Справа № 0417/2-1461/2011
Провадження 2-р/0202/40/14
УХВАЛА

24 жовтня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді – Слюсар
Л.П.

при секретарі –
Голобородько О.М.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська заяву головного
лікаря Комунального закладу « Міська
клінічна стоматологічна поліклініка
№4» про роз’яснення рішення
Індустріального районного суду по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до Комунального закладу
«Міської клінічної стоматологічної
поліклініки № 4» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник в жовтні 2014 року звернувся до
суду із заявою про роз’яснення
рішення Індустріального районного
суду по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу
«Міської клінічної стоматологічної
поліклініки № 4» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

Вказали, що 19 вересня 2011 року
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська була розглянута
цивільна справа №0417/2-1461/2011 за
позовною заявою ОСОБА_1 до
Комунального закладу «Міської
клінічної стоматологічної поліклініки
№ 4» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

Судом ухвалено рішення, яке Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26.07.2012 року залишено без
змін.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 вересня
2011 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково: визнано
незаконними наказ Комунального
закладу « Міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4» №86 –к
від 26 червня 2009 року про звільнення
ОСОБА_1 з посади
лікаря-стоматолога-ортопеда згідно до
п.4 ст.40 КЗпП України ( прогул без
поважних причин); поновлено ОСОБА_1 на
роботі в комунальному закладі « Міська
клінічна стоматологічна поліклініка
№4» на посаді лікаря-стоматолога
–ортопеда; стягнуто з Комунального
закладу « Міської клінічної
стоматологічної поліклініки № 4» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 23
квітня 2009 року по 19 вересня 2011 року в
розмірі 41438 грн. 16 коп., моральну шкоду
в розмірі 1000 грн., а всього 42438 грн. 16
коп.; допущено негайне виконання
рішення суду в частині поновлення на
роботі ОСОБА_1 в Комунальному закладі
« Міська клінічна стоматологічна
поліклініка №4» на посаді
лікаря-стоматолога –ортопеда та
стягнено на її користь з Комунального
закладу « Міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4»
середнього заробітку за один місяць в
розмірі 1500 грн. 00 коп.; стягнуто із
Комунального закладу « Міська
клінічна стоматологічна поліклініка
№4» на користь держави судовий збір в
розмірі 422 грн. 88 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
розмірі 120 грн.

Вказали, що зазначене рішення є
незрозумілим ( неясним) в частині:
стягнення з Комунального закладу «
Міська клінічна стоматологічна
поліклініка №4» на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 23
квітня 2009 року по 19 вересня 2011 року,
тоді як незаконним визнано наказ
№86-к від 26 червня 2009 року. Тобто ОСОБА_1
підлягає поновленню на посаді саме з 26
червня 2009 року з моменту її звільнення.
Відповідно, саме з цього моменту
обчислюється її середній заробіток за
час вимушеного прогулу за правилами
бухгалтерського обліку. Отже їм не
зрозуміло, яким чином він повинен
виконати в цій частині ухвалене
рішення, якщо він є закладом, що
фінансується за рахунок бюджетних
коштів, а період, за який судом стягнута
на користь ОСОБА_1 сума коштів, не
співпадає з періодом та записами у
трудовій книжці позивачки стосовно
дати її поновлення на роботі за
наказом №86-к від 26 червня 2009 року.

Крім того негайне стягнення з
Комунального закладу «
Дніпропетровська міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4» на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку
за один місяць в розмірі 1500 грн. 00 коп.
за правилами бухгалтерського обліку
бюджетного закладу, якщо згідно із
штатним розкладом її посадовий оклад
становить 1237 грн. 00 коп. Також просили
роз’яснити порядок відрахування ПДФО
та ЄСВ з середнього заробітку.

Сторони в судове засідання не
з’явився. Про час і місце слухання
справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.221 ЦПК України
неявка осіб, які брали участь у справі,
і (або) державного виконавця не
перешкоджає розгляду питання про
роз’яснення рішення суду.

Вивчивши матеріали зазначеної вище
цивільної справи, суд вважає, що заява
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19.09.2011
року позовні вимоги ОСОБА_1 -
задоволені частково: визнано
незаконними наказ Комунального
закладу « Міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4» №86 –к
від 26 червня 2009 року про звільнення
ОСОБА_1 з посади
лікаря-стоматолога-ортопеда згідно до
п.4 ст.40 КЗпП України (прогул без
поважних причин); поновлено ОСОБА_1 на
роботі в комунальному закладі « Міська
клінічна стоматологічна поліклініка
№4» на посаді лікаря-стоматолога –
ортопеда; стягнуто з комунального
закладу «Міської клінічної
стоматологічної поліклініки № 4» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 23
квітня 2009 року по 19 вересня 2011 року в
розмірі 41438 грн. 16 коп., моральну шкоду
в розмірі 1000 грн., а всього 42438 грн. 16
коп.; допущено негайне виконання
рішення суду в частині поновлення на
роботі ОСОБА_1 в комунальному закладі
« Міській клінічній стоматологічній
поліклініці № 4» на посаді
лікаря-стоматолога –ортопеда та
стягнення на її користь з Комунального
закладу « Міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4»
середнього заробітку за один місяць в
розмірі 1500 грн. 00 коп.; стягнуто із
Комунального закладу « Міська
клінічна стоматологічна поліклініка
№4» на користь держави судовий збір в
розмірі 422 грн. 88 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
розмірі 120 грн.

31.08.2012 року головний лікар Комунального
закладу «Міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4» подав
заяву про роз’яснення рішення суду.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 13 вересня
2012 року в задоволені заяви головного
лікаря Комунального закладу «Міська
клінічна стоматологічна поліклініка
№4» про роз’яснення рішення суду
відмовлено.

10.10.2014 року головний лікар Комунального
закладу «Міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4» подав
повторно заяву про роз’яснення
рішення суду і в своїй заяві вказав,
що рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
19.09.2011 року має недоліки, що робить
рішення суду незрозумілим і ускладнює
його виконання.

Згідно до ч.5 ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов’язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції
України основними засадами
судочинства є, зокрема, обов’язковість
рішення суду.

У відповідності до ст. 221 ЦПК України,
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз’яснює своє рішення, не змінюючи
при цьому його змісту.

2. Подання заяви про роз’яснення
рішення суду допускається, якщо воно ще
не виконано або не закінчився строк,
протягом якого рішення може бути
пред’явлене до примусового виконання.

Як вбачається із матеріалів цивільної
справи при ухвалені рішення судом
встановлено, що наказом №54а-к від
23.04.2009 року ОСОБА_1 було поновлено на
роботі (т.1 а.с.39), з даним наказом вона
була ознайомлена в присутності
державного виконавця 17.06.2009 року, про що
свідчить її особиста підпис ( а.с. 50).
Отже фактично ОСОБА_1 саме з 17.06.2009 року
була поновлена на роботі ( заробітна
плата за цей період їй не
нараховувалася), а тому саме за період
з 23.04.2009 року по день постановлення
рішення 19.09.2009 року на користь ОСОБА_1
було стягнено середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 41438
грн. 16 коп.

Суд приходить до висновку, що в рішенні
суду детально та обґрунтовано
виписано, щодо законності стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу за період з 23
квітня 2009 року, що підтверджено
Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 липня
2012 року, а тому не вбачає підстав для
роз’яснення рішення суду в цій
частині.

Щодо надання роз’яснення, щодо
негайного стягнення з Комунального
закладу «Міська клінічна
стоматологічна поліклініка №4» на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку
за один місяць в розмірі 1500 грн. 00 коп.,
за правилами бухгалтерського обліку
бюджетного закладу та порядок
відрахування ПДФО та ЄСВ з середнього
заробітку, якщо її посадовий оклад
за штатним розкладом становить 1237 грн.
00 коп., то суд не надає роз’яснення
щодо виконання рішення суду за
правилами бухгалтерського обліку,
рішення суду в цій частині чітке і
зрозуміле та підлягає негайному
виконанню.

Керуючись: ст. 221 ЦПК України, –

У Х В А Л И В :

В задоволені заяви
головного лікаря Комунального закладу
« Міська клінічна стоматологічна
поліклініка №4» про роз’яснення
рішення Індустріального районного
суду по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу
«Міської клінічної стоматологічної
поліклініки № 4» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Індустріальний районний
суд, шляхом подачі протягом 5-ти днів з
дня її проголошення апеляційної скарги
.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Л.П. Слюсар