Справа № 191/4745/14-ц
Провадження № 2/191/1707/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді
Прижигалінської Т.В.

за участю
секретаря - Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Гірківської селищної ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності за
набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до Гірківської селищної ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності за
набувальною давністю, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_2, яка проживала за адресою :
АДРЕСА_1.

Померлій ОСОБА_2 до її смерті належав на
праві приватної власності житловий
будинок, загальною площею 55.0. кв.м.,
житловою площею 39.7 кв.м., та
господарські будівлі і споруди : гараж
3-1, погріб п-1, вбиральня Є-1, огорожа № 1-2,
розташований за адресою : АДРЕСА_1.

Згідно довідки виконавчого комітету
Гірківської селищної
ради,Синельниківського району
Дніпропетровської області, від 23.09.2014
року, ніхто з родичів померлої до
Гірківської сільської ради не
звертався з питань прийняття спадку.

Після смерті ОСОБА_2, позивач фактично
прийняв до користування та володіння
житловий будинок померлої, на його
земельній ділянці наданої для
обслуговування житлового будинку він
організував підсобне господарство,
вирощував, КРС, свиней, обробляв та
обробляє городину.

Ще до смерті ОСОБА_2, позивач домовився
з нею, що буде користуватися її
прибудинковою земельною ділянкою, ним
сплачуються комунальні платежі, за
енергоносії та газ, що підтверджується
розрахунковими книжками.

Ним зроблено поточний та капітальний
ремонти, заміна електричної проводки у
житловому будинку на нову, перекриття
даху, заміна віконних рам, підлоги у
кімнаті та кухні, нове отеплення шляхом
заміни труб та батарей, поклеїв
шпалери, перекрасив підлогу, вікна, та
двері. У дворі зробив цементовані
доріжки, підмостку біля стін будинку,
усі ці роботи коштували позивачу чи
маленькі суми грошей.

На сьогоднішній день позивач продовжує
проживати у вказаному житловому
будинку з надвірними спорудами.
Добросовісно та безперервно володіє та
відкрито користується даним нерухомим
майном та земельною ділянкою, доглядає
за будинком та утримує його більше
десяти років. Земельний податок
сплачується позивачем увесь вказаний
період.

Оскільки починаючи з 2003 року після
смерті ОСОБА_2, позивач фактично
добросовісно, відкрито, безперервно
володіє та користується чужим майно, а
саме житловим будинком, розташованим
за адресою : АДРЕСА_1, який утримував та
підтримував у належному стані,
вкладаючи грошові кошти на ремонт,
сплачуючи комунальні платежі, більше
як десять років, позивач заявляє про
застосування ч.2 ст.344 ЦК України.

У зв'язку з цим, позивач просить визнати
за ним право власності на житловий
будинок загальною площею 55.0. кв.м.,
житловою площею 39.7 кв.м., та
господарські будівлі і споруди: гараж
З-1, погріб п-1, вбиральня Є-1, огорожа №
1-2, розташований за адресою : АДРЕСА_1, за
набувальною давністю.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити. Крім
того, позивач пояснив, що з 2000 року і по
цей час він користується частиною
земельною ділянки для ведення
особистого підсобного господарства, що
розташована за адресою : АДРЕСА_1, а в
будинку не проживав та не користувався.
Чоловік ОСОБА_2 помер приблизно за 2-3
роки до її смерті. ОСОБА_2 з чоловіком
жили в цьому будинку з 1965 року. Вона
отримала цей будинок в порядку
спадкування після смерті свого
чоловіка - ОСОБА_4. Дітей в них не було.
Похоронами ОСОБА_2 займалися сусіди.
Ключі від будинку ОСОБА_2 після її
смерті знаходилися у ОСОБА_5 Позивач не
проживав в цьому будинку одразу після
смерті ОСОБА_2, оскільки думав, що в неї
можуть бути родичі. По АДРЕСА_2 він
проживає постійно з 1987 року по цей час,
а за будинком по АДРЕСА_1 він доглядає з
моменту смерті ОСОБА_2 й по цей час, він
зробив ремонт.

Представник відповідача -
Гірківської селищної ради
Синельниківського району
Дніпропетровської області в судове
засідання не з'явився, однак надав
заяву про розгляд справи у його
відсутність. Позовні вимоги визнав в
повному обсязі.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 пояснила, що вона проживає по
АДРЕСА_3 з 1971 року. По АДРЕСА_1 проживала
ОСОБА_2 з чоловіком - ОСОБА_4, який помер
в 2001 році, а ОСОБА_2 померла в 2003 році.
Дітей в них не має. Є лише племінниця
чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_9, вона проживає
в м. Дніпропетровську. На час смерті
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_9 не проживала з
ними, але займалася похоронами ОСОБА_4
та ОСОБА_2. В цьому будинку ніхто не був
зареєстрований. Після смерті ОСОБА_6
користується будинком, доглядає його,
робить ремонтні роботи, обробляє город,
по цей час, але проживає фактично по
АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_2 вона дала
ключі від будинку ОСОБА_1 Позивач
проводив ремонт в будинку, замінив
вікна, двері, поставив паркан,
ремонтував кришу, оплачує комунальні
послуги.

Свідок ОСОБА_7 в судовому
засіданні пояснив, що він проживає по
АДРЕСА_4, з 1985 року. Позивач постійно
проживає по АДРЕСА_2 с. Гірки вже
останні 30 років й по цей час. В будинку
АДРЕСА_1 жила ОСОБА_2 ще до 1985 року, яка
померла в 2003 році. Після її смерті й по
цей час позивач доглядає будинок,
проводить ремонтні роботи, міняє
водопровід, опалення, обробляє город.
Чоловік ОСОБА_2 помер раніше, а вона на
момент смерті жила одна, дітей в них не
має. Інших родичів у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не
має, так як до них ніхто за весь час
їхнього проживання в цьому будинку не
приїжджав.

При визнанні позову суд ухвалює
рішення в порядку, встановленому ст.174
ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
свідків, дослідивши матеріали справи
та оцінивши їх у сукупності, прийшов до
наступного висновку.

Згідно довідки КП «Синельниківське
МБТІ» Дніпропетровської області №2110
від 15.10.2014 року житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований за адресою : АДРЕСА_1,
зареєстровано за ОСОБА_2.

Згідно довідки виконавчого комітету
Гірківської сільської ради
Синельниківського району № 490 від
23.09.2014 року, після смерті ОСОБА_2 ніхто
із родичів померлої до Гірківської
сільської ради не звертався.

З довідки виконавчого комітету
Гірківської сільської ради
Синельниківського району № 489 від
23.09.2014 року ОСОБА_1 з моменту смерті (
19.02.2003 ) ОСОБА_2 користується будинком та
веде особисте селянське господарство
за адресою : АДРЕСА_1

Згідно довідки виконавчого комітету
Гірківської сільської ради
Синельниківського району № 491 від
23.09.2014 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
а/з № 4.

Відповідно до листа Другої
Синельниківської державної
нотаріальної контори № 01-16/1439 від 28.10.2014
року спадкова справа після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, не заведена.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено,
що особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є (
ч.2 ст.344 ЦК України ).

Згідно ч.4 ст. 344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Пунктом 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
передбачено, що відповідно до частини
першої статті 344 ЦК особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності.

Згідно п. 11 вищезазначеної Постанови,
враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК,
право власності за набувальною
давністю може бути набуто на майно, яке
належить на праві власності іншій
особі (а не особі, яка заявляє про
давність володіння), а також на
безхазяйну річ. Отже, встановлення
власника майна або безхазяйності речі
є однією з обставин, що має юридичне
значення, і підлягає доведенню під час
ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Ураховуючи положення пункту 8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
про те, що правила статті 344 ЦК про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом, та беручи до
уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня
2004 року, положення статті 344 ЦК
поширюються на правовідносини, що
виникли з 01 січня 2001 року. Отже,
визнання судом права власності на
нерухоме майно за набувальною давністю
може мати місце не раніше 01 січня 2011
року.

При цьому суди мають виходити з того, що
коли строк давнісного володіння
почався раніше 01 січня 2001 року, то до
строку, який дає право на набуття права
власності за набувальною давністю,
зараховується лише строк з 01 січня 2001
року. Разом із тим, якщо перебіг строку
володіння за давністю почався після
цієї дати, то до строку набувальної
давності цей період зараховується
повністю.

Отже, в судовому засіданні
встановлений факт добросовісного
заволодіння позивачем чужим майном, а
саме, житловим будинком АДРЕСА_1. Крім
того, позивач більше десяти років, а
саме з 2003 року й по цей час, продовжує
добросовісно, відкрито та безперервно
володіти нерухомим майном - житловим
будинком АДРЕСА_1

Таким чином, враховуючи
викладене, а також те, що позовні вимоги
ґрунтуються на законі, повністю
визнані відповідачем, не порушують
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд вважає необхідним задовольнити їх
у повному обсязі.

На підставі викладеного та
ст.ст.328, 344 ЦК України, п.9,11 Постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок загальною площею 55.0
кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., та
господарські будівлі і споруди : гараж
З-1, погріб п-1, вбиральня Є-1, огорожа №
1-2, розташований за адресою : АДРЕСА_1, за
набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутні під час
проголошення рішення - протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т. В. Прижигалінська