Справа № 460/3072/14-ц
Провадження №2/460/1369/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 рокум.Яворів Яворівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Варениця В.С.

з участю секретаря
Мельник Є.Є.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Яворові

цивільну справу за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_2

про встановлення факту прийняття
спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

19.09.2014 року гр.ОСОБА_4 звернулася до суду
з заявою, в якій просить постановити
рішення, яким встановити факт
прийняття нею спадщини за заповітом
після смерті батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позовні вимоги
мотивовано тим, що після смерті батька
ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1 які належали йому на
праві власності. За життя батько склав
заповіт на неї та відповідачку ОСОБА_2,
згідно якого половину будинку з
південої сторони заповів ОСОБА_2, а
другу половину будинку заповів їй. Ще
за життя батька відповідно до
складеного заповіту було проведено
розподіл будинку, встановлено два
газових лічильника. При зверненні до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадшини їй було відмовлено
по причині пропуску шестимісячного
строку і роз'яснено право звернутися до
суду для визначення додаткового строку
для подання заяви про прийняття
спадщини. Під час розгляду справи про
визначення додаткового строку стало
відомо, що із заявою про прийняття
спадщини звернулася відповідачка
ОСОБА_2, яка відмовляється надати згоду
на залучення її до кола спадкоємців за
заповітом. Після смерті батька вона
приймала участь у його похоронах, з
березня по грудень 1997 року
неодноразово приїзджала в спадковий
будинок, користувалася ним та
залишалася ночувати в ньому,
користувалася та обробляла земельну
ділянку. В будинку зберігалися її
меблі, особисті речі та речі членів її
сім'ї. Також за життя батька було
проведено розподіл будинку та
земельної ділянки, встановлено два
газових лічильника, один з яких
зареєстровано на неї.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_4
заявлений позов підтримала, дала
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві. Додатково позивач
ОСОБА_4 показала, що за життя батько
склав заповіт на неї та сестру ОСОБА_2,
про що було всім відомо. Після смерті
батька вона разом з сестрою та братом
організували похорон та поминки. Ще за
життя батька вона користувалася
частиною присадибної земельної
ділянки, де садила картоплю, різні
овочі. Після смерті батька вона
продовжувала користуватися цією
частиною городу, збирала вирощений
урожай, користувалася та ночувала в
будинку, де в двох кімнатах з південої
сторони знаходяться її меблі, для
обробітку землі вона використовувала
батьківський інструмент. Батьківський
кожух вона віддала брату. Дійсно в
зв'язку з скрутним матеріальним
становищем в грудні 1997 року вона
змушена була поїхати на заробітки в
Грецію, однак з 1999 року вона кожного
року приїзджала у відпустку, коли
приїзджала в село, то продовжувала
користуватися будинком до весни 2013
року, коли сестра поміняла замок на
вхідних дверях. Також через доньок вона
передавала гроші для сплати земельного
податку, для оплати за газ, для

2

заміни огорожі. Після смерті батька,
враховуючи наявність батьківського
заповіту, вона вважала, що половина
будинку і земельної ділянки належить
їй, вважала будинок своїм рідним домом.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат
ОСОБА_1 вважає, що його довірителька
після смерті батька ОСОБА_5, який склав
заповіт в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з
березня по грудень 1997 року
неодноразово приїзджала в спадковий
будинок, користувалася ним, залишалася
ночувати, обробляла земельну ділянку,
яка була розділена між ними. Дані
обставини визнавала відповідач ОСОБА_2
під час розгляду справи про
продовження строку прийняття спадщини.
Також не відповідає дійсності
твердження відповідачки, що покійний
батько мав намір подарувати їй в цілому
будинок, а хотів подарувати по половині
будинку кожній доньці. Так як його
довірителька фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майно протягом шести місяців після
смерті батька, то просить позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов
заперечила, показала, що ОСОБА_4
являється рідною сестрою, яка за життя
батьків дуже рідко приїзджала до них.
Дійсно в 1996 році за життя батька ОСОБА_4
засадила одну грядку, але її належним
чином не обробляла. Також за життя
батька ОСОБА_4 привезла в село з
квартири поламану кухню, яку винесли на
горище. На похорон батька позивачка
привезла один вінок і жодних коштів не
надала. Після смерті батька ОСОБА_4
земельної ділянки не засаджувала, так
як готувалася до поїздки за кордон і в
грудні 1997 року поїхала на заробітки в
Грецію. Весною 1998 року до неї
звернулася донька позивачки ОСОБА_6 зі
своїм чоловіком і вона дозволила їм
садити картоплю на частині присадибної
ділянки, якою вони користувалися до 2013
року. В 2012 році вона повідомила доньок
позивачки, що звернеться в БТІ і буде
оформляти спадщину на себе. Тоді ОСОБА_4
через дітей передала, що вона забороняє
це роботи. Дійсно в 2013 році поламався
замок вхідних дверей, який вона
поміняла. Коли приїхала сестра ОСОБА_4,
то з цього приводу влаштувала їй
скандал. Земельний податок з часу
смерті батька постійно платив її
чоловік, за газ по двох лічильниках
платила вона, жодних коштів позивачкою
не передавалися, за будинком сестра не
доглядала і не підтримувала його в
належному стані. Просить в позові
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 -
гр.ОСОБА_3 вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_4 є необгрунтованими та не
підтверджені жодними доказами,
грунтуються виключно на її словах.
Згідно акту сільської ради в 1996-1997
роках до смерті, на момент смерті та
після смерті гр.ОСОБА_5 позивачка не
проживала. Встановлення двох газових
лічильників за життя ОСОБА_5 жодним
чином не підтверджує фактичне
управління та користування спадковим
майном. Її довірителька ОСОБА_2
своєчасно звернулася до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини, а
позивачка ОСОБА_4 лише в серпні 2013 року
звернулася до суду з заявою про
продовження строку на прийняття
спадщини, в задоволенні якого рішенням
суду було відмовлено. Позивачка до
смерті свого батька, так і після його
смерті до виїзду за кордон дуже рідко
приїзджала в с.Воля Добростанська і це
не може означити, що вона вступила в
управління та володіння спадковим
майном. Заявлений позов до задоволенню
не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін,
представників сторін, допитавши
свідків, дослідивши докази, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про смерть гр.ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року в с.Воля Добростанська
Яворівського району Львівської
області. Після його смерті відкрилася
спадщина за заповітом.

Згідно заповіту, посвідченого керуючою
справами Добростанівської сільської
ради, гр.ОСОБА_5 заповів своє майно по
половині, 1/2 частину будинку з
південної сторони ОСОБА_2, а 1/2 частину
будинку з північної сторони ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи спадкодавця ОСОБА_5 з заявою про
прийняття спадщини звернулися 18.09.1997
року спадкоємець ОСОБА_2, яка
вважається такою, що прийняла спадщину
після смерті спадкодавця ОСОБА_5 і
відмовляється надати згоду на
прийняття спадщини за заповітом
позивачкою ОСОБА_4

При цьому судом встановлено, що
спадкоємець ОСОБА_4 з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті батька протягом шестимісячного
терміну не зверталася, а 05.08.2013 року
звернулася з позовної заявою про
визначення додаткового строку для
прийняття

3

спадщини і рішенням Яворівського
районного суду Львівської області від
19.09.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4
про продовження строку на прийняття
спадщини було відмовлено.

Відповідно до вимог ст.ст.524, 534, 548, 549 ЦК
України (1963 року) спадкоємство
здійснюється за законом або заповітом.
Кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його одній або кільком особам, як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям. Для прийняття спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
При цьому не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженням. Визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Під час розгляду справи встановлено, що
спадкоємець ОСОБА_4 протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини за
заповітом після смерті спадкодавця
ОСОБА_5, а саме в період з ІНФОРМАЦІЯ_1
року до 22 вересня 1997 року, вступила в
управління та володіння спадковим
майном у вигляді житлового будинку та
присадибної земельної ділянки.

Так, з матеріалів цивільної справи та
даних інвентаризаційної справи по
спадковому будинку вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_5 намагався
оформити договір дарування належного
йому на праві власності житлового
будинку у відповідних частинах на
користь сторін по справі, з цього
приводу звертався з письмовою заявою
до Львівського ОКП БТІ про видачу
довідок-характеристик. При цьому
запропоновані ним частки поділу
будинку відповідали умовам
посвідченого ним заповіту. Також
встановлено, що між сторонами по справі
за життя спадкодавця ОСОБА_5 також
фактично була поділена присадибна
земельна ділянка, яка належала
спадкодавцю на праві приватної
власності, і яку сторони по справі
використовували для ведення
городництва.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 з
весни 1997 року позивач ОСОБА_4
продовжувала використовувати фактично
визначену частину земельної ділянки
для вирощування картоплі та інших
сільськогосподарських культур,
користувалася визначеною частиною
житлового будинку, де проживала на час
приїзду з м.Львова в с.Воля
Добростанська, де зберігалися її речі
та майно. Частиною спадкового будинку
та земельної ділянки позивача ОСОБА_4
користувалася до грудня 1997 року, коли
виїхала на заробіки в Грецію. Також
судом встановлено, що в подальшому за
згоди позивачки частиною будинку та
земельної ділянки продовжували
користуватися члени сім'ї позивачки.

Вищенаведені обставини підтвердили
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 Зокрема свідок
ОСОБА_8 показав, що він проживає по
сусідству з будинком покійного ОСОБА_5
Після його смерті до будинку
приїзджала ОСОБА_4, ночувала в ньому,
садила свою половину городу, пізніше
поїхала за кордон, а в село приїзджав
зять зі своїм батьком.

Свідок ОСОБА_6 показала, що вона
приходиться старшою донькою ОСОБА_4 На
час смерті діда в будинку з ним
проживала тітка ОСОБА_2, яка перебувала
у відпустці по догляду за дитиною.
Після похорону діда вона з мамою
продовжували користуватися частиною
городу, на село приїзджали на вихідні,
так як мама працювала. Коли мама
поїхала в Грецію, то вона з чоловіком і
його батьками продовжували
користуватися городом і будинком до 2013
року. Також вона передавала гроші тітці
для сплати податку, за газ, на сітку.

Свідок ОСОБА_9 показав, що після
похорону батька в будинку ніхто не
проживав, вони всі приїзджали до
батьківського будинку, сестри могли
ночувати в ньому, обробляли присадибну
ділянку по половині, як вирішив
покійний батько. Ніяких сварок і
суперечок між ними не було. Дісйно
батьківський кожух йому передала
сестра ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона
проживає по сусідству, ОСОБА_2 до смерті
батька проживала з ним, так як батько
хворів. Після смерті батька ОСОБА_2
продовжувала проживати в будинку, а
ОСОБА_4 зрідка приїзджала. На городі
ОСОБА_4 вона не бачила, а бачила її дітей
та зятів.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона
приходиться сторонам двоюрідною
сестрою, за покійним ОСОБА_9 доглядала
ОСОБА_2, ОСОБА_4 приїзджала в село дуже
рідко і на

4

городі її вона не бачила, а її діти
деколи працювали.

Свідок ОСОБА_12 показав, що приходиться
сторонам далеким родичем, після смерті
ОСОБА_9 за господарством доглядала
ОСОБА_2, чи приїзджала ОСОБА_4 він не
пам'ятає. Десь через два роки після
смерті ОСОБА_5 він орав цілий город, на
якому садила картоплю донька зі своїм
чоловіком та його батьком.

Суд критично оцінює покази свідків
ОСОБА_13 та ОСОБА_14, що після смерті
ОСОБА_5 в 1997 році позивачка не
користувалася городом та будинком,
відповідно спадщини за заповітом не
прийняла, оскільки дані покази
суперечать вищенаведеним доказам. Крім
цього дані свідки приходяться
чоловіком та сином відповідачки ОСОБА_2

Крім цього, з рішення Яворівського
районного суду Львівської області від
19.09.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
продовження строку для подання заяви
про прийняття спадщини вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 вказувала, що після
смерті батька вона дозволила сестрі і
її дітям користуватися половиною
земельної ділянки для вирощування
картоплі, також сестра влітку привезла
до будинку два старих буфети і стару
шафу, які поставила в своїй половині
будинку, а її стінку перенесла на іншу
половину будинку.

Оцінюючи докази по даній справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що в судовому засіданні доведено, що
позивач ОСОБА_4 протягом шести місяців
з дня відкриття спадщини за заповітом
після смерті спадкодавця ОСОБА_5
вступила в управління та володіння
спадковим майном у вигляді житлового
будинку та присадибної земельної
ділянки, які належали спадкодавцю на
праві приватної власності, згідно
нотаріально посвідченого заповіту
спадкодавець ОСОБА_5 розпорядився
своїм майном на користь сторін по
справі, позивач бажає оформити свої
спадкові права в нотаріальному
порядку, виниклий спір між сторонами в
добровільному порядку не врегульовано,
а тому поданий позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задоволити. Встановити факт
прийняття гр.ОСОБА_4 спадщини за
заповітом після смерті батька ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 243 грн 60 коп понесених витрат по
сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Яворівський
районний суд Львівської області, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

СУДДЯ: