Справа № 149/3145/13-ц Провадження №
22-ц/772/2699/2014Головуючий в суді першої
інстанції Олійник І. В.Категорія
49Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,суддів:Вавшка
В.С., Колоса С.С., при
секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 25 жовтня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 25 жовтня 2013
року зазначений позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
зареєстрований 1 грудня 2006 року
Порицькою сільською радою
Хмільницького району Вінницької
області за актовим записом №13.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
понесені судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 114 грн. 70 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позову.

Позивач заперечувала доводи
апеляційної скарги через їх
безпідставність та просила апеляційну
скаргу відхилити, а оскаржуване
рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК
України суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду
вбачається, що таке рішення є по суті
правильним і справедливим, а тому
скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечується сторонами, що ОСОБА_6
та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 1 грудня 2006 року. Від шлюбу мають
спільного сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
який залишається проживати з матір'ю.

Встановлено, що на час розгляду справи
в суді першої інстанції сторони не
підтримували шлюбних стосунків. У
суді подали заяви в яких просили не
надавати час для примирення, вважаючи,
що шлюб зберегти не можливо.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позов, суд першої інстанції виходив із
того, що примирення та збереження
шлюбу між сторонами не можливе і буде
суперечити інтересам сторін та їх
дитини.

Відповідно до положення статті 51
Конституції України шлюб ґрунтується
на вільній згоді жінки і чоловіка.

У відповідності до частини 2 статті 112
СК України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи із зазначеного та ураховуючи,
що ОСОБА_6 категорично не бажає
зберігати шлюб з ОСОБА_7, то за
відсутності її вільної згоди на
перебування у шлюбі підстав для
відмови у позові про його розірвання не
вбачається.

Доводів про порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
які дають підстави для скасування чи
зміни судового рішення, апеляційна
скарга не містить.

Не можна визнати обґрунтованими
доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції дійшов до
неправильних висновків.

Обставини, на які посилається апелянт
як на такі що не є доведеними судом та
які суд вважав встановленими, зокрема
факт зловживання відповідачем
алкогольними напоями, вчинення сварок
та бійок, образливих висловлювань
проти дружини та інше, не мають
вирішального значення для вирішення
справи.

Як вбачається із судового рішення
факти на які апелянт посилається це
обставини, через які, зокрема, позивач
вважає неможливим продовжувати шлюб.
Разом із тим, суд вирішуючи справу
виходив не із вказаних фактів, як це
зазначено вище, а виходив із того, що
примирення та збереження шлюбу між
сторонами не можливе і буде суперечити
інтересам сторін та їх дитини.

Колегія суддів при вирішенні цієї
справи ураховує те, що позивач
категорично не бажає продовжувати
шлюбні відносини з відповідачем,
сторони вже тривалий час не
спілкуються, а після розірвання шлюбу
минуло більше одного року.

Отже, оскаржуване рішення суду першої
інстанції є правильним і справедливим
та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 25 жовтня 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/ В.С.
Вавшко

/підпис/
С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук