. 13 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про
судовий збір» передбачено справляння
судового збору за подання до суду заяв
про забезпечення доказів або позову в
розмірі 0,1 мінімальної заробітної
плати, а отже, колегія суддів не надає
доказового значення посиланню
скаржника на те, що сплата судового
збору за подачу зазначеної заяви не
передбачена чинним законодавством.

Доводи скаржника з посиланням на
ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» про те, що
судовий збір справляється виключно за
заявами про забезпечення позову, що
були подані до подачі позовної заяви,
колегія суддів відхиляє з огляду на
наступне.

Ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір»
визначено, що у разі якщо позовну заяву
подано після подання заяви про вжиття
запобіжних заходів чи заяви про
забезпечення доказів або позову,
розмір судового збору зменшується на
розмір судового збору, сплаченого за
подання заяви про вжиття запобіжних
заходів чи заяви про забезпечення
доказів або позову.

Проте, ч. 4 ст. 151 ЦПК України
передбачено, що подання заяви про
забезпечення позову до подачі позовної
заяви допускається виключно з метою
запобігання порушення права
інтелектуальної власності.

Отже, лише в спорах, пов'язаних з
порушенням права інтелектуальної
власності, судовий збір за подання
позовної заяви може зменшуватися на
суму судового збору, сплаченого за
подання заяви про забезпечення позову.
У всіх інших випадках сплата судового
збору за подання заяви про
забезпечення позову відбувається на
загальних засадах, встановлених пп. 13 п.
1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,
незалежно від моменту її подання.

Разом з тим, колегія суддів
вважає, що оскільки ст.134, ч. 2 ст. 151 ЦПК
не передбачено наслідків неподання
доказів сплати судового збору за
подання заяви про забезпечення позову
в установленому порядку і розмірі, то в
даному випадку застосовуються
наслідки, передбачені статтями 119, 121
ЦПК, а саме: суд першої інстанції мав
залишити заяву ОСОБА_1 без руху з
наданням строку на усунення
відповідних недоліків.

Така позиція суду апеляційної
інстанції узгоджується з п. 9 ППВССУ №10
від 17.10.2014 року «Про застосування
судами законодавства про судові
витрати у цивільних справах».

Таким чином, не вирішивши питання про
залишення без руху заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову, судом першої
інстанції порушено порядок прийняття
такої заяви до розгляду.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції , апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 14 серпня 2014 року скасувати,
а справу направити до цього ж суду для
повторного вирішення питання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді